ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2274/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан"
про стягнення 83921,49 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" про стягнення заборгованості в розмірі 88393,65 грн. за договором поставки № 972/к/2 від 26.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2274/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу № 922/2274/18 до розгляду у судовому засіданні на "01" жовтня 2018 р. о(об) 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2018 року призначено справу № 922/2274/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження і призначено у справі підготовче засідання на 12.11.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.11.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10.12.2018 року.

Представник позивача в судове засідання 10.12.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судове засідання 10.12.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов'язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

26.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармпланета» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Титан» (відповідач) було укладено договір поставки № 972/к/2, у відповідності до порядку та умов якого позивач зобов`язався поставляти та передавати у власність відповідача лікарські засоби та товари медичного призначення, а відповідач приймати та здійснювати оплату.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється окремими партіями. Датою поставки товару є дата отримання відповідної партії товару відповідачем.

Відповідно до п. 3.9 договору доказом передачі товару відповідачу є видаткова накладна на поставку окремої партії товару, що підписана уповноваженою особою відповідача та містить відбиток печатки (штампу) відповідача.

Відповідно до п. 5.4 договору, оплата відповідачем товару здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається відповідачем при поданні заявки на поставку.

Відповідно до п. 5.5 договору, при здійсненні відповідачем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити оплату за товар на користь позивача, вказується позивачем у видатковій накладній на товар, який поставляється. При цьому перебіг такого строку починається від дати поставки товару відповідачу, що вказана у видатковій накладній.

В матеріалах справи наявні видаткові накладні на поставу позивачем товару відповідачу на суму 88393,65 грн. за період з 21.03.2018 року по 13.04.2018 року. (том 1, а.с. 16-72).

Як зазначає позивач, відповідач не здійснив оплату товару у строки, передбачені видатковими накладними, а здійснив лише часткове погашення, у зв`язку з чим станом на момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача становить 83921,49 грн.

Відповідач проти позову заперечує по посилається на здійснення останнім оплат в розмірі 91884,34 грн., на підтвердження чого надано платіжні доручення № 4030 від 02.07.2018 року на суму 10000,00 грн., № 4184 від 09.07.2018 року на суму 5000,00 грн., № 2839 від 10.04.2018 року на суму 35184,60 грн., № 2858 від 11.04.2018 року на суму 15283,40 грн., № 4299 від 16.07.2018 року на суму 5019,93 грн., №3030 від 23.04.2018 року на суму 21396,41 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що оплата за видатковими накладними мала бути здійснена із відстроченням платежу, оскільки кожна видаткова накладна містить строк, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити оплату за товар на користь позивача.

Судом досліджено вищезазначені накладні та встановлено, що строк для оплати за вказаними накладними настав та відповідні накладні містять посилання на договір 972/к/21 від 26.12.2017 року.

Щодо заперечень відповідача стосовно здійснення оплати за видатковими накладними на суму 91884,34 грн., суд зазначає наступне.

Судом досліджено платіжні доручення № 4030 від 02.07.2018 року на суму 10000,00 грн., № 4184 від 09.07.2018 року на суму 5000,00 грн., № 2839 від 10.04.2018 року на суму 35184,60 грн., № 2858 від 11.04.2018 року на суму 15283,40 грн., № 4299 від 16.07.2018 року на суму 5019,93 грн., №3030 від 23.04.2018 року на суму 21396,41 грн. та встановлено, що призначення платежу у вказаних платіжних дорученнях зазначено: за лікарські засоби згідно дог. № 39/к/21 від 11.04.2011 року.

В той час, як предметом даного спору є договір № 972/к/21 від 26.12.2017, тобто і дата і номер договору є різними.

Будь-які листи щодо зміни призначення платежу в матеріалах справи відсутні.

Отже в даному випадку, посилання відповідача на платіжні доручення (надані із відзивом), як на підставу здійснення оплат за договором № 972/к/21 від 26.12.2017 року та за спірний період з березня по квітень 2018 року є безпідставними, оскільки призначення платежу за платіжними дорученнями зазначене як дог. № 39/к/21 від 11.04.2011 року, який не є предметом даного спору.

Крім того, відповідач не було надано до суду конррозрахунку заборгованості за спірним договором, з якого б вбачалось, що заборгованість у відповідача за видатковими накладними за період з березня по квітень 2018 року відсутня.

В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем за договором № 972/к/21від 26.12.2017 року та за видатковими накладними про поставку товару за період з 21.03.2018 року по 13.04.2018 року в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 972/к/21 від 26.12.2017 року в сумі 83921,49 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кімн.8-8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (08171, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Промислова, 3а, п/р 2690 а ПАТ "Міжнародний ОСОБА_1", МФО 380582, ) 83921,49 грн. основного боргу та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 13.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_2

922/2239/18