РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2018Справа № 910/8425/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтершина УА», м. Київ

до відповідача: Антимонопольного комітету України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шинні технології», м. Київ

про визнання частково недійсним та скасування рішення, -

За участю представників:

від позивача: Денисенко О. М.

від відповідача: Данилов К. О.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтершина УА» (далі - ТОВ «Інтершина УА») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними та скасування пунктів 1 та 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16.04.2018 №1-р/тк у справі №46/49-р-02-05-17 в частині, що стосується ТОВ «Інтершина УА».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків відповідача про наявність в діях ТОВ «Інтершина УА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шинні Технології» (далі - ТОВ «Шинні Технології») антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ТОВ «Шинні технології», призначено підготовче судове засідання на 01.08.2018.

25.07.2018 відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому Антимонопольний комітет України проти задоволення позову заперечив, посилаючись на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Згідно з поясненнями відповідача, рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16.04.2018 прийнято контролюючим органом на підставі достатнього обсягу доказів, що підтверджують наявність в діях ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології» антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. До відзиву на позов відповідачем додано копії матеріалів справи Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 46/46-9-02-05-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

У підготовчому судовому засідання 01.08.2018 судом було розглянуто заяву, яка надійшла до суду 31.07.2018, про залучення до участі у справі в якості третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергума-2010» (далі - ТОВ «Інтергума-2010»). Вказану заяву було подано до суду від імені ТОВ «Інтергума-2010», при цьому, остання була підписана директором та скріплена печаткою ТОВ «Інтершина УА».

Відповідно до частини першої статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. ч. 3, 4 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини. Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Разом з цим, всупереч викладеним вище вимогам статті 50 Господарського процесуального кодексу України, подана до суду заява не обґрунтована належним чином, а обставини, про які в ній зазначено, не підтверджують, що рішення у даній справі може плинути на будь-які права чи обов'язки ТОВ «Інтергума-2010» щодо предмета спору. При цьому, господарський суд виходить з того, що спір у даній справі виник у зв'язку з оскарженням позивачем пунктів 1 та 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16.04.2018 №1-р/тк у справі №46/49-р-02-05-17 щодо встановлення в діях ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології» антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у конкурсній процедурі закупівлі шин та камер гумових нових (шин пневматичних, камер гумових, стрічок ободових) (оголошення № 145085). При цьому, ТОВ «Інтергума-2010» не було учасником вказаної процедури закупівлі, а спірні пункти рішення від 16.04.2018 №1-р/тк у справі №46/49-р-02-05-17 прийняті не відносно вказаного господарського товариства.

Враховуючи наведене, а також з метою недопущення затягування судового процесу, господарським судом не встановлено підстав для залучення ТОВ «Інтергума-2010» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а відповідна заява залишена судом без задоволення.

01.08.2018 підготовче судове засідання, за клопотанням позивача, відкладено на 05.09.2018. В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України судом направлено третій особі ухвалу від 01.08.2018 про повідомлення про дату, час та місце наступного судового засідання.

31.08.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій висловив заперечення проти належності та достатності доказів, які покладені в основу висновків Антимонопольного комітету України про порушення позивачем та третьою особою вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

У судовому засіданні 05.09.2018, за клопотанням представника відповідача, суд ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів, а також відкласти підготовче судове засідання на 26.09.2018. В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України судом направлено третій особі ухвалу від 05.09.2018 про повідомлення про дату, час та місце наступного судового засідання.

26.09.2018 Антимонопольним комітетом України подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких викладено додаткові заперечення проти заявлених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 26.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2018.

17.10.2018 судом, за клопотанням позивача, відкладено розгляд справи на 07.11.2018 з метою належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового засідання, у зв'язку зі зміною адреси місцезнаходження ТОВ «Шинні технології».

07.11.2018 під час розгляду справи по суті судом оголошено перерву в судовому засіданні до 21.11.2018.

У судове засідання представник позивача з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову надав заперечення з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. При цьому, ТОВ «Шинні технології» вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення третьої особи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.07.2018 та наступні ухвали від 01.08.2018, 05.09.2017 та 26.09.2018 були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження третьої особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.07.2018, а саме: 61140, АДРЕСА_1.

В подальшому, судом було отримано відомості про зміну місцезнаходження ТОВ «Шинні технології», у зв'язку з чим ухвали суду від 17.10.2018 та від 07.11.2018 були направлені третій особі на адресу: АДРЕСА_2.

Однак, направлені судом конверти були повернуті відділенням поштового зв'язку з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», «вибули», «не розшукано».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність третьої особи за адресою місцезнаходження юридичної особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення такому учаснику справи відповідної ухвали суду.

Щодо належного повідомлення третьої особи про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що ТОВ «Шинні технології» не було позбавлено права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Приймаючи до уваги, що третя особа, яка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом, не скористалась наданими їй процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, а неявка вказаного учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Щодо строку розгляду справи господарський суд зазначає, що розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004).

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, тривалий розгляд спору було зумовлено неодноразовим відкладенням розгляду справи за клопотаннями як позивача, так і відповідача, а також складністю встановлення фактичних обставин у справі, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування. Відтак, за висновками суду, строк вирішення даного спору вважається розумним.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

У 2015 році Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» (замовник) проведено процедуру закупівлі шин та камер гумових нових: шин пневматичних, камер гумових, стрічок ободових (оголошення № 145085, оприлюднене на веб-порталі уповноваженого органу 05.06.2015).

Відповідно до протоколу № 4 розкриття пропозицій конкурсних торгів (кваліфікаційних пропозицій, цінових пропозицій) для участі у процедурі закупівлі свої пропозиції конкурсних торгів надали такі суб'єкти господарювання:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтершина УА» з ціновою пропозицією 13 182 318,43 грн;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Шинні Технології» з ціновою пропозицією 14 147 057,10 грн;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія Авто» з ціновою пропозицією 11 682 323,89 грн;

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Імеко ЛТД» з ціновою пропозицією 12 032 804,68 грн.

Згідно з протоколом № 4 оцінки пропозицій конкурсних торгів (цінових пропозицій) від 22.07.2015 пропозиції конкурсних торгів, подані ТОВ «Асканія Авто» та ТОВ «Імеко ЛТД», були відхилені замовником на підставі пункту 3 частини першої статті 29 Закону України «Про здійснення державних закупівель» як такі, що не відповідають вимогам документації конкурсних торгів. До процедури оцінки допущено пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології». Для оцінки пропозицій конкурсних торгів використовувалась методика оцінки: найменша ціна. За результатами проведеної оцінки найбільш економічно вигідною визнано пропозицію ТОВ «Інтершина УА», яке обрано переможцем процедури закупівлі.

12.08.2015 між ТОВ «Інтершина УА» (постачальник) та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» (замовник) укладено договір поставки № 015-155 на загальну суму 13 182 318,43 грн., у тому числі ПДВ.

Листом від 01.02.2017 вих. № 0431-076/4000 Національне антикорупційне бюро України звернулось до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з повідомленням про наявність підстав вважати, що ТОВ «Шинні Технології» та ТОВ «Інтершина УА» діяли спільно в закупівлі (оголошення № 145085 від 05.06.2015) та здійснили анти конкурентні узгоджені дії. Вказані обставини були виявлені Національним антикорупційним бюро України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 29.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

12.09.2017 Адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження № 47-р про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за № 44/47-р-02-05-17 за ознаками вчинення ТОВ «Шинні Технології» та ТОВ «Інтершина УА» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (під час участі у процедурі закупівлі згідно з оголошенням № 145085, яке оприлюднене 05.06.2015).

Також розпорядженням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.09.2017 № 46-р розпочато розгляд справи № 43/46-р-02-05-17 за ознаками вчинення ТОВ «Шинні Технології» та ТОВ «Інтергума-2010» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (під час участі в іншій процедурі закупівлі згідно з оголошенням № 237492, яке оприлюднене 02.12.2015).

Розпорядженням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.10.2017 № 49-р справи № 43/46-р-02-05-17 та № 44/47-р-02-05-17 об'єднані в одну справу № 46/49-р-02-05-17.

16.04.2018 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 1-р/тк про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ «Інтершина УА», ТОВ «Шинні Технології» і ТОВ «Інтергума-2010», яким, зокрема, постановлено наступне:

1. Визнати, що ТОВ «Інтершина УА» і ТОВ «Шинні Технології» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у конкурсній процедурі закупівлі «Шини та камери гумові нові (шини пневматичні, камери гумові, стрічки ободові)», яку проводило Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» [оголошення про проведення процедури закупівлі № 145085, оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу, бюлетень від 05.06.2015 № 266/1/1 (05.06.2015)].

2. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ «Інтершина УА» штраф у розмірі 1 797 855 гривень.

3. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ «Шинні технології» штраф у розмірі 1 500 000 гривень.

Спір у даній справі виник у зв'язку з оскарженням позивачем пунктів 1 та 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 1-р/тк від 16.04.2018 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі № 46/49-р-02-05-17 в частині, що стосується ТОВ «Інтершина УА».

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відповідні заперечення відповідача, господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» економічною конкуренцією (конкуренцією) є змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

За приписами статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» до повноважень Антимонопольного комітету України у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції відноситься, у тому числі, розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення розслідувань за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

За змістом пункту 1 частини першої статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, у тому числі, антиконкурентні узгоджені дії.

Узгодженими діями є укладення суб'єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об'єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб'єктів господарювання. Узгодженими діями є також створення суб'єкта господарювання, об'єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб'єктами господарювання, що створили зазначений суб'єкт господарювання, об'єднання, або між ними та новоствореним суб'єктом господарювання, або вступ до такого об'єднання. Особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (ст. 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 вказаного Закону України антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

При цьому, відповідно до п.2 Постанови №15 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у застосуванні припису ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» господарським судам слід враховувати, що встановлений строк оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначений строк є присічним. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч. 2 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

За приписами статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: 1. Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Тобто, чинним законодавством суб'єкту господарювання надано право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково з визначених законом підстав у двомісячний строк з дня одержання такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень позивача та що не спростовано відповідачем, спірне рішення № 1-р/тк від 16.04.2018 Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України (супровідний лист вих. № 143-26.13/02-5179 від 25.04.2018) отримано позивачем 02.05.2018, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією поштового конверту № 413 та відповідним витягом з офіційного сайту Державного підприємства «Укрпошта».

Таким чином, приймаючи до уваги, що ТОВ «Інтершина УА» звернулось до Господарського суду міста Києва з даним позовом 26.06.2018, судом встановлено, що позивачем не було пропущено передбачений частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Одночасно з цим, статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Зі змісту спірного рішення № 1-р/тк від 16.04.2018 вбачається, що Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України в результаті аналізу змісту конкурсних форм учасників та дослідження іншої документації було виявлено, що способи оформлення документів, складених ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні технології», та їх зміст мають спільні риси та особливості, а в поведінці вбачається узгодженість дій. Зокрема, відповідачем було встановлено:

- взаємозв'язок та спільні інтереси ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні технології» (оскільки вказані господарські товариства пов'язані через фізичних осіб-засновників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають однією сім'єю та мають спільних дітей, а також існували трудові відносини засновника ТОВ «Шинні технології» ОСОБА_4 з ТОВ «Інтершина УА», директором якого є ОСОБА_3) (п. п. 34-41 рішення);

- використання однакових засобів зв'язку (оскільки зазначено в заявах для отримання довідок, поданих до органу ДПІ, одну адресу електронної пошти: ) (п. п. 51-58 рішення);

- наявність опосередкованих господарських відносин між товариствами (згідно з інформацією НАБУ та виписками по рахунках в АТ «ОТП Банк») (п. п. 59-63 рішення);

- наявність спільних інтересів (оскільки ТОВ «Шинні технології» надало сертифікати відповідності УкрСЕПРО на товар, які видані ТОВ «Інтершина УА») (п. п. 64-70 рішення);

- виконання рукописних записів однією особою (оскільки за результатами проведення почеркознавчої експертизи встановлено, що рукописні посвідчувальні записи, дати на номери на документах, поданих ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні технології» виконані однією особою) (п. п. 71-75 рішення);

- синхронність дій господарських товариств (оскільки ТОВ «Шинні технології» та ТОВ «Інтершина УА» надано висновки ТОВ»ВЕС «Укрекспертиза», які видані в один та день та мають послідовну нумерацію; надані сертифікати відповідності та сертифікати якості посвідчені одними нотаріусами та мають практично послідовні реєстраційні номери, подано аналогічні документи (листи), подання яких документацією конкурсних торгів не вимагалось) (п. п. 81-97 рішення);

- подання відповідачами у складі пропозицій конкурсних торгів документів, які були отримані однією особою (з листа приватного нотаріуса Трач Г. М. вбачається, що за посвідченням копій документів з послідовними реєстраційними номерами зверталась одна особа - ОСОБА_6) (п. п. 98-100 рішення);

- схожість в оформленні документів, пов'язаних з підготовкою документів, наданих у пропозиціях конкурсних торгів (послідовність документів та їх назви в реєстрах є тотожними, однаково змінено назву третього стовпчика табличної форми та замість «Заг. Кількість, одиниць» вказано «Заг. Кількість, шт.», однакові граматичні та орфографічні помилки, однаково розставлені пунктуаційні знаки тощо) (п. 101 рішення).

Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у спірному рішенні було зроблено висновки, що наведені вище обставини свідчать про спільну підготовку ТОВ «Шинні технології» та ТОВ «Інтершина УА» до участі у процедурі закупівлі - 1 (оголошення № 145085, оприлюднене 05.06.2015) з метою забезпечення перемоги ТОВ «Інтершина УА». За висновками відповідача, на всіх стадіях підготовки пропозицій конкурсних торгів ТОВ «Шинні технології» та ТОВ «Інтершина УА» були обізнані щодо участі кожного з них у зазначеній процедурі закупівлі і координували свою поведінку, пов'язану з такою участю. Така координація економічної поведінки господарських товариств призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення процедури закупівлі.

Позивач, заперечуючи проти висновків Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, звернувся до суду з розглядуваним позовом про визнання недійсними пунктів 1 та 2 рішення № 1-р/тк від 16.04.2018 Антимонопольного комітету України, посилаючись на наступне:

- лист Національного антикорупційного бюро України від 08.02.2017 № 0431-076/4792 не є належним доказом факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю, оскільки такий факт, на думку позивача, може бути встановлений виключно судом відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, а факт наявності спільних дітей не є доказом проживання жінки та чоловіка однією сім'єю;

- зазначення однієї адреси електронної пошти пояснюється тим, що до виходу ОСОБА_3 у травні 2015 року зі складу учасників ТОВ «Шинні технології», позивач та третя особа перебували під спільним контролем засновників та здійснювали обмін напрацьованими типовими формами;

- висновок Національного антикорупційного бюро України про те, що ТОВ «Інтершина УА» перераховувало грошові кошти за шини та камери гумові на користь ТОВ «Інтергума-2010», яке, в свою чергу, здійснювало регулярні платежі на користь ТОВ «Шинні технології», жодним чином не підтверджує існування прямих господарських відносин між позивачем та третьою особою;

- надання ТОВ «Шинні Технології» сертифікату УкрСЕПРО, виданого ТОВ «Інтершина УА» як представнику виробника, пояснюється, за твердженнями позивача, поширеною практикою виготовлення численних копій таких сертифікатів та їх поширення усім бажаючим;

- висновки експертизи, надані Національним антикорупційним бюро України, є неналежним доказом у справі, оскільки будь-якої експертизи саме Антимонопольним комітетом України в порядку, встановленому статтями 41, 43 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не призначалось;

- лист приватного нотаріуса Трач Г. М. від 12.12.2017 вих. № 285/01-16 є неналежним доказом, оскільки отримано Антимонопольним комітетом України не самостійно, а через Національне антикорупційне бюро України;

- особа, яка зверталась до приватного нотаріуса за посвідченням документів ТОВ «Шинні Технології» та ТОВ «Інтершина УА», ОСОБА_6 є перекладачем, за послугами якого звертався позивач, а не його представником;

- усі документи, які входили до складу пропозицій конкурсних торгів ТОВ «Шинні Технології» та ТОВ «Інтершина УА», були відмінними, а спільні особливості пояснюються веденням вказаними товариствами одним видом господарської діяльності;

- відповідачем не враховано, що у закупівлі мали намір прийняти участь також інші юридичні особи - ТОВ «Асканія Авто» та ТОВ «Імеко ЛТД», які не контролювалися з боку позивача чи третьої особи.

Зважаючи на надані позивачем пояснення, які стисло викладено судом вище, вбачається, що фактично позивач заперечує проти належності та достатності доказів, які були покладені в основу висновків відповідача про наявність в діях ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Техноллогії» антиконкурентних узгоджених дій, зокрема, з тих підстав, що використані відповідачем докази були, по-перше, зібрані Національним антикорупційним бюро України в межах кримінального провадження (а не відповідачем), а по-друге, кожний доказ сам по собі не свідчить про наявність антиконкурентних узгоджених дій.

У даному випадку, враховуючи посилання позивача на актуальну судову практику в аналогічних спорах, господарський суд зазначає, що дійсно самі лише окремі (самостійно один від одного) факти існування у господарських товариств спільних працівників та/або засновників, спільних дітей у засновників, зазначення в документах однієї адреси електронної пошти, існування опосередкованих господарських відносин між юридичними особами, надання учасниками закупівлі одного сертифікату УкрСЕПРО, отримання документів (висновків, листів, довідок) в один день та з послідовною нумерацією, посвідчення документів у одного нотаріуса та за зверненням однієї фізичної особи (представника, перекладача тощо), схожості в оформленні документів, однакові граматичні та орфографічні помилки, однаково розставлені пунктуаційні знаки беззаперечно не підтверджують наявності в діях суб'єктів господарювання антиконкурентних узгоджених дій , які стосуються спотворення результатів торгів.

Одночасно з цим, згідно з приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд звертає увагу учасників справи, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За висновками суду, надані позивачем докази в своїй сукупності не спростовують доказів, наданих відповідачем, та не є достатніми для висновку про задоволення позовних вимог. Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також в логічному зв'язку та хронологічній послідовності виключають можливість простого співпадіння в діях позивача та третьої особи при підготовці до участі в процедурі закупівлі, яку проводило Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» (оголошення про проведення процедури закупівлі № 145085, оприлюднене 05.06.2015).

Необґрунтованими є твердження позивача про те, що висновки Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, викладені у рішенні від 16.04.2018 № 1-р/тк, ґрунтуються на припущеннях, оскільки висновки останнього підтверджуються відповідними письмовими доказами.

При цьому, господарський суд наголошує, що чинне законодавство не визначає вичерпного переліку джерел походження доказів, які можуть бути використані органом Антимонопольного комітету України доказів при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Обґрунтованими є твердження відповідача про те, що надані Національним антикорупційним бюро України матеріали правомірно прийняті органом Антимонопольного комітету України до уваги, оскільки такі матеріали вважаються письмовими доказами в розумінні статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

При цьому, надання Національним антикорупційним бюро України зібраних ним матеріалів узгоджується з частиною другою статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 41 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» також встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов'язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З аналогічних підстав судом не приймаються до уваги доводи позивача про неналежність такого доказу як експертний висновок від 25.09.2017 Київського науково-дослідного інтситуту судових експертизи, складений за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, що була призначена Національним антикорупційним бюро України (а не органом Антимонопольного комітету України). З матеріалів справи вбачається, що експертне дослідження проводилось експертом, який має відповідну кваліфікацію та був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків (статті 384, 385 Кримінального кодексу України). У суду відсутні підстави не приймати даний висновок експерта до уваги як доказ у даній справі. При цьому, зауваження позивача про те, що за наслідками експертизи не було встановлено особи, якою вчинено відповідні написи, не спростовують самого факту узгодженості дій.

З приводу тверджень позивача про недоведення відповідачем обмеження конкуренції внаслідок дій ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології» господарський суд зауважує, що для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків (п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства»).

При цьому, помилковими є посилання позивача на роз'яснення, викладені у пункті 8.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» щодо необхідності з'ясування доказів обмеження конкуренції, оскільки такі роз'яснення були надані щодо правильного застосування судами норми частини третьої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для кваліфікації дій (бездіяльності) суб'єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції).

У даному ж випадку вчинене позивачем та третьою особою порушення було кваліфіковано відповідачем як порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів). Відтак, як правильно зазначає відповідач, позивач помилково вказує на обставини, які підлягають доказуванню при кваліфікації іншого порушення Закону, ніж спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом в постанові від 20.03.2018 у справі № 913/52/17.

До того ж, судом враховано, що цінові пропозиції інших учасників закупівлі - ТОВ «Асканія Авто» та ТОВ «Імеко ЛТД» були відхилені замовником на підставі пункту 3 частини першої статті 29 Закону України «Про здійснення державних закупівель» як такі, що не відповідають вимогам документації конкурсних торгів. Тобто, до процедури оцінки допущено пропозиції конкурсних торгів лише ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології».

Не можуть бути прийняті судом посилання позивача на правові позиції суду вищої інстанції, викладені у постановах при розгляді касаційних скарг у інших справах. Такі постанови прийнято за іншої фактично-доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у кожній з наведених справ, і за інших поданих сторонами та оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийняті відповідні судові рішення.

За висновками суду, ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології» не мали намір конкурувати між собою, оскільки змагальність учасників конкурентних процедур закупівель зумовлює необхідність кожному з учасників для здобуття перемоги пропонувати кращі умови за найнижчими цінами. У розумінні законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у процедурах закупівель учасники торгів мають виступати як конкуренти, кожен з яких має на меті здобуття перемоги. При цьому, узгоджена поведінка між учасниками не допускається. При кваліфікації дій суб'єктів господарювання як узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону), узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників. Узгодження дій між суб'єктами господарювання в процесі здійснення державних закупівель усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об'єктивно кращу пропозицію, та порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв'язку з наявністю лише справжньої конкуренції. У даному випадку, встановлені судом обставини вказують на погодженість конкурентної поведінки між позивачем та третьою особою.

За таких обставин, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не було спростовано правомірності і обґрунтованості висновків Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, викладених у рішенні від 16.04.2018 № 1-р/тк, щодо вчинення ТОВ «Інтершина УА» та ТОВ «Шинні Технології» порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у конкурсній процедурі закупівлі «Шини та камери гумові нові (шини пневматичні, камери гумові, стрічки ободові)», яку проводило Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» [оголошення про проведення процедури закупівлі № 145085, оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу, бюлетень від 05.06.2015 № 266/1/1 (05.06.2015)].

Приймаючи до уваги вищевикладене, повно та всебічно оцінивши пояснення учасників справи та наявні у справі докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтершина УА» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними та скасування пунктів 1 та 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16.04.2018 №1-р/тк у справі №46/49-р-02-05-17 в частині, що стосується ТОВ «Інтершина УА», є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір в сумі 1 762,00 грн, сплачений до державного бюджету, залишається за позивачем. Також відсутні правові підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтершина УА» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними та скасування пунктів 1 та 2 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16.04.2018 №1-р/тк у справі №46/49-р-02-05-17 в частині, що стосується ТОВ «Інтершина УА», - відмовити.

2. Залишити за позивачем судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 1 762,00 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.12.2018.

Суддя В.В. Князьков