РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2018Справа № 910/11722/18

За позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Січ Енерго»

про стягнення неустойки

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Я.І. Мухіна

Представники:

від позивача: Яковченко Р.Г., довіреність № 8 від 17.01.2018

від відповідача: Швед О.В., довіреність № б/н від 05.09.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Січ Енерго» (відповідач) про стягнення 5742246,13 грн., з яких: 3742458,92 грн. пені та 1999787,21 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов Договору підряду від 12.08.2016 №05-3/3370-16 (далі - договір), укладеного між позивачем (замовником) та відповідачем (генпідрядником), було погоджено, зокрема, поставку обладнання загальною вартістю 49594189,31 грн. та визначено строк поставки не пізніше 04.04.2018. Так позивач зазначає, що на виконання вказаного договору, останнім було сплачено на рахунок відповідача 34714151,45 грн. в якості попередньої оплати за поставку обладнання. Відповідач, в свою чергу, належним чином та у погоджені сторонами строки не здійснив поставку обумовленого договором обладнання, здійснивши поставку лише частково на суму 21025800,60 грн. При цьому, не виконаними залишились зобов'язання відповідача щодо поставки обладнання на суму 28568388,71 грн. у зв'язку з чим, позивачем на підставі п.12.13.1 договору нараховано відповідачеві пеню за період з 05.04.2018 по 13.08.2018 в розмірі 3742458,92 грн. та штраф в сумі 1999787,12 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 позовну заяву Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11722/18, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 01.10.2018 о 09:40 год.

27.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, зокрема, з приводу визначеного позивачем періоду нарахування пені.

У підготовче засідання, призначене на 01.10.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

За наслідками розгляду справи у вказаному підготовчому засіданні, судом оголошено перерву до 23.10.2018.

01.10.2018 після судового засідання, через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав, що ним було порушено обумовлені сторонами строки поставки обладнання, проте зазначив, що вказане прострочення відбулось не з вини відповідача. Так, відповідач зазначив, що одним з постачальників обладнання для відповідача, яке в подальшому мало бути поставлене позивачу, було Командитне товариство «Кастор 17», яке в свою чергу не виконало взятих на себе зобов'язань перед відповідачем та не поставило останньому обладнання. Крім того, відповідач зазначив, що наразі, товариство перебуває у скрутному фінансовому становищі, в той же час, нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими, відтак враховуючи, що прострочення виконання зобов'язання сталось не з вини відповідача, останній просить суд в порядку ст.233 ГК України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.

08.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач в повному обсязі заперечив проти доводів відповідача вказавши, що обставини невиконання контрагентами відповідача своїх обов'язків не звільняє відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем за спірним договором. Також позивач вказав на відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища відповідача, що відповідно свідчить про необґрунтованість вимог останнього, щодо зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

У підготовче засідання, призначене на 23.10.2018, з'явився представник відповідача. Представник позивача у підготовче засідання 23.10.2018 не з'явився.

Суд у підготовчому засіданні 23.10.2018 долучив до матеріалів справи подані позивачем та відповідачем заяви по суті справи з долученими до них доказами.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.10.2018, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 23.10.2018 представник відповідача зазначив, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази, на які він посилається у відзиві.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.10.2018, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.11.2018 о 14:00 год.

22.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 26.11.2018, з'явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні, призначеному на 26.11.2018, судом розглянуто та відхилено клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, з огляду на порушення відповідачем приписів ч. 8 ст. 80 ГПК України що строку їх подання.

В судовому засіданні 26.11.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст.194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 26.11.2018 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст.217, 218 ГПК України).

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням відповіді на відзив та пояснень до позовної заяви, поданих через відділ діловодства суду відповідно 17.09.2018 та 08.10.2018.

Відповідач проти задоволення вимог позивача заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому через відділ діловодства суду 01.10.2018.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.11.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч.6 ст.233 ГПК України.

Заслухавши учасників справи, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2016 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Січ Енерго» (відповідач, генпідрядник) укладено Договір підряду №05-3/3370-16, відповідно до умов якого, генпідрядник зобов'язався у 2016-2017 роках на свій ризик власними або залученими силами з власних матеріальних ресурсів виконати роботи, а замовник прийняти і оплатити такі роботи. Генпідрядник повинен виконати інші будівельні роботи відповідно до робочої документації, переданої уповноваженим представником замовника, а замовник зобов'язується надати генпідряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати робочу та іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому законом порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, найменування робіт: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Встановлення третього АТ 330/110/35кВ на ПС 330кВ «Чернівецька». Виконання будівельних робіт з постачанням обладнання (далі - роботи). Найменування робіт, основні параметри (потужність, площа, об'єм тощо), склад та обсяги робіт, які підлягають виконанню генпідряднику, інші показники, що характеризують предмет договору, визначені робочим проектом.

Згідно з п.2.1 Договору, генпідрядник повинен виконати передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає діючій нормативно-технічній документації, умовам робочого проекту, ДСТУ та має бути підтверджена відповідними документами.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна робіт за цим договором визначена за ДСТУ Б.Д.1.1-1-2013 «Правила визначення вартості будівництва» і становить 82098705,42 грн. у тому числі ПДВ 20% - 13683117,57 грн.

За умовами п.3.2 Договору, загальна ціна робіт з будівництва об'єкта складається з:

- вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (Додаток №1) та розрахунком договірної ціни (Додаток №2) - 28621213,64 грн., крім того ПДВ (20%) - 5724242,73 грн., всього з ПДВ (20%) - 34345456,37 грн.

- вартості обладнання згідно з розрахунком вартості обладнання (Додаток №3) та розрахунком договірної ціни (Додаток №2) 39794374,21 грн., крім того ПДВ (20%) - 7958874,84 грн., всього з ПДВ (20%) - 47753249,05 грн.

У відповідності до п.4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом надання авансу та оплати виконаних генпідрядником робіт, витрат та поставленого обладнання в межах фінансових можливостей замовника на поточний рік.

Замовник здійснює авансові платежі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника на підставі його письмового звернення в розмірі:

- до 30% від вартості будівельно-монтажних робіт, 10303636,91 грн., у тому числі ПДВ - 1717272,82 грн.;

- до 50% від вартості вітчизняного обладнання 14040674,94 грн., у тому числі ПДВ - 2340112,49 грн.;

- до 80% від вартості імпортного обладнання 15737519,34 грн., у тому числі ПДВ - 2622919,89 грн.

Відповідно до п.4.3 Договору, генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання будівельних робіт матеріалів, конструкцій та обладнання протягом трьох місяців після одержання авансу. Генпідрядник протягом 90 днів з дня надходження авансового платежу підтверджує його використання актами приймання виконаних будівельних робіт, актами приймання-передачі обладнання або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням та повертає невикористану частину авансового платежу, а також сплачує відсотки за його користування у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в цей період.

Згідно з п.6.2 Договору, обладнання, що поставляється генпідрядником, повинно бути передане уповноваженому представнику замовника у строки, визначені графіком поставки обладнання (Додатку № 5) за умови його відповідності вимогам щодо якості в момент передачі уповноваженому представнику замовника, та мати сертифікати якості (відповідності) УкрСЕПРО, експертні висновки, паспорти. У разі необхідності підтвердження якісних та технічних показників імпортного обладнання замовник (уповноважений представник замовника) вправі вимагати інші документи через генпідрядника від заводу - виробника. Графік поставки обладнання сторони зобов'язуються підписати не пізніше 10 днів після укладання цього Договору. Після підписання його сторонами він стає невід'ємною частиною цього договору. Графік поставки обладнання на поточний рік - за місяцями може бути уточнений з урахуванням плану фінансування робіт (будівництва об'єкта).

Пунктом 6.3 Договору передбачено що, генпідрядник поставляє обладнання та матеріальні ресурси, що відповідають технічним умовам та стандартам за номенклатурою, у кількості та у строки згідно з погодженими сторонами графіками поставок та календарного графіку виконання робіт. Обладнання має бути виготовлене не раніше 2016 року. Генпідрядник несе відповідальність за якість обладнання та матеріально-технічних ресурсів, а також за їх відповідність вимогам, встановленим робочим проектом, та повинен надати відомості про їх відповідність національним стандартам України (сертифікати походження, сертифікати якості, експертні висновки тощо).

Відповідно до п.6.7 Договору, обладнання, що поставляється генпідрядником, передається уповноваженому представникові замовника за кількістю та якістю згідно з чинним законодавством України разом з товаротранспортними накладними, в разі їх наявності, видатковими накладними та іншою необхідною для кожного окремого виду обладнання документацією на підставі актів прийому-передачі з наступною передачею такого обладнання уповноваженим представником замовника генпідряднику в монтаж. Витратними накладними.

Умовами п.7.1 Договору зокрема визначено, що генпідрядник вправі залучати до виконання робіт субпідрядників.

Генпідрядник особисто відповідає перед замовником за результати роботи субпідрядників та за невиконання ними зобов'язань (п.7.6 Договору).

Відповідно до п.9.1 Договору, термін виконання робіт згідно графіку виконання робіт (Додатком №6) не пізніше 01.07.2017.

Згідно з п.11.3.2 Договору, генпідрядник зобов'язаний забезпечити виконання робіт, поставку обладнання та устаткування в терміни, встановлені цим договором.

У п.12.1 сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Пунктом 12.7 Договору визначено, що порушення зобов'язань за цим договором, є підставою для застосування штрафних санкцій передбачених цим договором, Господарським кодексом України, іншими законами.

Відповідно до п.12.13.1 Договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання роботи генпідрядник повинен сплатити замовнику, при несвоєчасній здачі об'єкту будівництва в експлуатацію з вини генпідрядника, пеню у розмірі 0,1% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної ціни.

Згідно з п.15.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, за умови внесення генпідрядником забезпечення виконання договору згідно з п.12.2 договору, і діє до 01.07.2017, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Додатками №1 та №3 до договору «Протокол погодження договірної ціни» та «Розрахунок вартості обладнання» сторони, зокрема, погодили вартість обладнання та визначили її у загальному розмірі 47753249,05 грн. разом з ПДВ.

В подальшому, Додатковою угодою №1 до Договору сторони, зокрема, погодили внести зміни до п.9.1 Договору та продовжили термін виконання робіт до 31.09.2017.

Додатковою угодою №2 до Договору, сторони погодили внести зміни до п.9.1 Договору та продовжили термін виконання робіт до 30.09.2018.

Також, внесено зміни до п.3.1 Договору та визначено, що ціна робіт за цим договором визначена за ДСТУ Б.Д.1.1-1-2013 «Правила визначення вартості будівництва» і становить 81946692,95 грн. у тому числі ПДВ 20% - 13657782,16 грн.

Та внесено зміни у п.3.2 Договору, відповідно до якого, загальна ціна робіт з будівництва об'єкта складається з:

- вартості будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (Додаток №1) та розрахунком договірної ціни (Додаток №2) - 26960419,70 грн., крім того ПДВ (20%) - 5392083,94 грн., всього з ПДВ (20%) - 32352503,64 грн.

- вартості обладнання згідно з розрахунком вартості обладнання (Додаток №3) та розрахунком договірної ціни (Додаток №2) 41328491,09 грн., крім того ПДВ (20%) - 8265698,22 грн., всього з ПДВ (20%) - 49594189,31 грн.

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що відповідно до умов Договору перерахував на рахунок відповідача попередню оплату за обладнання в загальному розмірі 34714151,45 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №10465 від 09.09.2016, №18001 від 06.11.2017.

Так, відповідно до Додатку №5 до Договору «Графік виконання робіт» відповідач мав поставити обумовлене договором обладнання у строк, не пізніше 04.04.2018.

Наявними в матеріалах справи копіями Актів приймання-передачі обладнання №1 від 12.04.2017, №2 від 12.04.2017, №3 від 12.04.2017, №4 від 12.04.2017, №6 від 12.04.2017, №7 від 19.10.2017, №8 від 03.11.2017 та №9 від 03.11.2017 підтверджується, що відповідачем не в повному обсязі виконано взяті на себе зобов'язання з поставки обладнання у визначені сторонами строки, зокрема невиконаними лишились зобов'язання відповідача з поставки обладнання на суму 28568388,71 грн.

Суд зазначає, що вказані обставини належним чином підтверджуються наявними в матеріалах справи документами та не заперечуються відповідачем.

За наведених обставин, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом про стягнення з відповідача пені в розмірі 3742458,92 грн. та штрафу в сумі 1999787,21 грн. нарахованих за прострочення відповідачем зобов'язань з поставки обладнання.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами фактично укладений договір підряду в якому також погоджено умови поставки, а відтак вказаний договір має змішаний характер.

Наразі судом розглядаються вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у зв'язку із порушенням зобов'язань з поставки обладнання.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 665 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, а саме Додатком №5 до Договору «Графік виконання робіт», що відповідач був зобов'язаний поставити обумовлене договором обладнання на загальну суму 49594189,31 грн. у строк, не пізніше 04.04.2018.

Однак, як зазначено позивачем в позовній заяві, станом на момент звернення позивача з позовом, відповідач в повному обсязі не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором №05-3/3370-16 від 12.06.2016 та не здійснив поставку обладнання, на суму 28568388,71 грн.

Крім того, факт неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору підтверджено самим відповідачем у поданому до суду відзиві.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив строк поставки позивачу обладнання.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що станом на час вирішення справи по суті відповідач поставив позивачу обладнання, передбачене спірним договором, або сплатив на користь позивача 3742458,92 грн. пені та 1999787,21 грн. штрафу за порушення строків поставки обладнання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п.12.13.1 Договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання роботи генпідрядник повинен сплатити замовнику, при несвоєчасній здачі об'єкту будівництва в експлуатацію з вини генпідрядника, пеню у розмірі 0,1% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної ціни.

Крім того, положеннями ч.2 ст.231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору стосовно строків поставки товару понад 30 днів. За таких обставин, перевіривши надані позивачем розрахунки, враховуючи положення пункту 12.13.1 Договору, вимоги позивача про стягнення 3742458,92 грн. пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції за період з 05.04.2018 по 13.08.2018 за кожен день прострочення та 1999787,21 грн. штрафу в розмірі 7% від вартості непоставленого товару за прострочення поставки товару понад 30 днів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В той же час, розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи наведені відповідачем, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки заявлені позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій не є надмірно великими порівняно із збитками понесеними позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором. Так суд зазначає, що відповідачем не прийнято до уваги той факт, що загальна вартість належного до поставки обладнання становить 49594189,31 грн. в той же час, за відповідачем залишається не виконане зобов'язання з поставки обладнання на загальну суму 28568388,71 грн., а заявлена до стягнення позивачем сума штрафних санкцій в загальному розмірі становить 5742246,13 грн., що не може бути розцінене судом як надмірно великий розмір штрафних санкцій. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів щодо скрутного фінансового становища товариства.

Посилання відповідача на ту обставину, що відповідачем подано заяву про відкриття провадження у справі про своє банкрутство, саме по собі не може бути доказом скрутного фінансового становища.

Крім того, посилання відповідача стосовно того, що невиконання умов договору зі своєчасної поставки обладнання сталось внаслідок невиконання зобов'язань контрагентом відповідача судом відхиляються з огляду на те, що за умовами п.п.7.1, 7.6 Договору визначено, що генпідрядник вправі залучати до виконання робіт субпідрядників, генпідрядник особисто відповідає перед замовником за результати роботи субпідрядників та за невиконання ними зобов'язань.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 86133,70 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Січ Енерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, будівля літера Г; ідентифікаційний код 35536019) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100 (три мільйона сімсот сорок двi тисячi чотириста п'ятдесят вісім) грн. 92 коп. пені, 1999787 (один мільйон дев'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 21 коп. штрафу та 86133 (вісімдесят шість тисяч сто тридцять три) грн. 70 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 05.12.2018.

Суддя О.В. Гумега