ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1976/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курка Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Остапенко В.В. за довіреністю № 65-01/1970 від 24.09.2018р;

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до фізичної особи-підприємця Зубицької Вікторії Володимирівни про стягнення 1057160,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи-підприємця Зубицької Вікторії Володимирівни (далі по тексту - Зубицька В.В.) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1057160,00 грн., яка складається із суми штрафу у розмірі 528580,00 грн. та пені у розмірі 528580,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем у визначений Законом України „Про захист економічної конкуренції" строк рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31-р/к від 21.12.2017р. по справі №10-08/2017, яким на Зубицьку В.В. було накладено штраф в загальному розмірі 528580,00 грн. за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання по даній справі не з'явився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленням суду, які були надіслані на адресу місця проживання Зубицької В.В. згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 66300, АДРЕСА_1, були повернуті суду у зв'язку із неможливістю вручення адресату. Оскільки Зубицькою В.В. не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України „Про Антимонопольний комітет України") Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1-2 ст. 12 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення.

В свою чергу, положеннями ст. 4 Закону України „Про захист економічної конкуренції" від 11 січня 2001 року N 2210-III (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України „Про захист економічної конкуренції) передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Положеннями ст. 7 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має зокрема наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

21.12.2017р. адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №31-р/к по справі №10-08/2017, яким було визнано, що Зубицькою В.В., а також фізичними особами-підприємцями Делайчук А.В. та Добровольським О.В. вчинено порушення, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю масла вершкового, м'яса, риби, картоплі та овочів, молока та вершків, цукру та супутньої продукції, фруктів, овочів та горіхів, борошна та круп'яної продукції, які проводились відділом освіти Подільської міської ради.

За вказане порушення на Зубицьку В.В. було накладено штраф у загальному розмірі 528580,00 грн.

Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" наділена, зокрема, наступними повноваженнями: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій тощо.

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається із матеріалів справи, копія рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від України №31-р/к від 21.12.2017р. по справі №10-08/2017 була надіслана відповідачу супровідним листом №08-03/50 від 11.01.2018р. на наступну адресу: 66300, АДРЕСА_1, проте конверт було повернуто позивачу із відміткою „за закінченням терміну зберігання".

В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.12.2017 № 957-р „Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2018 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи" було затверджено відповідний перелік та встановлено, що в Одеському регіоні таким засобом масової інформації є видання „Одеські вісті".

Інформація про прийняте адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №31-р/к від 21.12.2017р. по справі №10-08/2017 була надрукована в газеті „Одеські вісті" №23 (5047) від 24.03.2018р.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що Зубицьку В.В. було у встановленому Законом України „Про захист економічної конкуренції" порядку повідомлено про прийняте адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №31-р/к від 21.12.2017р. по справі №10-08/2017. Таким чином, рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від №31-р/к від 21.12.2017р. по справі №10-08/2017 вважається таким, що вручене відповідачу 02.04.2018р.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався наданим законом правом на оскарження рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від №31-р/к від 21.12.2017р., у зв'язку з чим, господарський суд доходить висновку, що на час вирішення спору відповідне рішення є чинним, виконання його в порядку, передбаченому Законом України „Про захист економічної конкуренції", не зупинене, а строк на його оскарження до господарського суду є таким, що сплинув.

У п.п. 2, 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26 грудня 2011 року N 15 зазначено, що при застосуванні частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що передбачені вказаними нормами строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України", ст. 4 Закону України „Про захист економічної конкуренції" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є зокрема здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб'єктів господарювання, а також політичних партій та інших об'єднань громадян чи їх орган.

Отже, законом чітко визначено, що Антимонопольний комітет України є єдиним органом державної влади, до повноважень якого віднесено здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, та відповідно, виявлення, фіксація порушень норм цього законодавства, а також вжиття передбачених законом заходів щодо їх усунення, в тому числі шляхом прийняття обов'язкових до виконання рішень з цього приводу. Чинні рішення органів Антимонопольного комітету України, ухвалені за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, строк оскарження яких минув, згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України є єдиними належними доказами вчення особою відповідного правопорушення.

Положеннями ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції" передбачено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є антиконкурентні узгоджені дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" узгодженими діями є укладення суб'єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об'єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб'єктів господарювання. Приписами ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Зокрема, антиконкурентними узгодженими діями визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Таким чином, з огляду на чинність рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31-р/к від 21.12.2017р., яким встановлено факт допущення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, господарський суд доходить висновку про доведеність матеріалами справи факту вчинення з боку Зубицької В.В. вказаного порушення законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Як було зазначено по тексту вище, за допущене порушення рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31-р/к від 21.12.2017р. на відповідача було накладено штраф у загальному розмірі 528580,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 25 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Як було зазначено вище по тексту рішення, Зубицька В.В. вважається такою, що отримала 02.04.2018р. примірник рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31-р/к від 21.12.2017р. та, відповідно, на позивача покладався обов'язок виконання цього рішення щодо сплати штрафу в сумі 528580,00 грн. у строк до 02.06.2018р. включно, чого відповідачем зроблено не було. Приймаючи до уваги чинність даного рішення та обов'язковість його виконання, а також враховуючи, що протягом двох місяців з моменту отримання примірника цього рішення відповідач у добровільному порядку не сплатив застосовану до нього санкцію за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із Зубицької В.В. в дохід державного бюджету штрафу в сумі 528580,00 грн., що має наслідком задоволення вказаної частини позовних вимог Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Таким чином, у зв'язку із невиконанням відповідачем рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №31-р/к від 21.12.2017р. щодо сплати в дохід державного бюджету штрафу в сумі 528580,00 грн. у строк до 02.06.2018р. включно, позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню у розмірі 528580,00 грн. Перевіривши заявлений до стягнення розмір пені, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв'язку з чим, вимоги позивача у вказаній частині підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведені по тексту рішення обставини та висновки суду, відповідно до ст.ст. 1, 3, 6, 7, 12, 14, 22, 25 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 4, 48, 50, 56, 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції" від 11 січня 2001 року N 2210-III (з наступними змінами та доповненнями) позов Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення із фізичної особи-підприємця Зубицької Вікторії Володимирівни в дохід державного бюджету штрафу у розмірі 528580,00 грн. та пені у розмірі 528580,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Зубицької Вікторії Володимирівни /66300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ до державного бюджету України /код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, „Адміністративні штрафи та інші санкції/ штраф у сумі 528 580,00 грн. /п'ятсот двадцять вісім тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 00 коп./, пеню у сумі 528 580,00 грн. /п'ятсот двадцять вісім тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 00 коп./.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Зубицької Вікторії Володимирівни /66300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ на користь Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України /65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ідентифікаційний код 20992104/ судовий збір у розмірі 15857,40 грн. /п'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім грн. 40 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 грудня 2018 р.

Суддя С.П. Желєзна