Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/563/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марача В.В. при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача Фізичної особи - підприємця Долінського Ігоря Івановича

про стягнення вартості не облікованої електричної енергії в сумі 65 860, 43 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Клекотка Ю.О., Піхоцький А.Л.;

від відповідача: представник не з'явився.

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтями 35, 37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Долінського Ігоря Івановича в якому просить стягнути з останнього вартість не облікованої електроенергії в сумі 65 860,43 грн.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що Відповідачем, при користуванні електричною енергією, було порушено пункти 1.3, 5.1 та 5.4 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), а саме, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, виявлено накид на (повітряну лінію) ПЛ-0,4 кВ Л-1 «Хутір» від КТП-133 х. Нарада (безоблікове самовільне підключення) будівлі торгівельного павільйону Відповідача без укладення договору про постачання електричної енергії, про що складено відповідні Акти № R 008188 від 14.11.2017 та Акт № R 008191 від 23.11.2017. Згідно Протоколів засідання комісії Рівненського РЕМ № 48 та № 49 від 09.01.2018 Відповідачу було нараховано до сплати всього разом 65 860, 43 грн. вартості не облікованої електроенергії за періоди з 15.11.2016 по 14.11.2017 та з 15.11.2017 по 23.11.2017, яку останній не оплатив.

Ухвалою суду від 23.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/563/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 09.10.2018.

Ухвалою суду від 09.10.2018 відкладено розгляд справи на 30.10.2018.

Ухвалою суду від 30.10.2018 відкладено розгляд справи на 20.11.2018. Ухвалою суду від 20.11.2018 з метою витребування доказів відкладено розгляд справи на 05.12.2018.

Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задоволити.

У судові засідання 09.10.2018, 30.10.2018, 20.11.2018 та 05.12.2018 представник Відповідача не з'являвся, відзиву на позов не надав. До господарського суду повернулись процесуальні документи суду із відміткою поштового відправлення "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення".

З метою повідомлення Відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду від 23.08.2018, 09.10.2018, 30.10.2018, 20.11.2018 та 05.12.2018 були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 35613, АДРЕСА_2.

Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З поштових повідомлень, у яких Відповідачу направлялися копії ухвал, судом вбачається, що останні було повернуто поштою суду у зв'язку з закінченням терміну його зберігання на відділенні.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням встановленого строку зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду Відповідачем та повернення його до суду з поміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) Відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею Відповідача.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представника Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, які подані Позивачем, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши обставини, на які останній посилався як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

14 листопада 2017 року уповноваженими працівниками Позивача було виявлено факт порушення Відповідачем пунктів 1.3, 5.1., 5.4. ПКЕЕ, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника. Виявлено накид на (повітряну лінію) ПЛ-0,4 кВ Л-1 «Хутір» від КТП-133 х. Нарада (безоблікове самовільне підключення) будівлі торгового павільйону Відповідача без укладення договору про постачання електричної енергії, про що в присутності Відповідача та свідка - оператора комп'ютерного набору Великожитинської сільської ради ОСОБА_6 був складений відповідний Акт про порушення № R 008188 (а.с. 11).

09.01.2018 відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення ПКЕЕ № R 008188 від 14.11.2017.

Так, за результатами розгляду Акту про порушення № R 008188 від 14.11.2017, комісією ПАТ "Рівнеобленерго" було прийнято рішення, оформлене Протоколом № 48 від 09.01.2018, яким вирішено провести нарахування ФОП Долінському Ігорю Івановичу по пропускній здатності мережі, за період з 15.11.2016 по 14.11.2017, згідно п.п. 5 п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Обсяг не облікованої електроенергії становить: 26 882 кВт*год, вартість не облікованої електроенергії становить 64 284, 58 грн (а.с. 43).

Крім того, за результатами повторної перевірки 23.11.2017 працівниками Позивача в присутності Відповідача та свідка - слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 було повторно виявлено факт порушення Відповідачем пунктів 1.3, 5.1., 5.4. ПКЕЕ (Правил користування електричною енергією), про що був складений відповідний Акт про порушення № R 008191 (а.с. 32).

За результатами розгляду Акту про порушення № R 008191 від 23.11.2017, комісією ПАТ "Рівнеобленерго" було прийнято рішення, оформлене Протоколом № 49 від 09.01.2018, яким вирішено провести нарахування ФОП Долінському Ігорю Івановичу по пропускній здатності мережі, за період з 15.11.2017 по 23.11.2017, згідно п.п. 5 п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Обсяг не облікованої електроенергії становить: 663 кВт*год, вартість не облікованої електроенергії становить 1 575, 85 грн (а.с. 46).

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням електричної енергії для забезпечення постачання електричної енергії споживачам регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 р. № 2019-VIII (далі по тексту - Закон).

Згідно частини 1 статті 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється енергопостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно частини 1 статті 77 Закону, учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно пункту 4 частини 2 вищезгаданої статті, правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

На час виявлення фактів порушення Відповідачем Правил користування електричною енергією та визначення розміру та вартості необлікованої електроенергіє, правовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електроенергії між постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулювалися Правилами користування електричною енергією (затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996, (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910), зареєстровано в Мін'юсті 02.08.1996 за № 417/1442, зі змінами і доповненнями.

Пунктом 1.3 ПКЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності. Споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору (абз. 40 та абз. 78 пункту 1.2 ПКЕЕ).

Згідно пункту 5.1. ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Відповідно до норм пункту 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Згідно пункту 6.42. ПКЕЕ, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії.

Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Відповідно до пункту 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 16 грудня 2015 року № 3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання», в чинному законодавстві чіткі критерії щодо особи, як «представника споживача», при застосуванні пункту 6.41 Правил відсутні, а тому, в разі відмови споживача підписати акт (його відсутності) у ньому робиться запис про відмову, у цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації); споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання; акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що нормативне положення пункту 6.41 Правил передбачає способи захисту прав як споживача, так і постачальника електричної енергії. Так, якщо позивач не погоджується зі змістом акта, він робить зауваження про це в самому акті. Втім, і постачальник енергії має засоби для захисту своїх прав у разі, коли споживач відмовляється від підпису акта (або не надає доказів своїх повноважень, або відмовляється назвати своє прізвище та/або посаду чи від участі у проведенні перевірки). Правила передбачають дійсність акта про порушення, якщо він підписаний трьома представниками постачальника. Законодавство не надає електропостачальнику інших засобів довести факт порушення Правил споживачем (якщо представник не називає свого прізвища та посади, не надає доказів своїх повноважень) окрім як підпису акта про порушення Правил трьома особами.

Як визначено пунктом 2.1 Методики, цей нормативно-правовий акт застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, встановленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил.

Як зазначалося вище, у разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Згідно пункту 2.5. розділу II та пункту 14 розділу III «Висновки» Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 16.12.2015 № 3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання», для донарахування вартості електроенергії споживачу визначальним є факт порушення ним Правил (користування електричною енергією); якщо ж особу порушника встановити неможливо, відповідає власник майна або особа, яка має інші речові права щодо цього майна.

На підтвердження того, що Долінський Ігор Іванович є власником торгівельного павільйону, який самовільно підключився до електричної мережі електропостачальника, Позивачем додано лист Шпанівської сільської ради, в якому останній повідомляє про те, що рішенням виконавчого комітету Великожитинської сільської ради №40 від 24.03.2015 було присвоєно поштову адресу для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та обслуговування магазину на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 АДРЕСА_1.

Крім того, як вбачається судом з договору дарування земельної ділянки від 17.07.2014, Долінський Ігор Іванович є власником земельної ділянки загальною площею 0,0743, що розташована в селі Великий Житин з кадастровим номером НОМЕР_2.

Водночас у відповідь на витребування додаткових доказів відповідно до ст. 80 ГПК України, Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області була надана інформація щодо перевірки ФОП Долінського Ігоря Івановича по будівлі торгівлі, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить останньому за адресою: АДРЕСА_1, біля АЗС "УкрПетроль" (автодорога "Р05") на предмет дотримання вимог законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів протягом 2016 - 2017 років.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов'язує. В статті 322 України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З доказів поданих Позивачем, судом встановлено, що Відповідач здійснив підключення об'єкта, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, біля АЗС "УкрПетроль" (автодорога "Р05") до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електроенергії, при цьому відповідний договір, необхідний для здійснення такого підключення, Відповідач з Позивачем не укладав, що є порушенням пп. 1.3, 5.2, 5.4 Правил та пп. 5 п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил.

Отже Відповідач є особою, на яку відповідно до положень чинного законодавства покладено обов'язок з відшкодування, оскільки саме на нього законом покладено обов'язок щодо утримання належного йому майна.

Враховуючи вищевказане, Позивач належними та допустимими доказами довів факт того, що Відповідач - ФОП Долінський Ігор Іванович є споживачем електричної енергії відносно об"єкта на якому виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, а саме торгівельний павільойн, розташований в селі Великий Житин, вул. Зелена, 2А, біля АЗС "УкрПетроль" (автодорога "Р05").

Вартість недорахованої електроенергії розраховується виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року №562, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за №782/12656 (далі по тексту - Методика), за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням.

Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку ( п.1.2. Методики).

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії проводиться відповідно до п.п. 5 п. 2.1 Методики, який застосовується зокрема у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

09.01.2018 відбулось засідання комісії по розгляду порушень зафіксованих в Акті про порушення № R 008188 від 14.11.2017 та № R 008191 від 23.11.2017, проте Відповідач на засідання комісії не з'явився. Оскільки Факт порушення ПКЕЕ Споживачем не був спростований, не наведено належних доказів, щодо відсутності з його боку порушень ПКЕЕ, зазначених в актах, за результатами засідання комісії було прийняте рішення, щодо наявності вини Споживача електричної енергії в порушенні ПКЕЕ та про застосування до нього оперативно-господарської санкції, вирішено провести нарахування Відповідачу вартості необлікованої електричної енергії за порушення Правил.

Вартість необлікованої електричної енергії згідно Акту про порушення № R008188 від 14.11.2017 становить 64 284, 58 грн, що підтверджується протоколом засідання комісії Рівненського РЕМ № 48, вартість необлікованої електричної енергії згідно Акту про порушення № R008191 від 23.11.2017 становить 1 575, 85 грн, що підтверджується протоколом засідання комісії Рівненського РЕМ № 49. Копії протоколів, рахунків та проведених нарахувань було надіслано Відповідачу, яку останній не оплатив.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що:

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Як уже було зазначено вище зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України:

1. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

2. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

3. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Статтею 218 цього ж Кодексу встановлено, що:

1. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

2. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, враховуючи, що Позивачем належним чином зафіксовано та оформлено факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі електропостачальника, виявлено накид на (повітряну лінію) ПЛ-0,4 кВ Л-1 «Хутір» від КТП-133 х. Нарада (безоблікове самовільне підключення) будівлі торгівельного павільйону Відповідача без укладення договору про постачання електричної енергії, а Відповідачем зазначені обставини належним чином не спростовані, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача 65 860, 43 грн вартості необлікованої електричної енергії.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Долінського Ігоря Івановича (35613, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71, ) вартість не облікованої електричної енергії в сумі 65 860 грн 43 коп та 1 762 грн 00 коп судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 11 грудня 2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.