ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018м. ДніпроСправа № 904/3887/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Качур Н.О.

за позовом Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича, м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", м. Київ

про стягнення страхового відшкодування

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Пересада Олексій Андрійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 65 392,18грн., 3% річних у розмірі 2 875,46грн., інфляційних у розмірі 20 251,39грн.

Позовні вимоги обгрунтовує відмовою відповідача щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1553274 від 05.10.2016р.

Ухвалою суду від 03.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.09.2018р.

Судове засідання, призначене на 25.09.2018р., не відбулось у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Петрової В.І.

Ухвалою суду від 04.10.2018р. призначено підготовче судове засідання на 30.10.2018р. та ухвалою суду від 30.10.2018р. відкладено підготовче засідання на 05.11.2018р.

Ухвалою суду від 05.11.2018р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні на 27.11.2018р.

Ухвалою суду від 27.11.2018р. розгляд справи відкладено на 05.12.2018р.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 27.11.2018р. (а.с.86).

Відповідач явку представника в судові засідання, які відбулись 30.10.2018р., 05.11.2018р., 27.11.2018р. та 05.12.2018р., не забезпечив, відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.48-54), що підтверджується повернутими поштою конвертами «за закінченням терміну зберігання» (а.с.43-46, 58-61, 81-84).

05.12.2018р. у судовому засіданні прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Пересада Олексій Андрійович зареєстрований 21.12.1998р. як фізична особа-підприємець та відповідно до видів діяльності займається пасажирськими перевезеннями наземними видами транспорту код КВЕД 49.39. (а.с.15-16)

Згідно трудового договору від 02.04.2012р., зареєстрованого 03.04.2012р. за №2, в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості Дніпропетровської області ОСОБА_2 є найманим працівником у Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича, а саме: є водієм автобусу (а.с.29).

Як встановлено постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2017р. у справі №629/835/17, 16.02.2017р. об 11 год. 40 хв. громадянин ОСОБА_2 у м. Білозерське по вул. Фестивальній, керував автобусом Мерседес Бенц реєстраційний номер НОМЕР_4, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на стоячий автомобіль Хюндай Ацент, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 свою вину визнав у повному обсязі. Крім того, його вина також підтверджена протоколом серії АП1№898157 від 16.02.2017р. та схемою місця ДТП від 16.02.2017р.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2017р. гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.31).

ОСОБА_4, якому була спричинена матеріальна шкода внаслідок вищевказаної ДТП, звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича з вимогою, зокрема про стягнення 65 392,18грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі № 227/2552/17, залишеним в силі постановою Апеляційного суду Донецької області від 29.05.2018р., встановлено таке.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль Хюндай Ацент, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, отримав механічні пошкодження.

Згідно полісу №АК/1553274 від 05.10.2016р., на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича, власника Mersedes-Benz АЕ 9689 АА, була застрахована ПрАТ "Європейський страховий союз".

01.06.2017р. ОСОБА_4 звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно відповіді Національної комісії від 06.07.2017р., ПрАТ "Європейський страховий союз", на вимогу Нацкомфінпослуг, повідомив що 22.02.2017р. страховиком отримано повідомлення про подію, яка мала місце 16.02.2017р., а заяву про виплату страхового відшкодування отримано 20.04.2017р.

Відповідно до письмових пояснень ПрАТ "Європейський страховий союз" від 01.09.2017р. №08-2/494, надісланих на адресу суду, автомобіль HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2, був оглянутий аварійним комісаром, складені та надані до ПрАТ "Європейський страховий союз" усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

Згідно ст.7 Закону України "Про страхування" страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Однак, як встановлено рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17, станом на час судового розгляду даної справи суду не надано будь-яких доказів добровільного виконання обов'язку страховика ПрАТ "Європейський страховий союз" здійснити виплату страхової суми на користь позивача.

Згідно висновку №145/127 експертного автотоварознавчого дослідження від 17.07.2017р., вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля HYUNDAI ACCENT склала 65 392,18грн.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Потерпілий вправі відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, вищевказаним рішенням було стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 65 392,18грн.

За вказаних обставин, позивач, чия відповідальність була застрахована у відповідача, просить суд стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 65 392,18грн., яке було відшкодовано позивачем за рішенням суду потерпілому у ДТП - ОСОБА_4

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення сплаченої страховиком матеріальної шкоди зі страховика в порядку регресу.

Відповідно до страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1553274 від 05.10.2016р., на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий союз".

За змістом положень ч.1 ст.355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України, що кореспондується з частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що в момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто бере на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

За нормами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17, згідно відповіді Національної комісії від 06.07.2017р., ПрАТ "Європейський страховий союз", на вимогу Нацкомфінпослуг, повідомило, що 22.02.2017р. страховиком отримано повідомлення про подію, яка мала місце 16.02.2017р., а заяву про виплату страхового відшкодування отримано 20.04.2017р.

Також 17.02.2017р. позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку (а.с.88).

Відповідно до письмових пояснень ПрАТ "Європейський страховий союз" від 01.09.2017р. №08-2/494, надісланих на адресу суду, автомобіль HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2, був оглянутий аварійним комісаром, складені та надані до ПрАТ "Європейський страховий союз" усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

Тобто відповідачу вже 22.02.2017р. було відомо про настання страхового випадку. Крім того, сам відповідач стверджує, що автомобіль HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2, був оглянутий аварійним комісаром, складені та надані до ПрАТ "Європейський страховий союз" усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

Однак, як встановлено рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17, станом на час судового розгляду даної справи суду не надано будь-яких доказів добровільного виконання обов'язку страховика ПрАТ "Європейський страховий союз" здійснити виплату страхової суми на користь позивача.

Доказів виконання обов'язку страховика відповідачем не надано й до господарського суду.

Як передбачено статтею 995 Цивільного кодексу України та статтею 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальник має право відмовити у здійсненні страхової виплати з підстав, визначених у даних статях. При цьому, рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмова у здійсненні страхового відшкодування є правочином, в розумінні цивільного законодавства, та вчиняється у певній формі, яка встановлена ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.36.2 та п.36.7) у певний строк та у письмовому вигляді. І така відмова може бути оскаржена страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку.

Однак відповідачем не надано й письмової обґрунтованої відмови у здійсненні страхового відшкодування потерпілому у ДТП - ОСОБА_4

А тому суд вважає невиплату відповідачем ОСОБА_4 страхового відшкодування протиправною.

Така протиправна поведінка відповідача призвела до відшкодування позивачем за рішенням суду ОСОБА_4 страхової виплати у розмірі 65 392,18грн. З огляду на застраховану відповідачем відповідальність позивача, на момент скоєння ДТП, та безпідставну відмову останнього від виплати страхового відшкодування ОСОБА_4, вимога позивача про стягнення з відповідача покладеної на нього суми страхового відшкодування є обґрунтованою.

Однак суд звертає увагу на таке.

Відповідно до даного страхового полісу розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду майну складає 100 000,00грн. Розмір франшизи складає 2 000,00грн. (а.с.30).

За приписами ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 65 392,18 грн. При цьому, позивачем не враховано встановлену договором франшизу у розмірі 2 000,00грн.

З вищевикладеного вбачається, що з урахуванням розміру встановленої договором франшизи (частини збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування), розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 63 392,18грн. (65 392,18грн. - 2 000,00грн.).

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 10.03.2017р. по 26.08.2018р. у розмірі 2 875,46грн. та інфляційні у розмірі 20 251,39грн. за період з 10.03.2017р. по 26.08.2018р.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Як зазначено вище, об'явок виплати страхового відшкодування ОСОБА_4 та його розмір встановлений і стягнутий з позивача рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17, яке набрало законної сили 29.05.2018р. (дата винесення постанови Апеляційного суду Донецької області у справі №227/2552/17). Відповідач був обізнаний про винесення Добропільським міськрайонним судом Донецької області рішення від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17, що вбачається із тексту цього рішення.

Тобто, обов'язок щодо виплати страхового відшкодування настав 29.05.2018р., а прострочення такої виплати почалось з 30.05.2018р. (з наступного дня після набрання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.02.2018р. у справі №227/2552/17 законної сили).

А тому суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних саме з 30.05.2018р. в межах заявленого позивачем періоду, тобто за період з 30.05.2018р. по 26.08.2018р. та на суму заборгованості у розмірі 63 392,18грн. (за вирахуванням франшизи).

Так, судом встановлено, що 3% річних за вказаний період складають 463,72грн.

Щодо інфляційних, здійснивши їх перерахунок за період з 30.05.2018р. по 26.08.2018р., судом встановлено відсутність інфляційних за даний період, оскільки у межах вказаного періоду мала місце дефляція, у зв"язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних слід відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір, відповідно до ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України пропорційно задоволеним вимогам, а саме: у розмірі 1 418,74грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18 В, офіс 4, ідентифікаційний код в ) на користь Фізичної особи-підприємця Пересади Олексія Андрійовича (51400, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) суму страхового відшкодування у розмірі 63 392,18грн. (шістдесят три тисячі триста дев"яносто дві грн. 18коп.) та 3% річних у розмірі 463,72грн. (чотириста шістдесят три грн. 72коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18 В, офіс 4, ідентифікаційний код в ) в дохід Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 271,07грн. (одна тисяча двісті сімдесят одна грн. 07коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 12.12.2018р.

Суддя В.І. Петрова