ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Справа №914/1322/18

За позовом: Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органів уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах

Позивач 1: Міністерство оборони України, м.Київ,

Позивач 2: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м.Львів,

про: звільнення та передання нежитлових приміщень загальною площею 173,2 м, у буд. №1 військового містечка №55 розташованого за адресою: м.Львів, вул.Театральна,22.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

Прокурор: Малетич М.М.,

від позивача 1: Гудима В.О. представник (довіреність №220/461/д від 20.12.2017р.)

від позивача 2: Улинець О.М. - представник за довіреністю №27 від 06.11.2018р.,

від відповідача: Бабій А.М. представник (довіреність №01-10 від 23.12.2018р.).

Суть спору.

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява від Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органів уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах Позивач 1: Міністерство оборони України, позивач 2: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», про звільнення та передання нежитлових приміщень загальною площею 173,2 м, у буд. №1 військового містечка №55 розташованого за адресою: м.Львів, вул.Театральна,22.

Ухвалою суду від 25.07.2018р. залишено позов без руху для усунення недоліків прокурором і позивачами. 10.08.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 18.09.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 06.11.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 04.12.2018р.

Позиція прокурора та позивачів.

У судовому засіданні 04.12.2018р. прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не повернув орендоване приміщення після припинення договору оренди приміщення, тому позивачем 2 нараховано відповідачу на підставі ч.2 ст.785 ЦК України 415' 962,79 грн. неустойки за період з 01.03.2018р. по 20.06.2018р.

Представник позивача 1 у судове засідання 04.12.2018р. з'явився, заявлені прокурором позовні вимоги підтримав.

Представник позивача 2 у судове засідання 04.12.2018р. з'явився, заявлені прокурором позовні вимоги підтримав.

Позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 04.12.2018р. з'явився, підтримав подане 09.10.2018р. клопотання про розстрочку виконання рішення суду, в якій просить розстрочити виконання рішення суду у цій справі на 24 календарні місяці рівними частинами. Клопотання обґрунтовує важким матеріальним становищем товариства, примусовим виконання рішень судів у інших справах на значні суми, що спричинить утруднення господарської діяльності ТзОВ «Краківський ринок»,

Прокурор, представники позивача 1 та позивача при вирішенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення у цій справі зазначили про підтримання позиції суду.

Фактичні обставини справи.

01.11.2001р. між Будинком офіцерів Західного оперативного командування (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень №4, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на весь термін дії договору нежитлове приміщення будинку офіцерів площею 167,0 м. кв., що розташоване за адресою: м.Львів, вул. Театральна, 22 терміном на 10 років.

Термін дії договору - до 30.10.2017р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.03.2018р. у справі №914/17/18 зобов'язаноТовариство з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» звільнити та передати Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова нежитлові приміщення загальною площею 173,2 м. у буд. №1 військового містечка №55 розташованого за адресою: м.Львів, вул.Театральна,22.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.06.2018р.

Оскільки станом на дату подання позову орендоване приміщення не повернуте відповідачем, КЕВ м. Львова нарахувало ТзОВ «Краківський ринок» на підставі ч.2 ст.785 ЦК України 415' 962,79 грн. неустойки за період з 01.03.2018р. по 20.06.2018р.

Оцінка суду.

Щодо звернення з даним позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону, суд бере до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №806/1000/17 та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) ящо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. 77.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99, "інтереси держави" є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У даній справі військовий прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Львова. Прокурор зазначив, що у даному випадку вбачаються порушення інтересів держави, які полягають у необхідності стягнення неустойки з відповідача внаслідок неповернення останнім орендованого приміщення після припинення договору оренди приміщення, що тягне за собою недоотримання коштів державним бюджетом, та є порушенням інтересів держави.

Виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом до суду. Вимоги Закону України «Про прокуратуру», Господарського процесуального кодексу України при зверненні з позовом до суду прокурором дотримані.

Крім того, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Крім того, у ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані який було обумовлено договором. Частиною 2 ст. 785 ЦК України визначено, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Судом встановлено що Товариство з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» зобов'язане звільнити та передати Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова нежитлові приміщення загальною площею 173,2 м. у буд. №1 військового містечка №55 розташованого за адресою: м.Львів, вул.Театральна,22 про що зазначено у рішенні суду від 28.03.2018р. в справі №914/17/18.

Як вбачається із розрахунку проведеного позивачем, КЕВ м.Львова нараховує відповідачу неустойку у розмірі визначеному ч.2 ст. 785 ЦК України 415' 962,79 грн. неустойки за період з 01.03.2018р. по 20.06.2018р. Суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок неустойки, встановив, що її нарахування проведено правильно, а отже, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки за неповернення орендованого майна у розмірі 415' 962,79 грн підлягає до задоволення.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд зазначає таке.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами. На думку суду, такою угодою може бути не лише мирова угода у справі, а й досягнення сторонами згоди у питанні розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може, серед іншого, надати відстрочення виконання рішення.

Про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, згідно ч. 6 ст. 238 ГПК України, вказується у резолютивній частині рішення.

При цьому, відповідно до частин 4 статті 331 ГПК України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У зв'язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, з метою вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка (розстрочка) виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський суд, розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, з метою дотримання балансу інтересів сторін, врахування можливих негативних наслідки для боржника при одномоментному виконанні рішення у встановлений строк та наслідки для стягувача при затримці виконання рішення, вважає за можливе розстрочити на 12 (дванадцять) місяців виконання рішення у частині стягнення з відповідача неустойки 415' 962,79 грн, шляхом сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Краківський ринок" на користь КЕВ м. Львова щомісячно суми 34' 663,57 грн, починаючи з грудня 2018 року,

Судові витрати.

На підставі п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Краківський ринок" (79007, м. Львів, вул. Базарна, буд. 11, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ) суму в розмірі 415' 962,79 грн заборгованості.

3. Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволити частково.

4. Розстрочити виконання рішення на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Краківський ринок" (79007, м. Львів, вул. Базарна, буд. 11, ) на користь на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ) щомісячно, починаючи з грудня 2018 року, суми в розмірі 34' 663,57 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» (адреса: 79007, м.Львів, вул. Базарна,11, ) на користь військової прокуратури Західного регіону України (адреса: 79007, м.Львів, вул. Клепарівська,20, ) 6' 239,44 грн. судового збору.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

8. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2018р.

Суддя Козак І.Б.