ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2018                      Справа №905/1933/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Нарожна М.С.,

у справі за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» (85001, Донецька область, місто Добропілля, вул. Чехова, будинок 1, ),

про стягнення 101 516 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» про стягнення штрафу в сумі 101 516 грн.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2018р. найменування позивача змінено з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () на Акціонерне товариство «Українська залізниця» ().

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагонах №67702266, №67898924 визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» у накладній №50795764 не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Енергодар Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 101 516 грн.

Відповідач у відзиві №02-182 від 07.11.2018 з посиланням на скрутне фінансове становище, місцезнаходження підприємства відповідача на території проведення антитерористичної операції просив суд, у випадку задоволення позовних вимог, зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу до однієї провізної плати.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оформлення накладної має здійснюватися відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.200р. Міністерства транспорту України та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №863/5084.

Відповідно до ст.32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера).

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 19.07.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці було направлено за залізничною накладною №50795764 у вагонах №67702266, №67898924 вантаж – вугілля кам’яне (вантажоодержувач – ДТЕК Запорізька ТЕС).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу: у вагоні №67702266 - 68000 кг, у вагоні №67898924 – 66000 кг (п.24 накладної №50795764, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси – на вагонних вагах (150 т) заводський номер 316 (п.26 накладної №50795764);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) – вантажовідправником (п.28 накладної №50795764).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №50795764 Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №67702266 становила 68000 кг, у вагоні №67898924 – 66000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №50795764 маса вантажу у вагонах №67702266, №67898924 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, по прибуттю поїзда на станцію призначення залізницею було проведено контрольне зважування маси вантажу вугілля кам’яного у вагонах №67702266, №67898924, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №50795764.

Одночасно, за змістом комерційного акту №476906/800 від 23.07.2018 за результатами переважування на справних 100-тонних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, приписаних до залізниці (ваги повірені згідно технічного паспорта 22.06.2018) виявилось, що у вагоні №67702266 вага брутто – 90910 кг, тара – 23800 кг, нетто – 67110, що менше документа на 890 кг; у вагоні №67898924 вага брутто – 85580 кг, тара – 22400 кг, нетто – 63280 кг, що менше документа на 2720 кг; вагони у технічному та комерційному відношенні справні, навантаження у вагонах насипом, нижче бортів 10 – 15 см, марковані трьома поздовжніми смугами по всій довжині вагонів, виїмок та поглиблень немає, маркування не порушено, двері та люки закриті, течі вантажу немає.

Наразі, відповідно до технічного паспорту №0213 засобу ваговимірювальної техніки станції Енергодар Придніпровської залізниці, огляд перевірка вказаних ваг здійснювалась 22.06.2018р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Водночас, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №67702266, №67898924 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №50795764.

За приписами п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За розрахунком позивача, який відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не спростований, провізна плата у вагоні №67702266 складала 10197,10 грн., у вагоні №67898924 – 10106,10 грн., внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 101 516 грн. (10 197,10 * 5 = 50 985,50 грн., 10 106,10 * 5 = 50 530,50 грн.).

Як було зазначено судом, у відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» просило суд, зокрема, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій до однієї провідної плати.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, з урахуванням того, що завантаження відправником вагонів №67702266, №67898924 не перевищувало його вантажопідйомність та не загрожувало безпеці руху на залізниці, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено чинним законодавством України, та зменшення штрафу до однієї провізної плати, а саме до 20 303,20 грн. (10 197,10 грн. + 10 106,10 грн.)

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на наявність помилки у розрахунку позивача, враховуючи висновки суду щодо наявності підстав для зменшення штрафу, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 20 303,20 грн.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» про стягнення штрафу в сумі 101 516 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф в сумі 20 303,20 грн. та 1762 грн. витрат на оплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 06.12.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» (85001, Донецька область, місто Добропілля, вул. Чехова, будинок 1, ).

Суддя О.М. Сковородіна