ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 Справа № 917/1144/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" (вул. Закревського, буд. 16, м. Київ, 02222)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Оіл 2017" (вул. Полтавська, буд. 100 А, смт. Решетилівка, Полтавська область, 38400)

про стягнення 12344, 46 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Оіл 2017" про стягнення 12344,46 грн., з них: 10260,24 грн. - основного боргу за договором поставки № 12443-22/2017 від 08.12.2017р. 1538,19 грн. - пені, 9,69 грн. - інфляційних, 536,34 грн. - 12% річних; а також 1762,00 грн. - судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 10260,24 грн., відповідач в порушення договірних зобов'язань оплати за поставлений товар не провів.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.1).

За ухвалою господарського суду від 20.09.2018р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.2-3, 52-56).

За ухвалою суду від 09.10.2018 року відкрито провадження у справі № 917/1144/18, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.57-58).

Відповідно до частини п'ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена позивачу та відповідачу, що підтверджується поштовими повідомленнями від 10.10.2018р. (а.с.59, 60).

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандарт Оіл 2017" (відповідачем) укладено договір поставки № 12443-22/2017 від 08.12.2017р. (далі - Договір); (а.с.12-16).

Згідно п. 1.1. Договору позивач, як постачальник, зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю (відповідачу) визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - товар), а також виконувати шино монтажні послуги, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договром, приймати товар та оплачувати його.

Згідно п. 2.1. Договору погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках на оплату або накладних про відвантаження що являються невід'ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно- транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 10307,40 грн., що підтверджено двостороннє підписаними, видатковими накладними № SI від 16.03.2018р., № SI від 19.03.2018р., № SI від 20.03.2018р., № SI від 20.03.2018р., № SI від 20.03.2018р., товарно-транспортними накладними № SHP від 16.03.2018р., № SHPвід 19.03.2018р., № SHP від 20.03.2018р., № SHP від 20.03.2018р., № SHP від 20.03.2018р. (а.с. 18, 19, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 30, 31).

Зазначене видаткові накладні, товарно-транспортні накладні скріплені печатками обох сторін та підписані. Зауважень щодо поставки товару відповідач позивачу не заявляв.

На оплату товару позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки (а.с.17, 20, 23, 26, 29).

Згідно підписаного позивачем акту звірки станом на 08.08.2018р. (а.с.36) позивач на погашення вартості поставленого товару зарахував 47,16 грн. Вартість несплаченого товару становить 10260,24 грн.

Згідно п.2.3. Договору товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній.

У видатковій накладній № SI від 16.03.2018р. встановлений строк оплати до 30.03.2018р.,

у видатковій накладній № SI від 19.03.2018р. встановлений строк оплати до 02.04.2018р.,

у видатковій накладній № SI від 20.03.2018р. встановлений строк оплати до 03.04.2018р.,

у видатковій накладній № SI від 20.03.2018р. встановлений строк оплати до 03.04.2018р.,

у видатковій накладній № SI від 20.03.2018р. встановлений строк оплати до 03.04.2018р.

Відповідач у встановлені строки отриманий товар не оплатив.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 18.06.2018р. № 216 та з вимогою від 10.09.2018р. про оплату боргу (а.с.32-35). Відповідач оплати не провів.

Незгоди чи заперечення вищевказаних обставин відповідач у встановленому порядку суду не заявляв.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтями 525, 530, 610, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В порушення вказаних норм та договірних зобов'язань відповідач вартість отриманого товару в сумі 10260,24 грн. не оплатив.

Отже, позовні вимоги про стягнення 10260,24 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 5.2 Договору у в разі прострочення платежу більше 3 календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 1538,19 грн. пені за період 06.04.2018р. - 11.09.2018р.

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що за накладними від 20.03.2018р. пеня підлягає нарахуванню з 07.04.2018р.

З огляду на вказане сума пені становить 1533,06 грн. (розрахунок суду - в матеріалах справи). В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими. Вимоги про стягнення 2,13 грн. пені слід відхилити як безпідставні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.5.3. Договору сторони встановили, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник на ви могу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 (дванадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Позивачем на підставі вказаних положень заявлено до стягнення 536,34 грн. - 12% річних за період 06.04.2018р. - 11.09.2018р. та 9,69 грн. - інфляційних за період 06.04.2018р. -11.09.2018р.

Після перевірки правильності нарахування 12% річних судом встановлено, що сума 12% річних становить 536,34 грн. (розрахунок залучено до справи). Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення 9,69 грн. інфляційних задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При нарахуванні інфляційних позивач не вірно визначив період та початок нарахування інфляційних, не врахував мінусові показники індексу інфляції.

Після проведення перевірки розрахунку судом встановлено, що протягом 01.05.2018р. - 31.08.2018р. були мінусові показники індексу інфляції в зв'язку з чим не відбулося інфляційного збільшення боргу. Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних задоволенню не підлягають (розрахунок суду - залучено до справи).

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 182 від 11.09.2018р. (а.с.11). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 12.09.2018 (а.с.51).

Суд встановив, що вказані судові витрати пов'язані з розглядом даної справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1760,24 грн.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Оіл 2017" (вул. Полтавська, буд. 100 А, смт. Решетилівка, Полтавська область, 38400; ідентифікаційний код 41543254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" (вул. Закревського, буд. 16, м. Київ, 02222; ідентифікаційний код 37141112) 10260грн. 24 коп. - основного боргу, 1533грн. 06коп. - пені, 536грн. 34 коп. -12% річних, 1760 грн. 24 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 07.12.2018р.

Суддя Т. М. Безрук