ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018

Справа № 910/12643/18

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Управління поліції охорони в м. Києві (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ СТУДЕНТСЬКА, будинок 9)

до

про

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м.Київ, ВУЛ.БАСТІОННА, будинок 1/36)

стягнення заборгованості у розмірі 4 686 грн. 15 коп.

Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Управління поліції охорони в м. Києві (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 4 686 грн. 15 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов’язань за Договором на надання послуг охорони майна №449-Доб/2007/Печ від 08.08.2007 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 року позовну заяву Управління поліції охорони в м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» про стягнення заборгованості у розмірі 4 686 грн. 15 коп. залишено без руху.

05.10.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі №910/12643/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.10.2018 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 12.10.2018 року уповноваженим особам підприємств Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

08.08.2007 року між Управлінням Держаної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, правонаступником якого є Управління поліції охорони в м. Києві, (Виконавець) та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Преміум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум», (Замовник) було укладено Договір про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов’язується здійснювати охорону майна замовника на об’єкті та обслуговування сигналізації на цьому об’єкті. За цим договором виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння з ним. (а.с.10-11)

Згідно п. 3.1 Договору розрахунок вартості послуг виконавця за цим договором здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток 4 до договору). Вартість послуг визначається розрахунку (додаток 2 до договору).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата за цим Договором здійснюється замовником щомісячно до 10 числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування Замовником грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в розрахунку, на рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 3.5 Договору до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірника акту приймання наданих послуг, який останній зобов’язаний протягом п’яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акту повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов’язаний в той же строк у письмовий формі надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Згідно з п. 3.6 Договору за умови неповернення замовником акту приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений в п. 3.5. даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний сторонами.

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Договір набирає чинності з 08.08.2007 р. та є чинним протягом 3 місяців. Договір поновлюється на строк, встановлений п.9.1 даного договору, якщо жодна із Сторін не менше ніж за 15 днів до закінчення строку чинності Договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів поновлення Договору не обмежується. (п.п.9.1, 9.2 Договору)

01.12.2015 року між Управлінням Держаної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, Управлінням поліції охорони в м. Києві та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Преміум» було укладено Додаткову угоду до Договору про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ від 08.08.2007 року, за якою починаючи з 01.12.2015 року права та обов’язки за договором переходять від УДСо до УПО. (а.с.12)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ від 08.08.2007 року Позивачем були надані послуги з охорони, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується Актом прийому – здачі виконаних робіт/послуг за вересень 2017 року на суму 3 321 грн. 15 коп. (а.с.14)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов’язання щодо своєчасної та повної оплати онаданих послуг. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов’язань у останнього утворилась заборгованість у розмірі 3 321 грн. 15 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» 3% річних у розмірі 92 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 325 грн. 12 коп. та пеню у розмірі 947 грн. 88 коп.

05.03.2018 року Позивачем надіслано на адресу Відповідача претензію №681/43/29/5/01-2018 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 4361 грн. 72 коп. що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення 12.03.2018 року поштового відправлення. (а.с. 16-17)

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Управління поліції охорони в м. Києві підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ від 08.08.2007 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ від 08.08.2007 року Позивачем були надані послуги з охорони, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується Актом прийому – здачі виконаних робіт/послуг за вересень 2017 року на суму 3 321 грн. 15 коп., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.14)

Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» перед Управлінням поліції охорони в м. Києві за Договором про надання послуг охорони майна № 449-Д об/2007/Печ від 08.08.2007 року становить 3 321 грн. 15 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Управлінням поліції охорони в м. Києві у розмірі 3 321 грн. 15 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 3 321 грн. 15 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 11.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 92 грн. 00 коп. та інфляційні у розмірі 325 грн. 12 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за надані послуги за загальний період прострочки з 11.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 92 грн. 00 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв’язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних за загальний період прострочки з 12.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 91 грн. 72 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов’язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов’язання в зв’язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 11.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 325 грн. 12 коп., вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв’язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні за загальний період прострочки з 12.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 299 грн. 61 коп.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 11.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 947 грн. 88 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 – 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов’язання з 11.09.2017 р. по 13.08.2018 р. у розмірі 947 грн. 88 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв’язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Крім того, Позивачем не враховано приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня за загальний період прострочки з 12.09.2017 р. по 12.03.2018 р. у розмірі 469 грн. 51 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЄНТО ІНДАСТРІ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЦЕНТР-КОМПЛЕКТ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3 321 грн. 15 коп., 3% річних у розмірі 91 грн. 72 коп., інфляційні у розмірі 299 грн. 61 коп. та пеня у розмірі 469 грн. 51 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 – 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Управління поліції охорони в м. Києві - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м.Київ, ВУЛ.БАСТІОННА, будинок 1/36, Ідентифікаційний код юридичної особи 35264721) на користь Управління поліції охорони в м. Києві (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ СТУДЕНТСЬКА, будинок 9, Ідентифікаційний код юридичної особи 40109147) заборгованість у розмірі 3 321 (три тисячі триста двадцять одна) грн. 15 (п'ятнадцять) коп., 3% річних у розмірі 91 (дев’яносто одна) грн. 72 (сімдесят дві) коп., інфляційні у розмірі 299 (двісті дев’яносто дев’ять) грн. 61 (шістдесят одна) коп., пеню у розмірі 469 (чотириста шістдесят дев’ять) грн. 51 (п’ятдесят одна) коп. та судовий збір у розмірі 1 572 (одна тисяча п’ятсот сімдесят дві) грн. 43 (сорок три) коп.

3. В іншій частині позову – відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 грудня 2018 року.

Суддя                                                                                          О.В. Чинчин