номер провадження справи 17/113/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 Справа № 908/1979/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/1979/18:

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТАРМС", 53304, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 24, а/с 684

до відповідача: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш", 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306

про стягнення 28 703,04 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шостак О.Л., довіреність від 18.05.17, № 1130

СУТЬ СПОРУ:

28.09.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. від 26.09.18 з вимогами товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТАРМС" (далі ТОВ "НВФ "ТАРМС") до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (надалі ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш") про стягнення 28 703,04 грн. за поставку товару згідно накладної від 17.01.18 № 04, а саме: 27 038,16 грн. основного боргу, 1 162,64 інфляційних втрат та 502,24 грн. 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 205, 207, 530, 610, 612, 625, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 181, 193 ГК України та ст.ст. 4, 5, 12, 16, 24, 29, 161-164 ГПК України.

28.09.18 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 03.10.18 суддею Корсун В.Л. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/1979/18, якій присвоєно № провадження 17/113/18. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 30.10.18.

В судовому засіданні 30.10.18 оголошено перерву до 27.11.18 о 12 год. 00 хв.

Судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації (не в режимі відеоконференції) судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

У засіданні суду 27.11.18, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представника відповідача повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судовому засіданні 30.10.18 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві за вих. від 26.09.18. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь 28 703,04 грн. за поставку товару згідно накладної від 17.01.18 № 04, а саме: 27 038,16 грн. основного боргу, 1 162,64 інфляційних втрат та 502,24 грн. 3 % річних.

В судове засідання 27.11.18 представник позивача не з'явився.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, позов визнав частково. В судових засіданнях проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву за вих. від 22.10.18 № 4885/15. Просив суд відмовити позивачу в частині:

- стягнення інфляційних втрат в частині суми в розмірі 594,84 грн.;

- стягнення 3 % річних в частині суми в розмірі 11,11 грн.;

- стягнення витрат на послуги адвоката у сумі 1 000,00 грн. у зв'язку з їх недоведеністю вимогам ст. 126 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін (представника позивача в судовому засіданні 30.10.18), суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТАРМС" поставлено державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" товар, а саме інші прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі 08 х 18Н10Т ГОСТ 5949-75 круг 36 немірної довжини загартування на суму 27 038,16 грн., що підтверджується видатковою накладною від 17.01.18 № 04 на суму 27 038,16 грн.

На оплату поставленого товару ТОВ "НВФ "ТАРМС" виставило ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" рахунок на оплату від 15.01.18 № 03 на суму 27 038,16 грн.

Однак, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" не сплатило грошові кошти за поставлений товар в повному обсязі.

Оцінивши надані докази суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ст. 205 ЦК України).

Із змісту ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин у простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялись за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 ЦК України.

У відповідності із ч. 1 ст. 665 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, суттєвими умовами правовідносин купівлі - продажу, щодо яких повинно бути досягнуто згоди між продавцем та покупцем, є предмет (найменування товару), його кількість та ціна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини поставки, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки позивача полягали у постачанні товару, а обов'язки відповідача - в прийнятті та оплаті вказаного товару.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами відбулась угода поставки у вигляді досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, необхідних для зазначених угод.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України (ГК України), п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк у зобов'язанні не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи, зокрема, з наданої видаткової накладної від 17.01.18 № 04 вбачається, що відповідач прийняв товар (інші прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі 08 х 18Н10Т ГОСТ 5949-75 круг 36 немірної довжини загартування на суму 27 038,16 грн.) без жодних заперечень та зауважень та за поставлений йому товар не розрахувався.

У той же час, заборгованість за отриманий товар в сумі 27 038,16 грн. на момент розгляду спору в суді залишається непогашеною, що є порушенням вищенаведених приписів діючого цивільного законодавства України.

Факт наявності непогашеної заборгованості ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" перед ТОВ "НВФ "ТАРМС" за отриманий товар в сумі 27 038,16 грн. підтверджено видатковою накладною, підписаною сторонами та скріпленою печатками обох сторін.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги ТОВ "НВФ "ТАРМС" про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" 27 038,16 грн. заборгованості за поставлений товар, доведеними, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 162,64 грн. інфляційних втрат та 502,24 грн. 3 % річних.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Позивачем нараховано до стягнення 3 % річних за видатковою накладною на загальну суму 502,24 грн.

Перевіривши (за допомогою ІПС "Законодавство") заявлену позивачем до стягнення суму 3 % річних суд дійшов висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок не є вірним.

Так, при нарахуванні 3 % річних позивач нараховував вказану суму з 17.01.18 по 01.09.18.

Однак, відповідно до рахунку на оплату від 15.01.18 № 03, виставленого позивачем відповідачу щодо оплати поставленого товару на суму 27 038,16 грн. зазначається, що рахунок дійсний до оплати протягом 7 днів.

Таким чином, оплата за поставлений товар повинна бути здійснена з 15.01.18 по 22.01.18 включно.

Отже, 3 % річних позивач повинен був нараховувати саме з 23.01.18.

Таким чином, судом задовольняється сума 3 % річних у розмірі 493,35 грн. за період просрочки оплати за поставлений товар з 23.01.18 по 01.09.18.

В іншій частині позову про стягнення 3 % річних судом відмовляється як безпідставно нараховано.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1 162,64 грн. за період прострочки з 08.12.17 по 01.07.18.

Однак, відповідно до рахунку на оплату від 15.01.18 № 03, виставленого позивачем відповідачу щодо оплати поставленого товару на суму 27 038,16 грн. зазначається, що рахунок дійсний до оплати протягом 7 днів.

Таким чином, оплата за поставлений товар повинна бути здійсненна з 15.01.18 по 22.01.18 включно.

Отже, інфляційні втрати позивач повинен був нараховувати саме з лютого 2018 року.

Перевіривши (за допомогою ІПС "Законодавство") заявлену позивачем до стягнення суму інфляційних втрат суд дійшов висновку про те, що здійснений позивачем розрахунок не є вірним.

Таким чином, судом задовольняється сума інфляційних втрат у розмірі 569,48 грн. за період просрочки оплати за поставлений товар з лютого по липень (включно) 2018 року.

В іншій частині позову про стягнення інфляційних втрат судом відмовляється як безпідставно нараховано.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Згідно із ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, до яких зокрема, належить витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Статтею 129 ГПК України визначено порядок розподілу судових витрат.

Так, за приписами ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України); інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката за надання юридичної консультації та складання юридичних документів, які пов'язані з підготовкою до розгляду цієї справи ТОВ "НВФ "ТАРМС" до позовної заяви надано належним чином засвідчені копії: ордеру серії ДП № 230/000042 від 27.06.18, акту приймання-передачі виконаних робіт від 21.09.18 № 2, рахунку від 21.09.18 № 2, квитанції до приходно касового ордеру від 21.09.18 № 13, а також оригінал опису наданих послуг адвокатом Скибою В.В, клієнту ТОВ «НВФ «ТАРМС» від 21.09.18.

Представник відповідача підтримав свої заперечення викладені у відзиві на позовну заяву від 22.10.18 № 4885/15 щодо стягнення 1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката. Вважає, що вказана сума є недоведеною позивачем.

Відповідно до копії рахунку від 21.09.18 № 2 зазначено, що згідно договору № 15 від 19.06.18 та опису наданих послуг виконавець в вересні 2018 року надав юридичну допомогу замовнику щодо написання позовної заяви від 21.09.18 в господарський суд Запорізької області про стягнення суми з боржника ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" на користь ТОВ "НВФ "ТАРМС" за поставлений товар відповідно до видаткової накладної № 04 від 17.01.18.

Однак, представником позивача не надано до суду вказаного договору № 15 від 19.06.18, за умовами якого повинні надаватися адвокатські послуги в рамках цієї справи.

Таким чином, розглянувши клопотання позивача щодо стягнення 1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано договору № 15 від 19.06.18, яким обумовлено представництво інтересів клієнта в рамках цієї справи.

Тому, як наслідок, вказане унеможливлює задоволення вказаного клопотання позивача та є підставою для відмови позивачу в задоволені клопотання про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атоменергомаш" 1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТАРМС" (53304, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 24, а/с 684, ) - 27 038 (двадцять сім тисяч тридцять вісім) грн. 16 коп. основного боргу, 569 (п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 493 (чотириста дев'яносто три) грн. 35 коп. 3 % річних та 1 725 (одна тисяча сімсот двадцять п'ять) грн. 04 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.12.18

Суддя В.Л. Корсун