РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2018Справа № 910/12918/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВБУД ХОЛДИНГ" (вул. Ванди Василевської, 13 корп. 1, м. Київ, 04116)

до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" (пр-т В. Лобановського, 51, м. Київ, 03680)

про стягнення 26 995,68 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВБУД ХОЛДИНГ" до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" про стягнення 26 995, 68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором № 13-17 від 18.01.2017 зобов'язання по наданню послуг, в зв'язку з чим позивач втратив інтерес до договору та просить повернути суму попередньої оплати у розмірі 20 343,60 грн. та стягнути пеню у розмірі 6 652,08 грн. у судовому порядку за несвоєчасне виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/12918/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

24.10.2018 через відділ канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 26.09.2018, в якому відповідач повністю заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що ним були виконані роботи обумовлені договором.

Від позивача 05.11.2018 через відділ канцелярії суду надійшли додаткові пояснення щодо підтвердження факту невиконання робіт відповідачем.

13.11.2018 від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача від 02.11.2018 по справі № 910/12918/18, в яких відповідач просив суд не брати до уваги докази надані позивачем з додатковими поясненнями, оскільки такі докази не подані у встановлений судом строк без обґрунтування неможливості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від позивача та відмовити в задоволені позову.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджено, що 18.01.2017 між позивачем, як замовником та відповідачем, як виконавцем було укладено договір № 13-17 (далі за текстом - договір), за умовами якого відповідач доручив, а позивач зобов'язався у строк січень - лютий 2017 року (11 робочих днів) виконати роботи з обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько-Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі міста Києва, а відповідач, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання прийняти такі роботи та їх оплатити.

Вартість виконання робіт за цим договором визначена протоколом узгодження договірної ціни та складає 50 859,00 грн у т.ч. ПДВ 8 476,50 грн (п. 2.1. договору).

Згідно з п. 2.2. договору виплата здійснюється в наступному порядку: замовник перераховує виконавцю авансовий платіж в розмірі 40%, що має бути перерахований не пізніше 5 робочих днів після підписання договору, остаточні розрахунки між замовником та виконавцем здійснюються на протязі 5 робочих днів після підписання замовником акту здачі-приймання робіт. У разі затримки перерахування авансу терміни виконання договору корегуються відповідно до термінів отримання авансу на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.2. договору передача замовникові документації після завершення договору у цілому здійснюється за документами виконавця (накладна, супровідний лист).

Після завершення виконання роботи виконавець надає замовникові акт здачі - приймання роботи (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 3.4. договору замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі - приймання роботи та переданої документації, зобов'язаний передати виконавцеві оформлений акт здачі - приймання роботи або надати обґрунтовану відмову.

Після підписання акту здачі-приймання роботи замовник протягом 5 робочих днів сплачує виконавцеві вартість виконаних робіт за договірною ціною відповідно до п. 2.1. та 2.2. (п. 3.5. договору).

В п. 6.3. договору сторони погодили, що у разі прострочення строку виконання робіт виконавець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Договір набирає чинності, згідно з п. 10.1. договору, з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань.

Від імені позивача договір підписаний В.о. директора ОСОБА_1 та скріплений круглою печаткою позивача, а від імені відповідача - директором ОСОБА_2 та скріплений круглою печаткою відповідача.

На виконання умов договору позивач 20.01.2017 платіжним дорученням № 30 здійснив на користь відповідача оплату в розмірі 20 343, 60 грн, що підтверджено копією відповідного платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2017 уповноваженими представниками сторін (ОСОБА_1 та ОСОБА_2) підписано накладну № 32 за договором № 13-17 від 31.01.2017, зі змісту якої слідує , що відповідачу передано 4 паперові примірники Звіту про науково-технічну роботу «Обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько-Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі міста Києва, а 17.04.2017 складено акт здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 про те, що науково-технічна продукція «Обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» задовольняє умовам договору; договірна ціна складає 50 859 грн, загальна сума авансу, що утримується з вартості виконаних робіт, становить 20 343,60 грн, а перерахувати належить 30 515,40 грн.

Також матеріалами справи підтверджено, що 12.06.2018 Господарським судом міста Києва при вирішенні справи № 910/837/18 було задоволено позовні вимоги Державного підприємства «Науково - дослідний інститут будівельного виробництва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбуд Холдинг» про стягнення 37 638, 38 грн за договором № 13-17 від 18.01.2018. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київбуд Холдинг" на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" 30 515 (тридцять тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн 40 коп. основного боргу, 694 (шістсот дев'яносто чотири) грн. 75 коп. 3% річних, 2 555 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 70 коп. інфляційних втрат,3 872 (три тисячі вісімсот сімдесят дві) грн 53 коп. пені та витрати по сплаті судового збору 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 у справі № 910/837/18 переглядалося в апеляційному порядку та було залишене без змін Київським апеляційним господарським судом 05.09.2018, про що винесено відповідну постанову.

В вересні 2018 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення авансового платежу за договором, в якій просив протягом семи днів з моменту отримання вимоги повернути отриманий авансовий платіж за договором № 13-17 від 18.01.2018.

У відповідь на вказану вимогу відповідач надав позивачу лист вих. № 914/01-08 від 27.09.2018, в якому зазначив що не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача.

Позивач стверджує, що ні в січні 2017 року, ні в лютому 2017 року відповідачем не були виконані роботи згідно договору, а звіт про науково - технічну роботу «Обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько - Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі м. Києва» не був переданий позивачу.

Щодо підписаних сторонами акту здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 та накладної № 32 від 14.02.2017 за договором № 13-17 від 31.01.2017 позивач зазначає, що такі документи підписані на підставі договору № 13-17 від 31.01.2017, який не укладався між сторонами, оскільки між сторонами укладений був договір № 13-17 від 18.01.2017 та що акт здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 не відображає чіткого переліку проведених робіт на виконання умов договору, та не містить посилань на затрачений час для їх виконання і у якому об'ємі роботи були виконані. З огляду на зазначене, на думку позивача, відповідні документи не підтверджують виконання відповідачем його зобов'язань за договором № 13-17 від 18.01.2017.

Позивач, крім того, надав до матеріалів справи 05.11.2018 нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_1, в якій останній зазначив: що Товариство «Київбуд Холдинг» ніколи не отримувало від ДП НДІБВ звіт про науково - технічну роботу «Обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько - Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі м. Києва»; що він не підписував ні накладну № 32 за договором № 13-17 від 31.01.2017, ні акт здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017; що йому не відомо хто саме підписав зазначені документи.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього авансового платежу за договором у розмірі 20 343, 60 грн. та пені у розмірі 6 652, 08 грн. за порушення строків виконання робіт за період прострочення з 01.03.2017 по 01.09.2017.

Договір укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, відтак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

В договорі сторони погодили термін виконання робіт: січень - лютий 2017 року, загальний термін виконання робіт 11 робочих днів. Отже, відповідач зобов'язався виконати роботи обумовлені договором у строк до 28.02.2017.

Згідно з частиною першою статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання вимог договору виконано роботи з обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько-Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі міста Києва, і що відповідні роботи були прийняті позивачем, що підтверджується актом здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 на суму 50 859,00 грн. Виконані відповідачем роботи за договором позивач оплатив частково в сумі 20 343,60 грн, як авансовий платіж, у відповідності до п. 2.2. договору.

Вказаний акт здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 підписаний повноважними представниками сторін (від виконавця - директором ОСОБА_2, від замовника В.о. директора - ОСОБА_1) без зауважень, скріплений печатками та приймається судом як належний доказ виконання робіт підрядником на загальну суму 50 859,00 грн.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, доводи позивача щодо невиконання відповідачем його зобов'язань за договором спростовані матеріалами справи, і відтак у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача авансового платежу за договором у розмірі 20 343, 60 грн.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача стосовно неналежності доказів - акту здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції за договором № 13-17 від 31.01.2017 та накладної № 32 за договором № 13-17 від 31.01.2017, з огляду на таке.

Укладання між сторонами договору № 13-17, предметом якого було виконання робіт з «обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько-Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі міста Києва», підтверджується обома сторонами по справі, однак між сторонами відсутня згода щодо дати укладання такого договору. За твердженням позивача договір укладений 18.01.2017, а за твердженням відповідача 31.01.2017. Дата укладання договору № 13-17 була предметом дослідження при розгляді справи № 910/837/18, і Київський апеляційний господарський суд при перегляді рішення у вказаній справі в апеляційному порядку встановив, що договір між сторонами укладений 18.01.2018 та водночас зазначив, що помилки щодо дати договору у акті здачі-приймання науково-технічної продукції (роботи, послуги), проектної продукції та іншої продукції від 17.04.2017 та накладній № 32 від 14.12.2017 не можуть бути підставою для звільнення сторін від обов'язків, прийнятих на себе за договором.

Акт і накладна підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені печатками, а порядок приймання-передачі робіт цілком відповідає встановленому договором порядку, а саме, після закінчення виконання робіт відповідач за документами відповідача (накладна) передає позивачу документацію та акт здачі-приймання роботи, який позивач, після отримання таких документів, протягом 5 робочих днів зобов'язаний передати відповідачу підписаним або надати обґрунтовану відмову.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням суду у справі № 910/837/18 встановлено виконання Державним підприємством "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" його зобов'язань за договором в повному обсязі, і відповідне рішення набрало законної сили, відтак відповідна обставина має для суду преюдиційне значення.

Стосовно поданої позивачем нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1.

Статтею 87 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже чинним законодавством визначено, що факти виконання господарських зобов'язань (факти здійснення господарських операцій) відображаються у документах, і відповідно не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Крім того, ст. 80 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивач не обґрунтував неможливість подання відповідної заяви разом із позовною заявою, відтак відповідна заява до розгляду судом не приймається.

Слід також зауважити, що ОСОБА_1 є виконуючим обов»язки директора позивача. Заява свідка підписана ОСОБА_1 саме як керівником позивача - тимчасово виконуючим обов»язки, однак в позовній заяві позивач не посилався на ті обставини, що т.в.о. директора позивача не підписував акт здачі-приймання науково-технічної продукції (робіт, послуг), проектної продукції та іншої продукції від 17.04.2017 та накладну № 32 від 14.12.2017, як і не посилався на зазначені обставини під час розгляду господарської справи №910/837/18. В рішенні Господарського суду міста Києва по справі №910/837/18 від 12.06.2018 встановлено, що роботи за договором № 13-17, з обстеження вестибюлю, платформи, колон та навісу станції метрополітену «Лівобережна» Святошинсько-Броварської лінії метрополітену в Дніпровському районі міста Києва виконані, акт виконаних робіт підписаний уповноваженими представниками сторін.

Щодо відсутності в акті та накладній деяких реквізитів первинного документа визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» суд зазначає, що відповідні недоліки не спростовують факт здійснення господарської операції.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, оскільки виконав зобов'язання не в строк визначений договором (акт датований 17.04.2017, а строк визначений договором до 28.02.2017), що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 6.3. договору сторони погодили, що у разі прострочення строку виконання робіт виконавець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків виконання робіт за договором визначених п. 1.2 договору, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення з 01.03.2017 по 16.04.2017, водночас відсутні підстави для стягнення пені за період з 17.04.2017 по 01.09.2017, оскільки 17.04.2017 зобов'язання було виконане.

За розрахунком суду розмір пені за період прострочення з 01.03.2017 по 16.04.2017, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення строків виконання робіт за договором, становить 1 825, 35 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи містять докази належного та повного виконання зобов'язань відповідачем за договором із порушення строків визначених договором, що спростовує заявлені позовні вимоги в частині стягнення авансового платежу за договором, водночас наявні докази не свідчать про відсутність у відповідача обов'язку сплатити пеню за порушення строків виконання робіт, а відтак позовні вимоги задовольняються судом частково.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВБУД ХОЛДИНГ" про стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" пені за договором у розмірі 1 825, 35 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно витрати по оплаті судового збору покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені судом частково.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" (пр-т В. Лобановського, 51, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код: 38283024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВБУД ХОЛДИНГ" (вул. Ванди Василевської, 13 корп. 1, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код: 40212434) 1 825 (одна тисяча вісімсот двадцять п'ять) грн 35 коп. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 119 (сто дев'ятнадцять) грн 14 коп.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Після набранням рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко