ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.12.2018 Справа № 908/2595/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши заяву від 21.11.18 про видачу судового наказу

від заявника: акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800,

до боржника: фізичної особи-підприємця Обелець Станіслава Андрійовича, 69104, АДРЕСА_1

про стягнення 18 799,86 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.14

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області від акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі АТ КБ "ПРИВАТБАНК") надійшла заява від 21.11.18 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Обелець Станіслава Андрійовича 18799,86 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.14, з якої: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9970,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3829,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом. Заявлена вимога обґрунтована неналежне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 27.03.14 в частині своєчасного повернення коштів.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.18 вказана заява передана для розгляду судді Корсуну В.Л.

Розглянувши заяву АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 21.11.18 про видачу судового наказу суд дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заявником в якості доказів наявності заборгованості у боржника - ФОП Обелець С.А. перед АТ КБ "Приватбанк" у сумі 18 799,86 грн. до заяви про видачу наказу додало: копію банківської ліцензії виданої АТ КБ "Приватбанк"; копію виписки з ЄДРЮОФОП, копію титульної, другої та третьої сторінок статуту банку, копії витягів з протоколів від 20.07.17 №№25, 26; копію банківської ліцензії, копію заяви б/н на відкриття банківського рахунку; копію витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», копію довідки про розміри встановлених кредитних лімітів; розрахунок заборгованості, обґрунтування та пояснення до розрахунку заборгованості; копії виписок по рахунках, копію довідки про розміри встановлених кредитних лімітів.

Згідно з положеннями частин 1 і 2 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Статтею 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 150 ГПК України закріплено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у ч. 1 ст. 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 36 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Приписами ч. 1 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 76-79 ГПК України передбачено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів наданих до заяви про видачу судового наказу вбачається, що 27.03.14 ФОП Обелець С.А. (ИНН НОМЕР_1) підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тарифів Банку, відповідно до якої приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, які разом із заявою складають договорі банківського обслуговування від 27.03.14№ б/н.

У заяві про видачу наказу АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає про виконання Банком належним чином умов договору банківського обслуговування від 27.03.14№ б/н щодо надання боржнику кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн. Також заявник (Банк) вказує, що у зв'язку з неналежним виконання клієнтом (боржником) зобов'язань за договором станом на 07.08.18 за ФОП Обелець С.А утворилась заборгованість у сумі 18958,62 грн.

Судом встановлено, що у матеріалах заяви відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують видачу боржнику коштів за договором банківського обслуговування б/н від 27.03.14.

А надані документи: заява про відкриття банківського рахунку, «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» не підтверджують наявність у ФОП Обелець С.А. заборгованості перед Банком станом на 07.06.18 саме на загальну суму в розмірі 18 799,86 грн.

Вказані документи лише складають договір банківського обслуговування б/н від 27.03.14, однак не підтверджують наявність боргу перед Банком.

Надана до заяви довідка про встановлення кредитних лімітів також не підтверджує наявність боргу станом на 07.06.18, а підтверджує лише розмір ліміту кредитних коштів, проте не свідчить ані про наявність боргу, ані про періоди прострочення.

Суд зазначає, що розрахунок заборгованості за договором станом на 07.06.18 не є документом, що підтверджує наявність у ФОП Обелець С.А.. заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а є за своїм юридичним значенням лише односторонніми арифметичним розрахунком працівників Банку, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум.

З банківської виписки по поточному рахунку НОМЕР_2 не вбачається, який кредитний ліміт було надано позичальнику та не свідчить, що позичальник взагалі отримав будь-які кошти.

Таким чином, заявником не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76 - 79 ГПК України, а саме первинних документів на підтвердження дати отримання позичальником вказаних у заяві суми коштів, отримання ним будь-яких інших грошових сум, доказів сплати або несплати боржником Банку платежів у період з моменту укладення договору і до 07.08.18.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, оскільки

А тому, у суду відсутні підстави для задоволення заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 21.11.18 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Обелець Станіслава Андрійовича 18799,86 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.14.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 76, 77, 80, 86, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у видачі судового наказу від 21.11.18 про стягнення з фізичної особи-підприємця Обелець Станіслава Андрійовича 18 799,86 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 27.03.14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Ухвалу підписано 03.12.18.

Суддя В.Л. Корсун