ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4035/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ УКРАЇНА", м.Київ

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", смт. Губиниха Новомосковський район Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за Договором поставки

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №2 від 16.11.2018р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меганом Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромережі".

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням умов договору поставки №14/09/17-1.

Ухвалою суду від 10.09.2018 відкрито загальне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

У судове засідання, яке відбулося 09.10.2018р., позивач та відповідач явку повноважних представників не забезпечили, витребуваних судом документів не надали.

Ухвалою суду від 09.10.2018р. відкладено підготовче засідання на 25.10.2018р.

Ухвалою суду від 25.10.2018 розгляд підготовчого засідання відкладено до 22.11.2018р.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 04.12.2018р..

28.11.2018р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зменшив суму основного боргу до 159 836,24 грн. В її обґрунтування посилається на часткову оплату відповідачем суми боргу в розмірі 240 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5397 від 05.09.2018р. на суму 40000,00 грн., №5437 від 14.09.2018р. на суму 200 000,00 грн.

Представник позивача у судове засідання з'явився, надав пояснення, відповів на поставлені питання

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, повідомлений належним чином.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 04.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачем на адресу Відповідача на підставі специфікації №5 від 05.12.2017 було поставлено товар (а.с.12). Поставка товару підтверджується видатковими накладними №2881 від 29.12.2017(а.с.13) та №2362 від 07.12.2017 (а.с.14). Загальна сума поставки за цією специфікацією складає 583 764,40 грн.

Пунктом 6.2 специфікації визначено, що повний розрахунок, покупець сплачує по факту виготовлення товару, про що покупцю повідомляється в письмовому вигляді на електронну адресу.

Докази повідомлення в письмовому вигляді на електронну адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.

Рахунок на оплату № 5808 від 05.12.2017 (а.с.17) був виставлений відповідачу своєчасно (а.с.17).

Частиною 1 ст.181 ГК України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник - зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві - товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від 17.12.2013 та п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою и значено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10.

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

А отже, строк оплати за товар за видатковою накладною №2881 від 29.12.2017р. наступив 30.12.2017р., за видатковою накладною №2362 від 07.12.2017р. - 08.12.2017р.

Однак, станом на час подання позову розрахунок за поставлений товар проведено повністю не було. Під час слухання справи відповідач частково розрахувався з позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями №5397 від 05.09.2018р. на суму 40000,00 грн., №5437 від 14.09.2018р. на суму 200 000,00 грн. Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача складає 159 836,24 грн.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 7 специфікації №5 визначено, що у випадку прострочення покупцем кінцевої оплати товару відповідно до п.6.2 в специфікації №5 до даного договору, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені у сумі 16557,61 грн. за період з 29.12.2017р. по 29.06.2018р..

За розрахунком суду задоволенню підлягає пеня у розмірі 16 384,84 грн. за період з 30.12.2017р. по 29.06.2018р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 8182,95 грн. за період з 29.12.2017р. по 03.09.2018р.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення втрат від інфляції у сумі 14545,22 грн. за період з січня 2018 по серпень 2018.

Розрахунок 3% річних та втрат від інфляції наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції»звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з'ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, тобто на відповідача повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 205, 207, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Першотравнева,б.11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ УКРАЇНА" (04112, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ 36856796) заборгованість за поставлений товар в сумі 159 836,24 грн., пеню в розмірі 16 384,84 грн., 3% річних в розмірі 8182,95грн., інфляційні втрати в сумі 14545,22 грн., судовий збір в розмірі 6586,83 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.12.2018

Суддя С.П.Панна