ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1910/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" (вул. Залізничників, буд. 22, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67665; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" (вул. Армійська, б. 18, м. Одеса, 65009; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - на підставі ордеру серії ОД № 373970 від 06.09.2018 р.;

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" про стягнення заборгованості у розмірі 118 868 грн. 86 коп., пені у розмірі 19 227 грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 4 324 грн. 20 коп. , інфляційних втрат у розмірі 2 432 грн. 74 коп.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 вересня 2018 р. відкрито провадження у справі № 916/1910/18 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04 жовтня 2018 року до господарського суду Одеської області представником було надано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

25 жовтня 2018 року до господарського суду Одеської області надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" про розподіл судових витрат.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25 жовтня 2018 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1910/18 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

У судовому засіданні, яке відбулось 04 грудня 2018р., повноважним представником позивача було зазначено суду, що у прохальній частині позовної заяви допущено описку, а саме помилково було не вірно зазначено суми 3% річних та інфляційних витрат, шляхом перестановки сум, що підлягають стягненню. При цьому, представник позивача звернув увагу суду на правильне зазначення цих сум у тексті позовної заяви та доданому до позовної заяви розрахунку. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 118 868 грн. 86 коп., пеню у розмірі 19 227 грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 2 432 грн. 74 коп. , інфляційні втрати у розмірі 4 324 грн. 20 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, але судову кореспонденцію повернуто поштою з позначкою „сплив терміну зберігання. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було.

За приписами ст.120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини девятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначив, що 11 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" (Покупець) було укладено Договір поставки №1101-1 (надалі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується у зумовлені строки передати (поставити), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити інертні будівельні матеріали (гранітно-щебеневу продукцію, пісок), що надалі іменується товар, вказаний у Специфікації та/або видаткових накладних.

Відповідно до п. 1.2. Договору поставка товару здійснюється партіями. В рамках цього Договору, можлива й єдина поставка товару за весь строк дії цього Договору, в асортименті та за цінами, вказаними в специфікації.

Згідно до п. 1.3. Договору кількість та ціна товару кожної партії, а також його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються Специфікаціями та/або видатковими накладними Постачальника.

Пунктом 2.2. Договору закріплено, що Покупець зобовязаний прийняти товар за кількістю (вагою/обємом) та асортиментом, зазначених в Специфікації та/або видатковій накладній, забезпечити своєчасне і належне при ймення товару, що відповідає вимогам, визначеним щодо нього у цьому Договорі, і який був переданий в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, забезпечити приймання товару з присутністю представника, що має повноваження підписувати видаткові накладні, акти невідповідності, а за необхідні інші документи, повязані з поставкою та приймання товару, оплатити товару у розмірі та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна ціна Договору визначається шляхом арифметичного додавання сум вартості кожної окремої партії товару, який був поставлений Постачальником на протязі строку дії Договору. Оплата товару здійснюється в національній валюті України шляхом банківського перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника. (п. 3.3. Договору).

За посиланням позивача, на виконання умов укладеного Договору поставки №1101-1 від 11 січня 2016р. за період з 22.01.2016р. по 12.12.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" було здійснено поставку товару на загальну суму 3 268 667 грн. 86 коп., що підтверджується копіями видаткових накладних та товарно-транспортними накладними, які надано позивачем до матеріалів справи.

Згідно до п. 3.4. Договору оплата за цим Договором здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на рахунок Постачальника у розмірі 100 % від вартості товару, отриманого за Специфікацією та/або видатковими накладними протягом 20-ти календарних днів з моменту одержання товару Покупцем. Можлива попередня оплата товару згідно рахунків, виставлених постачальником.

Пунктом 4.12. Договору визначено, що підписання представником Покупця видаткової накладної буде свідчить про отримання товару.

Як зазначає позивач, з боку відповідача, в порушення умов укладеного Договору, було здійснено часткову оплату вартості отриманого товару у розмірі 3 149 799 грн., у звязку з чим станом на момент звернення до суду за Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" рахується борг у розмірі 118 868 грн. 86 коп.., який наразі є несплаченим.

Відповідно до п. 4.13. Договору датою поставки товару та датою переходу права власності на товар вважається дата видаткової накладної Постачальника, за якою відбулась передача товару Покупцю. Ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить до покупця з моменту передачі товару Покупцю.

Позивач в обґрунтування позову посилається на ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно якої, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Також позивач посилається на ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, позивач зазначив, що виходячи з приписів ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, у їх сукупності, за порушення у сфері господарювання, учасники господарських правовідносин несуть господарську правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Згідно п. 6.1. Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобовязань за Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до умов Договору а чинного законодавства України.

Пунктом 6.4. Договору закріплено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості партії товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати Покупця.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 19 227 грн. 21 коп. за 183 дні прострочення виходячи з кожної поставки.

Окрім того, позивач посилається на ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись положеннями зазначеної норми законодавства, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 2 432 грн. 74 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4324 грн. 20 коп., як також просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі пояснень представника позивача, судом встановлено, що 11 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ, як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС", як Покупцем було укладено Договір поставки №1101-1.

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах визначених цим Договором, Постачальник зобовязується у зумовлені строки передати (поставити), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити інертні будівельні матеріали (гранітно-щебеневу продукцію, пісок), що надалі іменується товар, вказаний у Специфікації та/або видаткових накладних.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, між сторонами за Договором склалися правовідносини щодо поставки товару.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.2. Договору закріплено, що Покупець зобовязаний прийняти товар за кількістю (вагою/обємом) та асортиментом, зазначених в Специфікації та/або видатковій накладній, забезпечити своєчасне і належне при ймення товару, що відповідає вимогам, визначеним щодо нього у цьому Договорі, і який був переданий в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, забезпечити приймання товару з присутністю представника, що має повноваження підписувати видаткові накладні, акти невідповідності, а за необхідні інші документи, повязані з поставкою та приймання товару, оплатити товару у розмірі та строки, встановлені цим Договором.

Згідно до п. 3.4. Договору оплата за цим Договором здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на рахунок Постачальника у розмірі 100 % від вартості товару, отриманого за Специфікацією та/або видатковими накладними протягом 20-ти календарних днів з моменту одержання товару Покупцем. Можлива попередня оплата товару згідно рахунків, виставлених постачальником.

Як вбачається з матеріалів справи, Постачальник повністю виконав свої зобовязання, передбачені зазначеним вище договором поставки, що підтверджується відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, які наявні в матеріалах справи.

Проте відповідачем в порушення договірних зобовязань було частково здійснено оплату вартості отриманого товару, у звязку з чим частково несплаченою є видаткова накладна №3379 від 03.11.2017р. на суму 21 204 грн.29 коп.. та несплаченими є видаткова накладна №3555 від 14.11.2017р. на суму 8 959 грн.60 коп., видаткова накладна №3603 від 16.11.2017р. на суму 8 741 грн. 20 коп., видаткова накладна №3628 від 17.11.2017р. на суму 8 829 грн. 60 коп., видаткова накладна №3675 від 20.11.2017р. на суму 9 386 грн., видаткова накладна №3697 від 21.11.2017р. на суму 9 048 грн., видаткова накладна №3755 від 24.11.2017р. на суму 9 412 грн., видаткова накладна №3848 від 30.11.2017р. на суму 13 838 грн.68 коп., видаткова накладна №3907 від 04.12.2017р. на суму 10 368 грн.96 коп., видаткова накладна №3984 від 07.12.2017р. на суму 8 507 грн.33 коп. та видаткова накладна №4092 від 12.12.2017р. на суму 10 573 грн.20 коп.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, за матеріалами справи , за період з 22.01.2016р. по 12.12.2017р. Постачальником було передано Покупцю товару на загальну суму 3 268 667 грн.86 коп. В свою чергу з боку відповідача було здійснено часткову оплату вартості отриманого товару у розмірі 3 149 799 грн., у звязку з чим основний борг становить грошову суму у розмірі 118 868 грн.86 коп.

Проте, Покупець свій обовязок щодо повної та своєчасної оплати отриманого Товару не виконав.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. При цьому, покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За таких обставин, на думку суду, правомірною є вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №1101-01 від 01.01.2016р. у розмірі 118 868 грн.86 коп.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Також, пунктом 6.4. Договору закріплено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості партії товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати Покупця.

Позивачем було здійснено нарахування пені окремо по кожній видатковій накладній, по якій рахується заборгованість зі сплати вартості отриманого товару.

Суд , перевіривши розрахунок пені, який здійснено позивачем, зазначає, що ним при здійсненні розрахунку за видатковими накладними №3555 від 14.11.2017р., №3675 від 20.11.2017р., №3697 від 21.11.2017р., №3907 від 04.12.2017р. та 4092 від 12.12.2017р. не було враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, за приписами якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням зазначеного, судом зроблено розрахунок пені з урахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якого за видатковою накладною №3555 від 14.11.2017р. розрахунок проведено за період з 05.12.2017р. по 04.06.2018р., розмір пені становить 1 433 грн. 05 коп., за видатковою накладною №3675 від 20.11.2017р. розрахунок проведено за період з 12.12.2017р. по 10.06.2018р., розмір пені 1 505 грн.10 коп., за видатковою накладною №3697 від 21.11.2017р. розрахунок проведено за період з 12.12.2017р. по 11.06.2018р., розмір пені 1 459 грн. 33 коп., за видатковою накладною №3907 від 04.12.2017р. розрахунок проведено за період з 27.12.2017р. по 24.06.2018р., розмір пені 1 676 грн. 08 коп.. та за видатковою накладною №4092 від 12.12.2017р. розрахунок проведено за період з 03.01.2018р. по 01.07.2018р., розмір пені 1 719 грн. 23 коп.

Загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 19 158 грн. 49 коп. .

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо оплати за поставку товару, позивачем було здійснено нарахування відповідачу інфляційних втрат у розмірі 4 324 грн.20 коп. та 3% річних у розмірі 2 432 грн. 74 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд зазначає що позивачем при здійснені нарахування 3% річних не було враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, де визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням зазначеного , судом було здійснено розрахунок 3% річних та встановлено, що стягненню підлягає 2 413 грн. 20 коп. .

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
118868.8603.01.2018 - 06.09.20182473 %2413.20

За розрахунком суду інфляційні втрати позивачем було розраховано вірно, у звязку з чим стягненню підлягає 4 324 грн. 20 коп.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, але підлягає частковому задоволенню у звязку із невірно зробленим позивачем розрахунком пені та 3% річних. .

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем доказів належного виконання умов Договорів до матеріалів справи не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

До позовної заяви позивачем було надано попередній (орієнтовний) опис-розрахунок наданої адвокатом ОСОБА_2 професійної правничої (правової) допомоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ за Договором про надання правової допомоги №26-ПД від 27.12.2013р., на суму 13 400 грн.

Як встановлено судом, 27 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" та адвокатом ОСОБА_2 було укладено Договір №26-ПД про надання правової допомоги. Також , 27 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" та адвокатом ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №12 до Договору №26-ПД про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт надає доручення адвокату на представництво інтересів клієнта в межах звернення до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" про стягнення заборгованості за Договором поставки №1101-1 від 11.01.2016р., зокрема (але не виключно): з питання підготовки усіх необхідних процесуальних документів та додатків до них, з правом підпису позовної заяви , а також представництва інтересів клієнта в ході здійснення судочинства у суді першої інстанції, складання та подання всіх необхідних, на думку адвоката, документів, усних та письмових пояснень, збирання доказів, виконання інших (без обмежень) дій, що будуть необхідні для якісного представництва інтересів клієнта.

Пунктом 2 Додаткової угоди №12 від 27.08.2018р. до Договору №26-ПД про надання правової допомоги визначено, зокрема, що розмір гонорару адвоката складає 13 400 грн.

В матеріалах справи наявний Ордер серія ОД №373970 від 06.09.2018р. та наявні квитанції до прибуткового касового ордеру №131 від 04.09.2018р. на суму 8000 грн., №134 від 14.09.2018р. на суму 3000 грн. та №143 від 22.10.2018р. на суму 2400 грн.

04.10.2018р., 25.10.2018р., 22.11.2018р. та 04.12.2018р. адвокат забезпечив свою явку та прибув до господарського суду Одеської області за для участі у судових засіданнях.

За таких обставин, господарський суд вважає, що сплачені позивачем Адвокату ОСОБА_2 13 400 грн. в якості оплати послуг адвоката відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи, та у звязку з частковим задоволенням позовних вимог у даній справі, на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 13 391 грн. 84 коп..

Також, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2 171 грн.48 коп. покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ до до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" про стягнення заборгованості у розмірі 118 868 грн. 86 коп., пені у розмірі 19 227 грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 4 324 грн. 20 коп. , інфляційних втрат у розмірі 2 432 грн. 74 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСТРОЙ СЕРВІС" (вул. Армійська, б. 18, м. Одеса, 65009; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" (вул. Залізничників, буд. 22, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67665; ) борг у розмірі 118 868 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 86 коп., пеню у розмірі 19 158 (девятнадцять тисяч сто пятдесят вісім) грн. 49 коп., 3% річних у розмірі 2 413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 20 коп., інфляційні витрати у розмірі 4 324 (чотири тисячі триста двадцять чотири) грн. 20 коп., вартість професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 13 391 (тринадцять тисяч триста девяносто одну) грн. 84 коп. та втирати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2171 (дві тисячі сто сімдесят одну) грн. 48 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили .

Повне рішення складено 13 грудня 2018 р.

Суддя Н.В. Рога