ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2018 р. Cправа № 902/519/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат»

(вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23033)

до: ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про визнання договору недійсним

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін не з'явилися:

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Барський птахокомбінат» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним договору про обов'язків викуп іменних акцій від 02.05.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Барський птахокомбінат».

Ухвалою суду від 27.08.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/519/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.09.2018.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву № б/н. від 20.08.2018 про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Барський птахокомбінат» та його статутним органам вчиняти будь-які дії щодо предмету спору, а саме здійснювати платежі або передавати майно Відповідачеві чи виконувати інші зобов'язання на виконання умов договору про обов'язків викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій ПрАТ «Барський птахокомбінат» від 02.05.2018.

За результатами розгляду заяви № б/н. від 20.08.2018 про забезпечення позову, судом відмовлено в її задоволенні, про що винесено відповідну ухвалу від 27.08.2018.

10.09.2018 від Відповідача надійшли: відзив № б/н. від 05.09.2018 на позовну заяву, в якому наведено заперечення на позов; клопотання № б/н. від 03.09.2018 про закриття провадження у справі; клопотання № б/н. від 05.09.2018 про забезпечення судових витрат.

24.09.2018 від Позивача надійшла відповідь № б/н. від 19.09.2018 на відзив.

25.09.2018 від Відповідача надійшли заперечення № б/н. від 24.09.2018 проти відповіді на відзив.

Розглянувши клопотання Відповідача № б/н. від 03.09.2018 про закриття провадження у справі суд відмовив в його задоволенні виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи клопотання про закриття провадження у справі Відповідач посилається на положення п.2 ч.1 ст. 175, п. 3 ч.1 ст. 231 ГПК України, та стверджує, що дійсність оспорюваного договору встановлена Рівненським апеляційним господарським судом при винесенні постави від 02.05.2018 у справі № 902/790/16. Відтак, на переконання Відповідача, вказані обставини не можуть бути предметом розгляду аналогічного позову.

Підстави закриття провадження у справі визначено ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Так, пунктом 3 частини 1 вказаної норми визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Суд зважає, що підстави позовних вимог у справі № 902/790/16 та у даній справі є різними, оскільки, предметом розгляду справи № 902/790/16 було визнання укладеним договору про обов'язковий викуп акцій з підстав порушення прав акціонера. Тоді як підставою позовних вимог у даній справі Позивач зазначає невідповідність укладеного договору вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України.

Розглянувши клопотання Відповідача № б/н. від 03.09.2018 про від 05.09.2018 про забезпечення судових витрат суд відмовив в його задоволенні виходячи з наступного.

В означеному клопотанні Відповідач просить зобов'язати Позивача внести на депозитний рахунок Господарського суду Вінницької області 30 000 грн для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які має понести Відповідач у зв'язку із розглядом даної справи.

Обґрунтовуючи дане клопотання Відповідач посилаючись на ч.4 ст. 125 ГПК України вказує, що поданням позову про визнання договору недійсним, Позивач намагається скасувати рішення Верховного суду, яке не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право за клопотанням відповідача зобов'язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач, у зв'язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Вказане забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, суд має право зобов'язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) і тільки на підставі клопотання відповідача. При цьому під час розгляду відповідного клопотання суд повинен враховувати обставини, перелік яких визначений в ч. 4 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України, який є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час, Відповідачем не доведено належними доказами, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Також Відповідачем не надано достовірних доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат у випадку відмови у позові.

Протокольними ухвалами від 25.09.2018 та 18.10.2018 оголошено перерви в судових засіданнях до 18.10.2018 та 26.10.2018 відповідно.

Ухвалою суду від 26.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 26.11.2018.

При розгляді справи 26.11.2018 судом, за обопільним клопотанням сторін, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.11.2018. Оголошено перерву в судовому засіданні до 04.12.2018. (протокольна ухвала від 26.11.2018)

В засіданні суду 04.12.2018, за клопотанням Позивача, судом оголошено перерву до 07.12.2018.

На визначену судом дату представник Позивача не з'явився. В заяві № б/н. від 06.12.2018 Позивач просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався, пояснень причин неявки суду не повідомив.

Частиною першою ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від Відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 07.12.2018 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на наступне. 02.05.2018 Рівненським апеляційним господарським судом було винесено постанову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 у справі № 902/790/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» про визнання договору укладеним, якою визнано укладеним Договір про обов'язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій ПАТ «Барський птахокомбінат» між ОСОБА_1 та ПрА Т «Барський птахокомбінат» в редакції, викладеній у резолютивній частині даної постанови. Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери.

Позивач вважає, що при укладенні даного Договору було грубо порушено фундаментальні засади цивільного законодавства України та не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання даного Договору недійсним з огляду на таке.

Під час укладення оспорюваного Договору було проігнороване існування чітких та обов'язкових правил викупу акцій, визначених законом та актами Товариства, а натомість було застосовано висновок експертизи щодо оцінки ринкової вартості акцій, яка не була призначена Наглядовою радою Товариства, що є грубим порушенням, оскільки призначення такої експертизи та застосування її результатів є виключним повноваженням Наглядової ради, яке не може здійснювати ні суд, ні акціонер, ні будь-яка інша особа чи орган влади.

Більше того, за наявності чинного та не оскарженого ніким із акціонерів звіту про незалежну оцінку акцій використання іншої оцінки, не затвердженої Наглядовою радою, є грубим та незаконним порушенням порядку укладення даного виду договорів, що додатково свідчить про його недійсність.

Посилаючись на порушення процедури укладення оспорюваного правочину Позивач зазначає, що Відповідач двічі (що встановлено судами першої та апеляційної інстанції) ухилився від процедури узгодження сторонами не тільки ціни викупу акцій, але й абсолютно всіх інших умов можливого договору, штучно вивівши це питання у площину спору.

Посилаючись на порушення умовами оспорюваного договору вимог ЦК України, ГК України та основних засад господарського законодавства, Позивач вказує, що в дійсності між сторонами з вини Відповідача не відбулося жодного процесу узгодження проекту договору. Штучно створена Відповідачем ілюзія переддоговірного спору була сприйнята Рівненським апеляційним господарським судом за реальну ситуацію, внаслідок чого суд визнав укладеним Договір, яким, по-перше, було порушено принципи добросовісності та розумності, що передбачені п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, адже Сторони Договору поставлені у нерівне становище, за якого на Позивача покладено неспіврозмірно великий обсяг відповідальності, а також встановлено нерозумно короткі строки для виконання ним своїх зобов'язань, в той час, як для Відповідача жодних аналогічних санкцій за порушення умов Договору не встановлено. Вищевказані умови, які всупереч волі Позивача як юридичної особи приватного права йому були протиправно нав'язані рішенням суду, також безумовно суперечать базовому принципу права загалом, а саме принципу справедливості; - по-друге, даним Договором були порушені принципи свободи підприємницької діяльності та заборони втручання в неї, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України та абз. 2 і абз. 6 ч. 1 ст. 6 ГК України, що виражається у односторонньому використанні для визначення істотної умови - ціни викупу акцій оцінки, що не була замовлена та не була затверджена Наглядовою радою Товариства, що призвело до закріплення в оспорюваному Договорі вочевидь незаконних та таких, що порушують публічний порядок, умов; по-третє, оспорюваний Договір містить положення, які прямо суперечать господарському законодавству України, яке обмежує розмір відповідальності учасників господарських відносин.

Відповідач вважає позовну заяву Позивача безпідставною, не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оспорюваний Позивачем правочин визнаний укладеним 02.05.2018 Постановою Рівненського апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року по справі № 902/790/16 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Барський птахокомбінат». Зазначена справа переглядалась Верховним судом, який 18.07.2018 своєю постановою залишив у силі згадану постанову суду апеляційної інстанції. Відтак, на переконання Відповідача, дійсність договору уже встановлена Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 по справі № 902/790/16, отже відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України відсутня необхідність доказування даної обставини. Вказує, що договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства, щодо укладення даної категорії договорів та його дійсність уже встановлена судом. Подання Позивачем позову про визнання Договору недійсним, останній намагається скасувати рішення Верховного суду, яке не підлягає оскарженню, іншим рішенням суду першої інстанції, що є недопустимим.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Так, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/790/16 за позовом громадянина ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» про визнання укладеним договору про обов'язковий викуп простих іменних акцій, в редакції, наведеній в позовній заяві.

Рішенням господарського суду від 14.12. 2017 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 902/790/16, з урахуванням ухвали від 04.05.2018, рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 скасував. Прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задоволив частково. Визнав укладеним договір про обов'язковий викуп простих іменних акцій між ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) та Приватним акціонерним товариством «Барський птахокомбінат» (23007, Вінницька область, Барський район, с. Заможне, вул. Кармелюка, 65; код 00443097) в наступній редакції:

ДОГОВІР

про обов'язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій ПАТ "Барський птахокомбінат"

Громадянин України ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Барським РВ УМВС України в Вінницькій області 04 березня 1997 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, надалі "Продавець", з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство "Барський птахокомбінат", , що знаходиться за адресою: 23007, Вінницька обл., Барський район, село Заможне, вул. Кармелюка, будинок 65, надалі "Покупець", в особі Герасімова Сергія Геннадійовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали договір про наступне:

1. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ

1.1. Згідно чинного законодавства України цей Договір визначає права і обов'язки сторін, що виникають з приводу обов'язкового викупу Покупцем у Продавця емітованих Покупцем цінних паперів. Підставою для виникнення у Покупця обов'язку викупу емітованих ним цінних паперів є прийняття Загальними зборами акціонерів Покупця 27.04.2016 року рішення про зміну типу ПАТ "Барський птахокомбінат" з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство.

1.2. Підписання цього Договору, окрім іншого, свідчить про те, що Продавець зареєструвався для участі у загальних зборах акціонерів 27.04.2016 року та голосував проти прийняття загальним зборами рішення про зміну типу ПАТ "Барський птахокомбінат" з Публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а також про отримання Покупцем від Продавця письмової вимоги Продавця від 17.05.2016 року про обов'язковий викуп акцій.

1.3. Відповідно до Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" викуп емітентом власних цінних паперів не вважається професійною діяльністю з торгівлі цінними паперами, тому цей Договір укладається без участі професійного торговця цінними паперами.

2. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

2.1. Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити наступні цінні папери (далі - ЦП):

Тип та/або клас акцій - акції іменні прості без документарні.

Найменування емітента ЦП - ПАТ "Барський птахокомбінат".

Код за ЄДРПОУ емітента ЦП - 00443097.

Номінальна вартість одного ЦП - 10 грн 00 коп. (десять гривень 00 копійок)

Ринкова вартість одного ЦП - 68 грн 39 коп. (шістдесят вісім гривень 39 копійок)

Код цінних паперів - UA.

Кількість ЦП - штук 18330 (вісімнадцять тисяч триста тридцять).

3. ЦІНА ТА РОЗРАХУНКИ ЗА ДОГОВОРОМ, ОБОВЯЗКИ СТОРІН

3.1. Ринкова вартість (ціна викупу) ЦП становить 68 грн 39 коп. (шістдесят вісім гривень тридцять дев'ять копійок) за одну акцію, станом на 24 березня .2016 року - день, що передує опублікуванню в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів Покупця 27 квітня 2016 року.

3.2.Загальна вартість ЦП, які є предметом цього Договору, становить 1 253 588 грн 70 коп. (один мільйон двісті п'ятдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят вісім гривень сімдесят копійок).

3.3. Продавець зобов'язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати укладання цього Договору надати Зберігачу цінних паперів, в якого у Продавця цінних паперів відкрито рахунок в цінних паперах, на якому зберігаються ЦП, що є предметом цього договору, розпорядження про списання ЦП на рахунок Покупця разом з відповідним екземпляром Договору.

3.4. Покупець зобов'язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання цього Договору надати Депозитарію цінних паперів, в якому обслуговується емісія ЦП, розпорядження на зарахування ЦП на рахунок Покупця разом з відповідним екземпляром Договору.

3.5. Покупець сплачує Продавцю загальну вартість ЦП, вказану в п. 3.2 цього Договору протягом 5-ти (п'яти) робочих днів з моменту укладання цього Договору. Сплата за ЦП, що є предметом цього Договору, здійснюється виключно в грошовій формі в національній валюті готівкою в касі Покупця або безготівковим перерахунком на банківський рахунок Продавця за наступними реквізитами:

Отримувач: ПАТ КБ "Приват Банк", банк отримувача: ПАТ КБ "Приват Банк" р/р: НОМЕР_4. Код отримувача: 14360570. МФО: 305299. Призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_1 , код НОМЕР_1, за 18 330 (вісімнадцять тисяч триста тридцять) простих іменних акцій ПАТ "Барський птахокомбінат" по Договору про обов'язковий викуп товариством належних акціонеру акцій.

3.6. Сторони цим встановили, що моментом повного виконання Сторонами розрахунків за цим Договору є зарахування ЦП на рахунок в цінних паперах Покупця, а також сплата Покупцем Продавцю коштів, вказаних,п. 3.2 цього Договору, готівкою або зарахування цих коштів на банківський рахунок Продавця за реквізитами, зазначеними в п. 3.5 Договору.

3.7. Продавець гарантує, що вказані у п. 2.1 ЦП належать йому на праві власності, не обтяжені ніякими зобов'язаннями і не є предметом застави.

4.ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. У разі невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, кожна із Сторін несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

4.2.У разі прострочення виконання Продавцем умов п. 3.3 цього Договору Продавець зобов'язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в п.3.2 цього Договору, за кожний день прострочення.

4.3. У разі прострочення виконання Покупцем умов п. 3.5 цього Договору (при умові виконання Продавцем п. 3.3 цього Договору), Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті за кожний день прострочення.

4.4. У разі прострочення Покупцем виконання п. 3.5 цього Договору понад 10 днів, Покупець сплачує Продавцю додатково до пені штраф у розмірі 30% від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в п.3.2 цього Договору.

4.5. Неустойки (штрафи, пеня) за цим Договором або в зв'язку з ним, підлягають сплаті за першою вимогою однієї із Сторін. Сплата неустойки по цьому Договору не звільняє винну Сторону від виконання зобов'язань за цим Договором.

5.ФОРС - МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

5.1.Сторони не несуть відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даним Договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання є наслідком обставин непереборної сили.

5.1. Під обставинами непереборної сили маються на увазі події, які Сторони не могли передбачити, відвернути чи здолати (пожежі, повені, землетруси, військові дії, тощо), підтверджені у відповідний спосіб компетентним органом України.

6.РОЗГЛЯД СПОРІВ

6.1. Усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів.

6.2. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України.

7. ТЕРМІН ДІЇ ДОГОВОРУ

7.1. Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

7.2. Цей Договір може бути розірвано виключно у випадках, передбачених чинним законодавством України.

ПІДПИСИ ТА РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Продавець Покупець

ОСОБА_1 Приватне акціонерне товариство

паспорт серії НОМЕР_2, "Барський птахокомібнат"

виданий Барським РВ УМВС України в

Вінницькій області 04 березня 1997 року, 23007, Вінницька обл., Барський район

ідентифікаційний код НОМЕР_1, с. Заможне, вул. Кармелюка, будинок 65

23000, Вінницька область, м. Бар, Директор__________________С.Г. Герасімов

АДРЕСА_1

_____________________ОСОБА_1

Постановою Верховного суду від 18.07.2018 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі за № 902/790/16 залишено без змін.

Звертаючись з позовом до суду про визнання недійсним Договору про обов'язків викуп іменних акцій від 02.05.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Барський птахокомбінат», Позивач вказує, що при укладенні оспорюваного Договору було грубо порушено фундаментальні засади цивільного законодавства України та не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України , зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, судовий захист майнових інтересів осіб, названих у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з'ясувати, зокрема, підстави для визнання його недійсним, оскільки, недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Також суд вважає за необхідне вказати, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Так, у силу ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 4 ст. 180 Господарського кодексу України умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Наголошуючи на порушенні обов'язкових правил викупу акцій, визначених законом та актами Товариства, Позивач вказує, що судом апеляційної інстанції було застосовано висновок експертизи щодо оцінки ринкової вартості акцій, яка не була призначена Наглядовою радою Товариства, залишивши поза увагою затверджений Наглядовою радою звіт про незалежну оцінку акцій підприємця Арашина О.Л.

Згідно статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що ціна викупу акцій не може бути меншою, ніж їх ринкова вартість.

Абзацом 2 частини 1 статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що ціна викупу акцій розраховується станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій.

Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що рішення про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою).

В силу дії частини 2 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства»: ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається: для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність; для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про цінні папери та фондовий ринок.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті; затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем; якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення.

Як встановлено Рівненським апеляційним господарським судом у постанові від 02.05.2018 у справі № 902/790/16 Наглядова рада ПрАТ «Барський птахомбінат» своїм рішенням від 04.03.2016 обрала суб'єкта оціночної діяльності - підприємця Арашина О.Л.

Вищевказаний суб'єкт оціночної діяльності не здійснив оцінку ринкової вартості цінних паперів ПрАТ «Барський птахомбінат» станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення (24.03.2016) про скликання загальних зборів ПрАТ «Барський птахомбінат» від 27.04.2016.

При цьому суд, з урахуванням приписів статті 86 ГПК України, констатував, що аналіз здійсненого підприємцем Арашиним О.Л. Звіту про незалежну оцінку пакету акцій ПрАТ «Барський птахомбінат», станом на 24.03.2016, вказує не лише на те, що він здійснений у спосіб, що не відповідає встановленому в частині 2 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» (адже мав визначатися, як вартість цінних паперів, визначену відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність)....але й те, що даним Звітом цей суб'єкт оціночної діяльності по суті визначив номінальну вартість цінних паперів, яка і без його оцінки була загальновідомою і складала 10 грн за одну акцію.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПрАТ «Барський птахомбінат», своїм протокольним рішенням №2 від 26.04.2016, затвердивши даний Звіт по суті затвердив номінальну вартість акцій, що в ньому визначені.

Проте, з огляду на те, що апеляційним судом було встановлено ціну викупу акцій, належних Позивачу, яка відрізняється від ціни, зазначеної ОСОБА_1 в проекті договору (на основі не прийнятої як належного та допустимого доказу довідки), то суд, відповідно, змінив умови запропонованого договору в частині визначення ринкової вартості ціни однієї акції (встановив її в сумі 68 грн 39 коп.) та в частині визначення загальної вартості цінних паперів, які є предметом договору (встановив її в розмірі - 1 253 588 грн 70 коп.).

Окрім того, судом апеляційної інстанції внесено зміни і в іншу умову договору, а саме щодо розміру штрафної санкції, у вигляді штрафу. Зокрема, в пункті 4.4 проекту Договору, передбачено, що у разі прострочення ПрАТ «Барський птахомбінат» виконання пункту 3.5 договору понад 10 днів, ПрАТ «Барський птахомбінат» сплачує ОСОБА_1 додатково до пені штраф у розмірі 50% від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в пункті 3.2 цього Договору. Колегія суду дійшла висновку про його завищенність, та відповідно наявність підстав для зменшення штрафної санкції у вигляді штрафу в пункті 4.4 Договору до 30 відсотків.

Посилаючись на порушення процедури укладення оспорюваного правочину Позивач зазначає, що Відповідач двічі (що встановлено судами першої та апеляційної інстанції) ухилився від процедури узгодження сторонами не тільки ціни викупу акцій, але й абсолютно всіх інших умов можливого договору, штучно вивівши це питання у площину спору.

Надаючи оцінку наведеним доводам суд зважає на наступне.

Укладення договору про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних ОСОБА_1 простих іменних акцій між Позивачем та Відповідачем, є обов'язковим з огляду на вимоги приписів статей 68, 69 Закону України "Про акціонерні товариства" та той факт, що Позивач був зареєстрований на загальних зборах акціонерів Відповідача від 27 квітня 2016 року, голосував проти прийняття рішення щодо зміну типу ПрАТ «Барський птахомбінат» і подав ПрАТ «Барський птахомбінат» вимоги про викуп своїх акцій.

При цьому, в силу дії частини 3 статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" у зазначених вище випадках акціонерне товариство зобов'язане викупити належні акціонерові акції.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що договір між акціонерним товариством та акціонером про обов'язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Приписами частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 187 ГК України спори, які виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону або в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У постанові суду апеляційної інстанції від 02.05.2018 у справі № 902/790/16 встановлено, що 19.05.2016 ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «Барський птахомбінат» було направлено вимогу про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних йому акцій, яка отримана Відповідачем 26.05.2016. Однак, ПрАТ «Барський птахомбінат» договір в редакції ОСОБА_1 не підписав, вартість акцій, належних ОСОБА_1 не сплатив. В той же час, судом враховано і те, що ПрАТ «Барський птахомбінат», протягом 2 (двох) років з моменту проведення зборів від 27.04.2016 відповідний проект договору не вислав ОСОБА_1 (лише пропонував ОСОБА_1 прийти для його підписання. без свого проекту).

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 було здійснено всі дії, необхідні для укладення договору про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних ОСОБА_1 іменних акцій та факт бездіяльності в цьому процесі ПрАТ «Барський птахомбінат».

Окрім того, постановою Верховного суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 902/790/16 встановлено, що апеляційним судом було правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи Позивача не спростовують встановлених постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 902/790/16 обставин, та не доводять недійсність оспорюваного ним правочину.

Окрім того, суд погоджується з доводами Відповідача щодо того, що суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову про визнання Договору про обов'язків викуп акцій укладеним, надав оцінку його умовам, та перевірив його на відповідність Закону, і з його висновками погодився Верховний суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 902/790/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. У даному випадку тягар доказування покладається на Позивача.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами, а відтак, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Крім того, Відповідачем подано заяву № б/н. від 18.10.2018 про стягнення з Позивача витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що останні мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі № 509/2669/15-ц).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається із матеріалів справи 03.09.2018 між адвокатом ОСОБА_6 (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 03-09/2018 відповідно до п. 1.1. якого Адвокат бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов'язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень, з поміж іншого надає Клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у Господарському суді Вінницької області по справі № 902/519/18 за позовом ПрАТ «Барський птахокомбінат» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.

Гонорар Адвоката при надання правової допомоги за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 30 000 грн. (п. 3.1. Договору)

Пунктом 3.2. Договору визначено, що Клієнт сплачує Адвокату гонорар, зазначений в п. 3.1. частинами, а саме: протягом 5 робочих днів з моменту укладення Договору Клінт сплачує Адвокату 10 000 грн, а залишок у розмірі 20 000 грн Клієнт сплачує протягом двох місяців з моменту укладення цього Договору.

На підтвердження надання послуг, представником Відповідача надано опис робіт (наданих послуг) адвокатом ОСОБА_6 по справі № 902/519/18 (станом на 18.10.2018), відповідно до якого адвокатом надано наступні види правничої допомоги: вивчення позовної заяви з доданими документами (матеріали справи) (3,5 год.), вивчення матеріалів справи № 902/519/18 (4 год.), аналіз судової практики щодо аналогічних спорів (2 год), складення відзиву на позовну заяву (6 год), складення клопотання про закриття провадження у справі (1 год), складення клопотання про забезпечення судових витрат Відповідача (1 год.), складення заперечення проти відповіді на відзив (3 год.), участь в судовому засіданні 25.09.2018 (0,5 год.), участь у судовому засіданні 18.10.2018.

На підтвердження понесених витрат у сумі 30 000,00 грн. представник Відповідача надав копії квитанцій № ТS 204740 від 06.09.2018 на суму 10 000 грн з призначенням платежу «плата за юридичні послуги» та № 0.0..1 від 16.10.2018 на 20 000 грн з призначенням платежу: «плата за юридичні послуги зг. дог. від 03.09.18». Водночас, отримувачем коштів за означеними квитанціями є ФОП ОСОБА_6, а не адвокат ОСОБА_6

За таких обставин Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами понесення витрат на послуги адвоката, а відтак у суду відсутні правові підстави щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23033)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)