ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" грудня 2018 р. Cправа №902/638/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., секретар судового засідання Шаравська Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аметрін ФК", м.Київ

до фізичної особи-підприємця Подобій Інни Олександрівни, с.Хліборобне Козятинського району Вінницької області

про стягнення 31738,06 грн заборгованості згідно договору купівлі - продажу

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 17.09.2018 надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Аметрін ФК" про стягнення з фізичної особи - підприємця Подобій Інни Олександрівни 31738,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №21 568/м-ос від 16.11.2016 щодо оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 09.10.2018 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №902/638/18, справу №902/638/18 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі №902/638/18 призначити на 27 листопада 2018 року, про що повідомити сторони (ч.2 ст.120 ГПК України).

У судове засідання 27.11.2018 сторони не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, місце та час розгляду справи в суді повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується відміткою на штемпелі канцелярії суду від 09.10.2018 про направлення на їх юридичну адресу, адресу місцезнаходження ухвали суду від 09.10.2018 рекомендованою кореспонденцією.

Частиною першою статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що учасників справи належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як слідує з поданої до суду позовної заяви, наданих суду доказів, 16.11.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Аметрін ФК" (позивач, продавець) та фізичною особою - підприємцем Подобій Інною Олександрівною (відповідач, покупець) укладений договір №21568/м-д/м-ос купівлі-продажу (далі - Договір), у відповідності з умовами п.1.1 якого Продавець передає, а Покупець приймає окремими партіями і оплачує лікарські препарати, хімічні реактиви, дезінфекційні засоби, вироби медичного призначення і витратні матеріали, що іменуються надалі "Товар", номенклатура, кількість, і ціна якого визначаються на підставі письмової заявки або заявки по телефону Покупця на кожну конкретну партію Товару і відображаються в накладній на дану партію.

Як стверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору позивач протягом періоду з листопада по грудень 2016 року передав у власність відповідачу товар - лікарські засоби на загальну суму 21701,52 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними з підписами та відбитками печатки обох сторін (а.с.13-36).

Відповідно до п.5.1. Договору Покупець проводить оплату кожної партії Товару на розрахунковий рахунок Продавця у строк 10 (десять) календарних днів з моменту постачання Товару, який вказується у накладній та визначається відповідно до п.6.6. цього Договору.

Пунктом 6.6 Договору визначено, що всі ризики, пов'язані з можливою втратою або ушкодженням Товарів, переходять до Покупця з моменту постачання Това рів. Право власності на поставлені Товари переходить до Покупця в момент отримання Товару від продавця (перевізника) за накладною.

Як зазначає позивач, відповідач здійснив часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 4400,00 грн.

На даний час за ФОП Подобій І.О. рахується заборгованість в сумі 17301,52 грн, що випливає з наступних накладних:

№344109 від 17.11.2016 на суму 28,61 грн;

№344108 від 17.11.2016 на суму 1945,04 грн;

№348437 від 21.11.2016 на суму 4641,33 грн;

№348438 від 21.11.2016 на суму 176,5 грн строком оплати до 01.12.2016;

№355228 від 25.11.2016 на суму 3228,05 грн строком оплати до 05.12.2016;

№355230 від 25.11.2016 на суму 119,42 грн строком оплати до 05.12.2016;

№366409 від 03.12.2016 на суму 4492,73 грн строком оплати до 13.12.2016;

№366410 від 03.12.2016 на суму 133,43 грн строком оплати до 13.12.2016;

№377595 від 13.12.2016 на суму 6861,87 грн строком оплати до 23.12.2016 та

№377596 від 13.12.2016 на суму 74,54 грн строком оплати до 23.12.2016.

Таким чином, на момент звернення позивача із позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем складала 17301,52 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить стягнути з відповідача 17301,52 грн основного боргу.

Відповідач відзиву на позов не надав, доказів оплати боргу до суду не надав, проти позову не заперечив.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 21701,52 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу виконав частково, сплатив 4400,00 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 17301,52 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 5190,46 грн штрафу та 9246,08 грн - 30% річних за користування чужими грошовими коштами, нарахованих за період з 02.12.2016 по 25.09.2018.

Пунктом 4.4 Договору №21568/м-д/м-ос від 16.11.2016 сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем термінів розрахунку за поставлений товар відповідно до п.5.1 Договору, Покупець виплачує Продавцеві відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань.

Також згідно пункту 4.5 Договору визначено, що у випадку прострочення оплати партії товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець крім відсотків за користування чужими грошовими коштами згідно п.4.4. зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 30% від суми заборгованості.

Сторони домовилися встановити термін позовної давності для стягнення неустойки (штраф, пеня) - три роки (п. 4.8. Договору).

Судом враховується, що ч.2 ст.1214 ЦК України передбачено можливість стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі ст.536 ЦК України.

Згідно з ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проценти, зазначені у ст.536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грошима. Підставами для застосування до правовідносин ст.536 є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге, необхідно встановлення їх розміру договором або чинним законодавством.

Враховуючи, що п.4.4 договору №21568/м-д/м-ос від 16.11.2016 сторони встановили розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами на рівні 30% та підставу їх стягнення: "...порушення покупцем термінів розрахунку за отриманий товар...", суд доходить до висновку, що вимога щодо стягнення 30% річних за користування чужими грошовими коштами є правомірною.

Здійснивши перевірку правильності здійсненого позивачем розрахунку позовних вимог в цій частині за період з 02.12.2016 по 25.09.2018 суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 9246,08 грн - 30% річних за користування чужими грошовими коштами в межах вимог, заявлених до стягнення.

Також підлягає задоволенню вимога стосовно стягнення 5190,47 грн штрафу, як така, що відповідає положенням діючого законодавства та умовам договору, вірно нарахована.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Слід також роз'яснити, що відповідно до положень частин 4 та 5 статті 240 ГПК України в зв'язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписав рішення у справі №902/638/18 без його проголошення. Датою ухвалення рішення у дані справі, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Подобій Інни Олександрівни (код НОМЕР_1; АДРЕСА_1, 22114) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аметрін ФК" (код 38218086, вул.Гайдара, б.27, кв.26, м.Київ, 01033) 17301,52 грн боргу; 5190,46 грн штрафу; 9246,08 грн - 30% річних за користування чужими грошовими коштами та 1762,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Копію рішення направити сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 03 грудня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Аметрін ФК" (вул.Гайдара, б.27, кв.26, м.Київ, 01033 та вул.Юріївська, буд.17, м.Харків, 61050);

4 - ФОП Подобій І.О. (АДРЕСА_3, Вінницька обл.).