ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Справа № 918/334/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Яницький О.В., Лук'янчук С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. ухвалене суддею Церковна Н.Ф., повний текст складено 11.07.2018

за позовом Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича

до Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича

про стягнення заборгованості в сумі 873 256,00 грн.

Фізична особа-підприємець Дерко Іван Іванович звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 873 256,00 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області позов Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Яницького Олексія Володимировича на користь Фізичної особи - підприємця Дерка Івана Івановича 456 300,00 грн основного боргу, 24 245, 68 грн штрафу (з урахування ухвали господарського суду Рівненської області від 19.06.2018 р. про виправлення описки ) та 4 005,23 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Рівненської області Фізична особа-підприємець Яницький Олексій Володимирович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 04 липня 2018 року по справі №918/334/18, зупинити виконання виконавчого документа від 01.08.2018 року по справі №918/334/18, призначити судову технічну експертизу стаціонарної бетонної установки, яка належить позивачу та скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. по справі №918/334/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Зокрема в апеляційній скарзі, скаржник звертає увагу на те, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ним зобов'язань за договором, визнавши факт виплати позивачем відповідачу грошової суми в розмірі 456 300,00 грн.

Так в рішенні суд першої інстанції вказує, що на виконання умов контракту, відповідач отримав від позивача у кілька етапів грошові кошти на загальну суму 456 300,00 грн, що підтверджується розписками, написаними власноруч відповідачем від 11.11.2016 року, від 18.11.2016 року, від 20.12.2016 року, від 27.12.2016 року та від 30.11.2016 року. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що документ, який має назву «розписка» є допустимим доказом що підтверджує виконання грошового зобов'язання за умовами договору.

Однак, з такими висновками суду відповідач не погоджується оскільки, визнаючи достатнім доказом виконання грошового зобов'язання суб'єктом господарювання суд, першої інстанції помилково застосував положення Цивільного кодексу України, які регламентують порядок укладення договору позики до правових відносини, що склалися між позивачем та відповідачем на підставі укладеного договору, та безпідставно, всупереч ст. 77 ГПК України та ст. 198 ГК України визнав допустимим доказом надані у якості доказів розписки.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 р. поновлено Фізичній особі-підприємцю Яницькому Олексію Володимировичу строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. у справі №918/334/18.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 у справі №918/334/18. Зупинено дію рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018р. у справі №918/334/18 та призначено справу для розгляду.

Фізична особа-підприємець Дерко Іван Іванович не надав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу. Також від представника позивача Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №918/334/18.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник приватного підприємства Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. у справі №918/334/18 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і винести нове рішення. Яницький Олексій Володимирович підтримав позицію свого представника у повному обсязі та надав додаткові пояснення щодо суті позову.

Позивач не реалізував процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, проте про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Щодо клопотання позивача про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Дерко Іван Іванович звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Яницького Олексія Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 873 256, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач указує, що відповідач в порушення положень законодавства України та умов укладеного між сторонами контракту №11112016U63 про модернізацію/реконструкцію стаціонарної бетонної установки "АБЗУ" від 11.11.2016, взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 873 256, 00 грн, з яких: 456 300,00 грн основний борг, 62 377,33 грн пеня, 24 457,80 грн штраф, 89 899,87 грн інфляційні та 20 102,00 грн 3% річні.

Рішенням господарського суду Рівненської області позов Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Яницького Олексія Володимировича на користь Фізичної особи - підприємця Дерка Івана Івановича 456 300,00 грн основного боргу, 24 245, 68 грн штрафу (з урахування ухвали господарського суду Рівненської області від 19.06.2018 р. про виправлення описки ) та 4 005,23 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення мотивовано тим, що на виконання умов контракту, відповідач отримав від позивача у кілька етапів грошові кошти на загальну суму 456 300,00 грн., що підтверджується розписками, написаними власноруч відповідачем від 11.11.2016 року, від 18.11.2016 року, від 20.12.2016 року, від 27.12.2016 року та від 30.11.2016 року. Однак, відповідач свої зобов'язання за контрактом щодо виготовлення, доставки, монтування та передачі у власність позивача товару - комплекту обладнання спеціалізованої установки «АБЗУ» не виконав. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 456 300,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, вбачає підстави для задоволення поданої скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2016 між Фізичною особою - підприємцем Дерко Іваном Івановичем (покупець) та Фізичною особою - підприємцем Яницьким Олексієм Володимировичем (продавець) укладено контракт №1112016U63 про модернізацію/реконструкцію стаціонарної бетонної установки "АБЗУ", відповідно до умов якого продавець зобов'язується виготовити, доставити, змонтувати, налагодити та передати у власність покупця, а покупець, в свою чергу, зобов'язується прийняти та оплатити товар, найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною контракту і викладена в додатку № 1 до нього, на умовах, що викладені у цьому контракті.

Відповідно до п. 1.2. контракту назва товару - комплект обладнання та послуги з модернізації спеціалізованої установки «АБЗУ» - 1 комплект.

За умовами контракту, продавець зобов'язується здійснити доставку, роботи по шеф-монтажу та монтажу товару, що буде поставлений за цим контрактом та вивести завод на продуктивність 30 м 3/год товарного бетону (п. 1.3. контракту).

Згідно з п. 1.4. контракту протягом гарантійного терміну експлуатації товару продавець надає покупцю послуги по здійсненню гарантійного обслуговування товару та навчання персоналу покупця щодо експлуатації стаціонарних бетонних вузлів.

У відповідності до п. 2.2. контракту гарантійний термін експлуатації на Товар становить 12 (дванадцять) місяців з моменту його запуску.

Пункт 2.4. передбачає, що продавець гарантує доброякісність товару, що поставляється, протягом гарантійного терміну експлуатації, передбаченого в п.2.2., крім випадків псування через недотримання покупцем умов експлуатації товару після переходу права власності на товар до покупця.

Розділом 4 контракту врегульовано ціну товару та суму контракту, а саме: валюта платежу визначається даним контрактом і приймається сторонами в національній валюті України - гривні. Постачання здійснюється за цінами в гривні, і включає в себе: вартість товару, доставку в м. Луцьк, шефмонтаж, монтаж, наладку.

Загальна сума контракту на момент його підписання складає 700 000, 00 грн, без ПДВ (120 силос, 80 шнек). Бартером - 150 000,00 грн. Додаткова знижка 30 000,00 грн (за рахунок використання лебідки складського зберігання-повністю обслужену з мінімальним напрацюванням). Коштами 520 000, 00 грн (передоплата 50 %; після поставки 25%; після здачі 25%;).

Відповідно до п. 5.1. - 5.6. контракту поставка товару в м. Луцьк, за цим контрактом здійснюється до 30.11.2016 року. Продавець направляє бригаду монтажу для координації установки запуску товару. Загальний термін монтажу, пусконалагоджувальних робіт та здачі складає не більше 20 календарних днів - до 20.12.2016 року. Продавець приступає до монтажу та пусконалагоджувальних робіт товару в 2-денний термін з моменту доставки обладнання на об'єкт покупця.

Для проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт покупець має підготувати наступні елементи: провести демонтаж об'єктів, що підлягають заміні; забезпечити наявність підіймального крану для виконання монтажних робіт, забезпечити водопостачання з необхідним тиском та електропостачання на місце монтажу товару.

Шефмонтажні, монтажні та пусконалагоджувальні роботи, по завершенню оформлюються актом пусконалагоджувальних робіт, підписаним представниками продавця та покупця. Товар відвантажується за актом приймання-передачі товару (партії товару) з обов'язковою вказівкою обладнання (комплектуючих, складових), яке відвантажується, відповідно до переліку складових стаціонарного бетонного вузла, передбаченого специфікацією, що є додатком № 1 до контракту.

Згідно п.6.1. контракту розрахунки між продавцем та покупцем здійснюються таким чином: покупець оплачує продавцю Передоплата - 1: 50%; Передоплата - 2: 25% - із розрахунку половина коштами, а інша половина взаємозаліком обладнання (1 шт ПСБ-500); Передоплата - 3: 25% - із розрахунку половина коштами, а інша половина взаємозаліком обладнання (1 шт ПСБ-500 та пульт керування).

Право власності на товар у покупця виникає з моменту проведення розрахунків та підписання Акта прийому-передачі такого товару. Якщо сплата коштів відбувається шляхом взаємозаліку зобов'язань сторін одна перед одною, то це оформлюється відповідним актом (п. 6.2. - 6.3. контракту).

У п.7.1. контракту зазначено, що приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 8.3. контракту передбачено, що у разі невиконання зобов'язань по поставці товару згідно строків постачання або його оплати, передбачених даним контрактом, штраф складає 0,01% від вартості непоставленого товару або несплаченої суми за кожен день такого протермінування.

Згідно п. 8.4. контракту покупець має право не розрахуватись за поставлений товар, якщо завод не виведений на продуктивність 30 м3/год та вимагати повернення всіх авансових платежів. Розділом 11 контракту передбачено, що контракт вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього контракту починає свій перебіг у момент, визначений у п.11.1. цього контракту та закінчується 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку, не раніше повного виконання покладених на сторони обов'язків за цим контрактом.

Закінчення строку цього контракту не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього контракту.

Контракт підписано та скріплено печатками сторін.

В матеріалах справи знаходиться розписка від 11.11.2016 р. відповідно до відповідач отримав від позивача 200 000 грн. в якості авансу по договору реконструкції установки «АБЗУ»

З розписки від 18.11.2016 р. вбачається, що відповідач отримав від позивача по договору №1112016U63 від 11.11.2016 р. за реконструкцію установки «АБЗУ» грошові кошти в кількості 100 000 грн.

Відповідно до розписки від 30.11.2016 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти у кількості 70 000 грн. по контракту №11112016U63 від 11.11.2016 р., а 20.12.2016 р. отримав ще 20 000 грн. авансу.

27.12.2016 р. відповідач отримав від позивача оплату комплектуючих «АБЗУ» у кількості 66 300 грн., що вбачається з розписки, написаної власноруч відповідачем.

Вважаючи, що умови контракту виконуються неналежно позивач 06.03.2018 року та 10.04.2018 року надіслав на адресу відповідача претензії з вимогою повернення коштів в розмірі 456 300,00 грн., які були залишені ним без відповіді та задоволення.

Відповідач в засіданні суду першої інстанції участі не брав, був позбавлений можливості надати пояснення по суті спору та наявні докази, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що про зміст прийнятого рішення дізнався після пред'явлення рішення для примусового виконання.

В суд апеляційної інстанції Фізичною особою-підприємцем Яницьким Олексієм Володимировичем надані докази виконання ним робіт по договору, а саме: договір про перевезення обладнання від 21.11.2016 р., акт прийому-передачі наданих послуг за договором про перевезення обладнання від 21 листопада 2016 р., договір про співпрацю від 02.12.2016 р., акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про співпрацю від 02.12.2016 р. від 13.12.2016 р., акт приймання-передачі Товару до контракту №11112016U63 від 11.11.2016 р., письмова заява свідка.

В обґрунтування не можливості подання додаткових доказів в суд першої інстанції відповідач зазначає, що про розгляд справи в суді першої інстанції відповідачу не було відомо, а про стягнення з відповідача заборгованості по даній справі дізнався лише 18 вересня 2018 року від державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції .

Відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів вважає поважними причини неподання доказів до суду першої інстанції, приймає подані докази для юридичної оцінки позиції відповідача у спорі, що розглядається.

До кола питань, які досліджуються судом, відноситься виконання сторонами договору, укладеного між ними 11.11.2016 року, який за своїм змістом є змішаним договором з елементами договору купівлі-продажу (поставки) обладнання та підряду на виконання монтажних та налагоджувальних робіт. Предметом договору є поставка та налагодження роботи стаціонарної бетонної установки «АБЗУ» .

Суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до висновку про повне невиконання умов договору зі сторони відповідача, що і стало підставою для задоволення позову в частині стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 456 300, 00 грн. та штрафу в сумі 24 245,68 грн.

Такий висновок на думку апеляційного суду зроблено за неповно встановлених обставин, що призвело до помилкових висновків, з огляду на наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідачем з метою виконання спірного договору були вчинені певні дії, які відповідають змісту умов договору, що розглядається.

Так зокрема, 21.11.2016 р. між ОСОБА_5 (виконавець) та Яницьким Олексієм Володимировичем (замовник) укладено договір про перевезення обладнання.

Відповідно до п.1.1. договору у порядку й на умовах цього договору виконавець зобов'язується доставити ввіреному йому замовником вантаж, а саме: посилені направляючі скіпа (довжиною до 7 м) -1 шт.; скіп 1,5 м3 в комплекті з роликом -1 шт; лебідка підйому скіпа з електричним приводом та тросом - 1 шт; дозатор цементу на 600 кг в комплекті з шибером-1 шт.; електронний лічильник дозації води в комплекті зі згонами - 1 шт; пневмообладнання Саmozzi (Італія) -1 комплект; тензометрія з балочними тензадатчиками с-образні 9 шт; конус сухої вигрузки в міксер в повному комплекті -1 шт; пульт керування з функцією здійснення управлінського обліку 1 шт з пункту навантаження м. Рівне, вул. Будівельників 1 до пункту призначення м.Луцьк, вул.Підгаєцька, 3 (ФОП Дерко Івану Івановичу), в строк до 25 листопада 2016 року, а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену грошову суму в розмірі 3000 грн.

З акту прийому-передачі наданих послу за договором про перевезення обладнання від 21.11.2016 р. вбачається, що вантаж вказаний у договорі доставлений 23.11.2016 р. до пункту призначення в м.Луцьк, вул. Підгаєцька, 3 (ФОП Дерко Іван Іванович).

02.12.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вольтелектро» (сторона 1) та Фізичною-особою підприємцем Яницьким Олексієм Володимировичем (сторона 2) укладено договір про співпрацю від 02.12.2016 р.

За умовами вказаного договору сторона 1 зобов'язана надати послуги монтажу, координації, установки та запуску стаціонарної бетонної установки «АБЗУ», згідно п. 5.2. контракту №1112016U63 від 11.11.2016 року укладеного між ФОП Яницький Олексій Володимирович та ФОП Дерко Іван Іванович в строк не пізніше до 20.12.2016 року. Вказані роботи необхідно провести за адресою: м. Луцьк, вул. вул. Підгаєцька, 3.

13.12.2016 р. підписано акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про співпрацю від 02.12.2016 р., з акта вбачається, що сторона 1 в період з 05.12.2016 року по 13.12.2016 року виконала послуги з монтажу, координації, установки та запуску стаціонарної бетонної установки «АБЗУ», в тому числі щодо вдосконалення принципу дотації інертного матеріалу, інжинірингу процесу, ревізія діючого шнеку з виправленням дефекту., згідно п. 5.2. контракту №11112016U63 від 11.11.2016 року укладеного між ФОП Яницький Олексій Володимирович та ФОП Дерко Іван Іванович. Місце надання послуг (виконання робіт) м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3.

Крім того, в порядку статті 88 ГПК України подано письмову заяву свідка, ОСОБА_6, засвідчену нотаріально.

З письмової заяви свідка ОСОБА_6 вбачається, що свідок ОСОБА_6 виконував в грудні 2016 р. роботи на виконання умов контракту №11112016U63 про модернізацію/реконструкцію стаціонарної бетонної установки "АБЗУ" від 11.11.2016. Свідок пояснює, що в грудні 2016 року, неодноразово виїздив в м.Луцьк, вул..Підгаєцька,3, тобто до ФОП Дерко Івана Івановича, де було демонтовано старе обладнання бетонного заводу бетонозмішувач С-773. Крім того, була проведена інженерна підготовка по монтажу нової бетонної установки «АБЗУ». В подальшому були виконані роботи по підняттю бункерів, зберігання інертних матеріалів, монтажу направляючих скіна і самого скіна, лебідки підйому скіна загрузки піска та щебня в конус. Окремо були змонтовані конус, дозатор цементу, води і хімічних добавок. Були виконані роботи по монтажу кабельних мереж заводу. Проведено капітальний ремонт і монтаж шнека подачі цементу. Виконано роботи по монтажу пневматичного обладнання. Підрядною організацією ТОВ «Вольтелектро» встановлено пульт управління і програмне забезпечення заводу.

Враховуючи вище викладена колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 3 частини 3 статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів апеляційної інстанції з умов контракту №11112016U63 про модернізацію/реконструкцію стаціонарної бетонної установки "АБЗУ" від 11.11.2016, укладеного сторонами у справі, вбачає, що вказаний договір є змішаним за своєю правовою природою, оскільки містить елементи договору підряду та договору купівлі-продажу.

У відповідності до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 854 визначено порядок оплати роботи, згідно з нормами якої якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 2, 3 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оцінивши в сукупності подані сторонами докази, встановивши обставини, які підлягали встановленню, врахувавши наведені положення законодавства колегія суддів приходить до наступних висновків.

Та частина договору, яка передбачала передачу покупцю певного виробничого обладнання , є договором купівлі-продажу обладнання на умовах попередньої оплати. Попередня оплата здійснена позивачем, за його твердженням, шляхом передання продавцю суми попередньої оплати готівковими коштами, доказом чого позивач вважає подані ним власноручні розписки .

Стаття 693 ЦК України передбачає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Натомість, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його вимог, спрямованих до відповідача, надати відповідне передбачене умовами договору обладнання, або повернути сплачені ним кошти в рахунок авансу з підстав ненадання вчасно відповідно до умов договору такого обладнання. Вимога про повернення коштів містить посилання на неналежне виконання умов договору, що не дає можливості встановити достовірно, які саме умови договору є неналежно виконані або не виконані взагалі.

Одночасно з цим також не вбачається можливим встановити, які з умов тієї частини договору, яка передбачала виконання робіт і за своєю природою є договором підряду, є невиконаною або виконаною частково за твердженнями позивача.

Частина 4 статті 849 ЦК України передбачає, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, наведене положення закону передбачає право замовника відмовитись від договору підряду лише за тих умов, якщо замовник сплачує підрядникові за вже виконану частину роботи, передбаченої договором, та відшкодувавши йому збитки, пов'язані з відмовою від договору в односторонньому порядку.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснювалися роботи по виконанню контракту №11112016U63 про модернізацію/реконструкцію стаціонарної бетонної установки "АБЗУ" від 11.11.2016, оскільки про це свідчать укладені ним договори та акти приймання-передавання виконаних робіт, в тому числі про перевезення обладнання від 21.11.2016 р., акт прийому-передачі наданих послуг за договором про перевезення обладнання від 21.11.2016 р., договір про співпрацю від 02.12.2016 р. З ТОВ «Вольтелектро», акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про співпрацю від 02.12.2016 р., з якого вбачається виконання робіт в період з 05.12.2016 року по 13.12.2016 року. Заява свідка, долучена відповідачем, також містить пояснення про виконання робіт за місцем знаходження позивача за адресою м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3.

Проаналізувавши зміст претензій позивача, інші наявні докази апеляційний суд зазначає, що претензії, направлені позивачем містять загальне посилання на неналежне виконання мов договору, з яких неможливо встановити належним чином, яка частина договору виконана неналежно або не виконана взагалі. Позивач, спрямовуючи претензію відповідачу, не послався на умови укладеного договору та не конкретизував свою вимогу, що дало б можливість суду повно та достовірно встановити обставини виконання або не виконання умов договору. Зі змісту претензій також не вбачається висловленого ясно і незаперечно волевиявлення позивача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного договору на тій стадії виконання, яка тривала на відповідний момент.

З наданих відповідачем та оцінених судом апеляційної інстанції доказів вбачається, що позивач, вимагавши повернути сплачені ним грошові кошти, а також штрафні санкції жодним чином не врахував ту частину виконаних робіт, яка на час пред'явлення позову була виконана або виконувалась відповідачем.

За умов, якщо суд на підставі поданих доказів не вбачає можливим достовірно встановити, яка частина умов договору і в якій ступені є виконана , враховуючи, що твердження про повне невиконання стороною відповідача умов договору спростована ним в загальному порядку шляхом подання суду доказів, взятих судом до уваги, а також беручи до уваги, що за умовами пункту 11.1 розділу 11 договір є чинним до його повного виконання сторонами, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна вимога про повернення коштів та стягнення штрафних санкцій є безпідставною та передчасною, а відтак не може бути задоволена.

Крім того, також слід зазначити стосовно прийнятих судом першої інстанції доказів наступне.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні складатись під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З наведеного вбачається, що належними в розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України доказами наявності заборгованості за господарськими операціями є банківські виписки, довідки банків, що формуються за наслідками виконаних операцій по особовому рахунку клієнта, платіжні документи, документи касового обліку коштів. Натомість, позивачем не додано суду таких доказів, які могли б бути оцінені як належні та допустимі у обставинах виконання сторонами господарської операції.

За наведених обставин, враховуючи те, що відповідачем були здійсненні роботи для виконання умов контракту, суд вважає, що відсутні підстави для повернення позивачеві сплачених коштів зокрема в частині грошових коштів у розмірі 456 300 грн., які є платою за виконану частину роботи.

Таким чином висновок суду першої інстанції про стягнення з Фізичної особи - підприємця Яницького Олексія Володимировича на користь Фізичної особи - підприємця Дерка Івана Івановича 456 300,00 грн основного боргу, 24 245,68 грн штрафу є помилковим, оскільки, з матеріалів справи не вбачається, що виконавцем не розпочато роботи за контрактом або такі роботи виконуються настільки повільно, що закінчення їх у строк стає явно неможливим, оскільки відповідно до п.11.2. контракту строк контракту починає свій перебіг у момент підписання та скріпленням печатками сторін та закінчується 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку, не раніше повного виконання покладених на сторони обов'язків за цим контрактом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 року у справі №918/334/18 задовольнити, рішення господарського суду Рівненської області в частині задоволення позову в сумі 456 300 грн. основного боргу, 24 576,80 грн. штрафу скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Яницького Олексія Володимировича (АДРЕСА_1) 7 063 грн. 15 коп. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дерко Івана Івановича (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України 1 188 грн. 06 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/334/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "04" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.