ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/266/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

за участю представників сторін:

від ПАТ «Індустріальна скляна компанія» - адвокат Хромченко О.С., довіреність б/н, від 07.11.2018;

Керуючий санацією - Ляшко О.В., посвідчення № 343 від 28.02.2013;

Інші представники сторін у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка

на рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2018

суддя Остапенко Т.А.

Час і місце ухвалення: 15:54:59 год.; м. Херсон

повний текст рішення складено 23.07.2018

у справі № 923/266/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада»

про стягнення 880 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

11.04.2018 Публічне акціонерне товариство «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією Ляшко О.В. (далі - ПАТ «Індустріальна скляна компанія») звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада» (далі ТОВ «Торговий дім «Рікада»), в якому просило стягнути з ТОВ «Торговий дім «Рікада» на користь позивача в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди №34 від 01.06.2011 року 880 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «Торговий дім «Рікада» не виконуються умови Договору оренди нерухомого майна №34 від 01.06.2011 стосовно оплати оренди за нерухоме майно.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Індустріальна скляна компанія» зазначає, що за наявними у ПАТ «Індустріальна скляна компанія» документами заборгованість за даним договором оренди за період з липня 2012 року по липень 2014 року становить 2 030 205, 98 грн., з яких: заборгованість з орендної плати - 1 144 767, 50 грн.; заборгованість за комунальні послуги - 885 438, 48 грн, що підтверджується відповідними розрахунками.

У травні 2018 Публічне акціонерне товариство «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією Ляшка О.В. звернулось до Господарського суду Херсонської області з уточненнями позовних вимог, просить в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди №34 від 01.06.2011 стягнути на їхню користь з ТОВ «Торговий дім «Рікада» компенсацію витрат по сплаті комунальних послуг в сумі 800 000,00 грн.

10.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада» подало до Господарського суду Херсонської області відзив на позовну заяву, в якому просило застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог ПАТ «Індустріальна скляна компанія» до ТОВ «Торговий дім «РІКАДА» про стягнення заборгованості у сумі 800 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 13 липня 2018 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією Ляшка Олександра Віталійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «РІКАДА» про стягнення 880 000, 00 грн.

Рішення мотивоване тим, що позивач своїм правом, що передбачене частиною п'ятою статті 267 ЦК України не скористався, клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними в процесі судового розгляду справи не подав, у зв'язку з чим суд за заявою відповідача застосував строк позовної давності на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Індустріальна компанія» і особі керуючого санацією Ляшко Олександра Віталійовича звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить змінити рішення Господарського суду від 13 липня 2018 року у справі №923/266/18 шляхом зміни його мотивувальної частини, а саме:

- виключити з мотивувальної частини рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2018 оку у справі №923/266/18 наступне:

«Як вбачається із змісту п.3.2 Договору, сторони пов'язали настання обов'язку відповідача із компенсації комунальних послуг, у п'ятиденний строк з моменту оформлення позивачем акту. Так, останній акт на компенсацію комунальних послуг, підписаний сторонами 28.07.2014 року. Відтак, право вимоги за вказаним платежем виникло з 03.08 2017. Про наявність вказаної заборгованості позивачу було відомо на момент її виникнення. Разом з тим, із даним позовом позивач звернувся до суду 11.04.2018 року, тобто після спливу трирічного загального строку позовної давності для захисту свого порушеного права» (вбз.2 стор.6).

«Слід також зазначити, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, аде як вбачається із змісту ч.5 ст.267 ЦК України, позивач вправі отримати судовий захист у разі виникнення поважними причин пропуску позовної давності» (абз.2 стор.6).

«Відповідно до п.2.2. Постанови №10 від 29.05.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, неналежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі давності поважними. Як правило, що здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є строною у справі» (абз.3 стор.6).

«Проте у даному випадку позивач своїм правом, що передбачене ч.5 ст.267 ЦК України не скористався, клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними в процесі судового розгляду справи, не подав» (абз.4 стор.6).

«Враховуючи наведене, суд за заявою відповідача застосовує позовну давність, у зв'язку з чим на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі» (абз.5 стор.6)

- зазначити в мотивувальній частині рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2018 року у справі №923/266/18 про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності порушеного права у ПАТ «ІСК» порушеного права на дату звернення із позовом.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

По-перше, скаржник вважає, що судом першої інстанції зроблений висновок, який суперечить фактичним обставинам справи про оплату комунальних послуг в п'ятиденний строк з моменту оформлення позивачем акту, оскільки п.3.2. договору оренди від 01.06.2011 №34 не містить даної умови.

По-друге, скаржник зазначає, що судом першої інстанції було зроблено необґрунтований висновок щодо застосування строку позовної давності, оскільки під час розгляду справи сторони підтвердили настання у відповідача обов'язку по вчиненню платежів за комунальні послуги лише після настання події, яка має неминуче настати-отримання рахунків, виставлених позивачем (орендодавцем).

Підсумовуючи викладене, апелянт вважає, що на момент звернення ПАТ «Індустріальна скляна компанія» до Господарського суду Херсонської області строк позовної давності позивачем не міг бути пропущений, оскільки рахунки на оплату комунальних послуг ПАТ «Індустріальна скляна компанія» ТОВ «Торговий дім «Рікада» не виставлялись, а отже право позивача на момент звернення до суду із позовом не було порушено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою 923/266/18 та встановлено учасникам по справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п'ятої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 923/266/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 22.10.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів Поліщук Л.В., Таран С.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 прийнято справу № 923/266/18 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В. Призначено розгляд справи № 923/266/18 до розгляду на 05.12.2018 о 15:00 год.

У судовому засіданні 05.12.2018 представники ПАТ «Індустріальна скляна компанія» доводи апеляційної скарги підтримали.

Інші представники сторін в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 01.06.2011 між ВАТ «Індустріальна скляна компанія» (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «Рікада» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 34 (далі-Договір).

За умовами вищезазначеного договору, відповідно до п. 1.1 Договору передбачено, що орендодавець зобов'язався передати, а орендатор прийняти у тимчасове оплатне користування та володіння нежилі приміщення загальною площею 2000 кв.м., розташовані за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2. Відповідно до п. 1.3. Договору приміщення передаються для використання під склади 1760 кв.м. та під офіс 240 кв.м.

Положеннями пункту 2.1. договору визначено, що майно повинно бути передано орендодавцем та прийнято орендарем на протязі п'ятнадцятиденного терміну з моменту підписання вищевказаного договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що за отримане в оренду майно орендар щомісяця сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 18 950 грн. з НДС, а також своєчасно оплачувати комунальні послуги.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 01.11.2011 сторонами узгоджено передачу у тимчасове оплатне користування та володіння нежилого приміщення площею 300 кв.м., розташованого за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2.

Додатковою угодою № 2 до Договору від 15.11.2011 сторонами узгоджено передачу у тимчасове оплатне користування та володіння нежилого приміщення площею 3510 кв.м., розташованого за адресою: м. Херсон, пров. Янтарний, 2.

Вказане майно належить ПАТ «Індустріальна скляна компанія» на підставі свідоцтва про право власності САВ 671121 від 24.03.2008, виданого Херсонською міською радою, на підставі рішення виконкому № 134 від 18.03.2008.

Згідно із пунктом 2.2. Договору визначено, що передача майна здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.3. Договору передбачено, що майно вважається переданим в оренду з моменту підписання уповноваженими представниками акту приймання-передачі.

Розмір орендної плати, визначений сторонами у п. 3.1. Договору, та пунктах 1.2. Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2. Згідно п. 3.1. Договору орендна плата перераховується на банківський рахунок орендодавця до 25 числа поточного місяця за наступний місяць оренди. Умовами Договору, та додаткових угод до нього також визначено обов'язок Відповідача сплачувати комунальні послуги.

Положеннями п. 3.2. Договору визначено, що витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг (водопостачання та водовідведення, енергопостачання, газопостачання, вивіз твердих побутових відходів) та послуг електрозв'язку, в орендну плату не включаються та оплачуються орендатором на підставі окремих рахунків. Також вказано, що усі рахунки сплачуються орендатором протягом 5 календарних днів після їх оформлення орендодавцем.

Згідно п. 5.1.2 Договору, одним із зобов'язань ТОВ «Торговий дім «Рікада» за договором є своєчасне, та у встановлених розмірах внесення орендної плати та оплати за комунальні послуги.

Відповідно до п. 9.1. Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2011. Якщо жодна із сторін, протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору не заявить у письмовій формі про свої наміри припинити договірні правовідносини чи змінити умови договору, цей договір кожного разу вважається продовженим на одних і тих же умовах.

На виконання умов пункту 1.1. Договору та у пунктів 1.1. Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2, майно було передано за підписаними та скріпленими печатками обох сторін, актами приймання-передачі № 01 від 01.06.2011, № 02 від 01.11.2011 та № 03 від 01.12.2011.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 20.02.2012 року за вих. № 805/1-9 (т.1, а.с. 17) та 08.01.2013 від № 5/1-9 (т.1, а.с. 18) ПАТ «Індустріальна скляна компанія» на адресу ТОВ «Торговий дім «Рікада» направлялися листи щодо пролонгації договору оренди.

Матеріали справи також свідчать про те, що на виконання умов договору Позивачем, за період з липня 2012 року по липень 2014 року складалися акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди приміщення та компенсації витрат по оплаті комунальних послуг. Вказані акти підписані та скріплені печатками обох сторін.

Однак, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада» взяті на себе за договором оренди зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим за ним рахується заборгованість за Договором оренди за період з липня 2012 року по липень 2014 року у розмірі 2030205,98 грн., з яких: 1144767,50 грн. заборгованість з орендної плати, 885438,48 грн. заборгованість за комунальні послуги, відповідно до розрахунку (т.1, а.с. 19-20).

Отже, приписами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК.

Частиною першої статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між Позивачем та Відповідачем договір є договором оренди.

Згідно статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов'язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

За змістом частини першої статті 286 ГК України передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем Публічним акціонерним товариством «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка свій обов'язок за договором оренди № 34 від 01.06.2011, з урахування Додаткових угоди № 1 від 01.11.2011 та № 2 від 15.11.2011, виконано у повному обсязі, а відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Рікада» взяті на себе за договором зобов'язання не виконано, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача 880000,00 грн. компенсації витрат по сплаті комунальних послуг, в рахунок часткового погашення заборгованості за договором оренди № 34 від 01.06.2011.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано було враховано подану відповідачем заяву про застосування строків позовної давності, у зв'язку із чим зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі права чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу необхідно досліджувати та встановлювати, насамперед, обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Отже, згідно частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із змісту п. 3.2. Договору, сторони пов'язали настання обов'язку Відповідача із компенсації комунальних послуг, у п'ятиденний строк з моменту оформлення та направлення Позивачем рахунку. Укладення сторонами акту виконаних робіт за надані комунальні послуги, умовами договору не передбачено. Проте, як свідчать матеріали справи, сторони щомісячно складали та підписували акти виконаних робіт за надані комунальні послуги, із встановленням ціни та обсягів наданих послуг, їх загальну вартість з зазначенням повних платіжних реквізитів для сплати. За своєю правовою природою, виставлення позивачем рахунку на оплату у відповідності до вимог п. 3.2.Догорову, та складання акту виконаних робіт з надання комунальних послуг, є тотожними правовими діями, оскільки в обох випадках сторони договору визначають обсяг наданих послуг та відповідних грошових зобов'язань боржника, що е правовою підставою для здійснення розрахунку.

Так, останній акт на компенсацію комунальних послуг, підписаний сторонами 28.07.2014. Відтак, право вимоги за вказаним платежем виникло у позивача з 03.08.2014. Про наявність вказаної заборгованості Позивачу було відомо на момент її виникнення. Разом з тим, із даним позовом Позивач звернувся до суду 11.04.2018, тобто після спливу трирічного загального строку позовної давності для захисту свого порушеного права.

Таким чином, твердження апелянта про те, що перебіг строку позовної давності за вимогою із компенсації витрат по сплаті комунальних послуг розпочався одночасно із зверненням до суду із цим позовом, є безпідставними та не відповідає приписам статті 261, частини першої статті 530 ЦК України.

Слід також зазначити, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, як вбачається із змісту частини п'ятої статті 267 ЦК України, позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

За змістом наведених положень закону статей позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що на момент звернення ПАТ «Індустріальна скляна компанія» до Господарського суду Херсонської області строк позовної давності позивачем не міг бути пропущений, оскільки рахунки на оплату комунальних послуг ПАТ «Індустріальна скляна компанія» ТОВ «Торговий дім «Рікада» не виставлялись, а отже право ПАТ «ІСК» на момент звернення до суду із позовом не було порушено, оскільки матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору Позивачем, за період з липня 2012 року по липень 2014 року складалися акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди приміщення та компенсації витрат по оплаті комунальних послуг. Вказані акти підписані та скріплені печатками обох сторін (т.1, а.с. 21-89). Тобто, фактично позивач знав про порушення відповідачем своїх обов'язків за умовами договору ще у 2014 році.

За наведених обставин доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують висновків, викладених в основу оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а мотивувальна частина рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2018 у справі № 923/266/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Публічне акціонерне товариство «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 13.07.2018 у справі № 923/266/18 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Індустріальна скляна компанія» в особі керуючого санацією О.В. Ляшка.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.12.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя Л.В. Поліщук

суддя С.В. Таран