ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Справа № 918/431/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника військового прокурора Рівненського гарнізону на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.10.2018р. у справі №918/431/18 (суддя Церковна Н.Ф.)

за позовом заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром"

до відповідача-1: Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

до відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ",

до відповідача-3: фізичної особи-підприємця Демчука Миколи Володимировича,

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Державного підприємства "Рівненський автомобільний ремонтний завод", 2. Фонду державного майна України,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради,

про визнання недійсним результатів електронних торгів арештованим майном від 18.05.2016р. з продажу лоту №143515-будівлі дробеструйного очищення рам, літ. "2ж-1"

за участю представників:

від військової прокуратури Рівненського гарнізону - Барілов Д.В., посвідчення №044150 від 19.09.16 р., Кір"яков С.В., посвідчення №051016 від 25.09.18 р.

від Головного територіального управління юстиції Рівненської області Якобчук П.О., довіреність №6203/0236-18 від 30.07.18 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.10.2018р. у справі №918/431/18 (суддя Церковна Н.Ф.) закрито провадження у справі за позовом заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" до відповідача-1: Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, до відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ", до відповідача-3: фізичної особи-підприємця Демчука Миколи Володимировича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Державного підприємства "Рівненський автомобільний ремонтний завод", 2. Фонду державного майна України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, про визнання недійсним результатів електронних торгів арештованим майном від 18.05.2016р. з продажу лоту №143515-будівлі дробеструйного очищення рам, літ. "2ж-1"

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу суду на те, що прокурором під час звернення з позовом до суду зазначено, що спірне нерухоме майно внаслідок електронних торгів набув саме ФОП Демчук М.В., що останнім і не оскаржувалось під час підготовчого засідання.

При цьому саме фізична особа Демчук М.В. до суду з заявою про його залучення у справі як співвідповідача не звертався, а ФОП Демчук М.В. за час слухання судом 1-ї інстанції справи жодних заяв та пояснень з приводу того що не ФОП Демчук М.В., а саме фізична особа Демчук М.В. є набувачем спірного майна не надсилав.

При цьому прокурором жодних позовних вимог як до ФОП Демчук М.В., так і до фізичної особи Демчук М.В. фактично в позовній заяві не заявлялось.

Таким чином, на думку прокурора суд 1-ї інстанції, закривши провадження у справі №918/431/18, допустив порушення норм процесуального законодавства, оскільки навіть прийшовши до висновку що позовні вимоги прокурора щодо фізичної особи Демчука М.В. не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, суд на думку прокурора повинен був закрити провадження в частині що стосується Демчука М.В., роз'яснивши прокурору необхідність звернення до суду в порядку цивільного судочинства та розглянути позов в частині позовних вимог адресованих ГТУЮ у Рівненській області та ДП «СЕТАМ» в порядку господарського судочинства.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України у своїй постанові від 07.09.2016 у справі № 6-1593цс16.

Однак на думку прокурора, суд 1-ї інстанції безпідставно закрив провадження у справі №918/431/18, оскільки відповідно до диспозиції п.2 ч.1 ст.20 ГПК України господарським судам підсудні справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання сторонами якого є юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Листом №01/23/918/431/18/167/18 від 01.11.2018р. витребувано з господарського суду Рівненської області належним чином оформлену справу №918/431/18 до Північно-західного апеляційного господарського суду.

09.11.2018р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла належним чином оформлена справа з апеляційною скаргою.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018р. №01-04/39, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі - судді Дужича С.П. у період з 12.11.2018р. по 16.11.2018р. включно, відповідно до статті 32 ГПК України, ст.155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О., суддя Коломис В.В.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника військового прокурора Рівненського гарнізону на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.10.2018р. у справі №918/431/18 відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено. Розгляд справи призначено на 06.12.2018 року.

03.12.2018р. на адресу апеляційного господарського суду від Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на дійшов відзив на апеляційну скаргу в якій останній звертає увагу суду на те, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатися всі сторони правочину - ініціатор, організатор та переможець торгів.

Посилається на правову позицію викладену у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі №911/845/17, від 14.03.2018р. у справі №910/1454/17 та постанові Великої Палати Верховного суду від 05.06.2018р. у справі №910/856/17. У наведених постановах суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім право чином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.

Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. У цьому випадку покупцем виступає фізична особа - Демчук Микола Володимирович.

При цьому мета придбання майна та його подальше використання не впливають на статус покупця як фізичної особи й на правову природу прилюдних торгів як договору купівлі-продаж, який передбачає особливий порядок його укладення.

Отже, з аналізу правової природи прилюдних торгів як договору купівлі-продаж, його суб'єктного складу та особливостей вказаного договору, однією зі сторін якого є фізична особа, чиї права на придбане майно оспорються, можна зробити висновок, що учасниками справи є як юридичні, так і фізичні особи, а предметом про право цивільне.

Тому, на думку відповідача 1, визначення юрисдикції у справі про визнання торгів недійсними залежить від суб'єктивного складу сторін договору, а з урахуванням того, що продавцем є юридична особа, - то від того, чи є покупець юридичною чи фізичною особа та від змісту правовідносин між сторонами, які є цивільними. Зважаючи на матеріали справи покупець майна - Демчук Микола Володимирович виступає як фізична особа, а не фізична особа-підприємець.

З огляду на викладене відповідач 1 просить суд залишити апеляційну скаргу заступника військового прокурора без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області у справі №918/431/18 від 16.10.2018р. без змін.

06.12.2018р. у судове засідання з'явилися представники військової прокуратури Рівненського гарнізону, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали. Представник Головного територіального управління юстиції у Рівненській області також з'явився, щодо апеляційної скарги заперечив. Інші представники у судове засідання не з'явилися, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні, оскільки явка повноважних представників не визнавалась обов'язковою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом предметом позовних вимог є визнання результатів електронних торгів недійсними.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна).

Правомірним є посилання суду першої інстанції до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 05.06.2018р. у справі №910/856/17, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - у даному випадку державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Очкуренко В.М. та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів Демчук Микола Володимирович.

Колегія погоджується з місцевим господарським судом, що у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов'язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними електронних торгів, позивач пред'явив позов лише до двох сторін правочину - організатора електронних торгів ДП "Сетам" та продавця Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Місцевий господарський суд правомірно залучив до участі у справі Демчука Миколу Володимировича в якості співвідповідача (відповідача-3).

Стаття 20 ГПК України передбачає перелік справ, що підвідомчі господарським судам, до якого в контексті позовних вимог відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті відносяться справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів за певними виключеннями.

За змістом положень статей 2, 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Юрисдикційність справ про оскарження електронних торгів визначається з огляду на склад сторін правочину. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №725/3212/16-ц (провадження №14-3цс18).

Як вбачається з Акту про проведені електронні торги від 01.07.2016 року (т.1 а.с.85), переможцем спірних електронних торгів є фізична особа Демчук Микола Володимирович.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Місцевий господарський суд вірно прийшов до висновку, що виходячи з суб'єктного складу сторін спірних правовідносин, даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Одночасно суд зазначає, що розгляд даної справи віднесено до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі №910/856/17.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії»).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Рівненського гарнізону на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.10.18р. у справі №918/431/18 - залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складений "11" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Коломис В.В.