Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/443/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Циганенко А.Ю. - довіреність № б/н від 22.12.2017;

від відповідача: Давидюк В.Я. - паспорт НОМЕР_3 від 16.05.2001;

від третьої особи: Артеменко А.В. - довіреність № 05/74 від 09.01.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції ПАТ "Укрпошта"

до Фізичної особи-підприємця Давидюка Володимира Яковича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонду Державного майна України в Житомирській області

про стягнення 22774,44 грн

Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції ПАТ "Укрпошта" звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Давидюка Володимира Яковича 16226,12грн, з яких 14233,70грн основного боргу, 1319,15грн пені, 119,83грн 3% річних та 553,44грн інфляційних.

Вказані вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів оренди № 1055 від 05.08.2009 та № 21617 від 25.12.2014, договорів № 651 від 01.02.2010 та № 94 від 02.03.2015 "про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг наданих орендарю".

Ухвалою суду від 18.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.08.2018 строк підготовчого засідання було продовжено на 30 днів та залучено до участі у справі Фонд Державного майна України в Житомирській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

30.09.2018 представником позивача в засіданні суду було подано уточнення до позову № 11/58 від 15.08.2018, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача 22774,44 грн, з яких: 20494,65 грн - основний борг, 1592,80 грн - пеня, 461,85 грн - інфляційних та 225,14 грн - 3% річних.

У підготовчому засіданні 14.09.2018 вказане уточнення суд розцінив як збільшення позовних вимог та ухвалив прийняти до розгляду. За ухвалою суду 14.09.2018 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях 03.10.2018 та 18.10.2018, оголошувались перерви до 18.10.2018 та до 29.10.2018, ухвалою від 29.10.2018 розгляд справи було відкладено до 16.11.2018.

31.10.2018 до суду, з поштовою відміткою: "за закінченням встановленого терміну зберігання", повернулась копія ухвали суду від 18.10.2018, яка направлялась на адресу відповідача.

В судовому засіданні 16.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.08.2018. Подала для долучення до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог № 11-92 від 14.11.2018, згідно якої, з урахуванням здійснених відповідачем проплат, просить стягнути 11805,32 грн, з яких: 6345,34 грн основного боргу, 4186,35 грн пені, 986,31 грн інфляційних та 278,32 грн 3% річних.

Зважаючи на те, що вказане уточнення позовних вимог, яке фактично є заявою про збільшення позовних вимог в частині пені, інфляційних, річних, подано позивачем після закриття підготовчого провадження, що суперечить приписам п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, суд ухвалив відмовити у його задоволенні, тому останнє судом не розглядається.

Відповідач у судовому засіданні в усному порядку вказав, що борг з орендної плати перед позивачем погашено у повному обсязі, договора оренди нерухомого держаного майна розірвано, майно передано орендодавцю згідно актів приймання - передавання від 26.06.2018. Подав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів квитанцій про сплату орендної плати.

Представник третьої особи в усному порядку підтримала позицію відповідача. Вказала, що на підставі заяв відповідача, між відповідачем та третьою особою було укладено договори про розірвання договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1055 від 05.08.2010 та № 1617 від 25.12.2014. Вважає що майно належним чином передане за актами приймання - передавання від 26.06.2018. Підтвердила, що заборгованість по орендній платі у відповідача перед Фондом державного майна України відсутня. Також представник третьої особи наголосила, що оскільки сторони договорів оренди - орендар та орендодавець, підписали акти приймання - передавання майна, то з дати підписання останніх, згідно п. 10.9, 10.10 Договорів оренди, майно є поверненим. Щодо позивача зауважила, що підписання чи не підписання ним актів, за вищевказаного, не є визначальним при поверненні майна. Звернула увагу, що позивач не навів жодних причин не підписання ним актів.

Представник позивача заперечила щодо тверджень відповідача та представника третьої особи. Пояснила, що майно, на момент передачі, перебувало у неналежному стані, що стало підставою відмови позивача підписати вказані акти. Оскільки акт приймання - передавання орендованого майна позивачем не було підписано, вважає що орендоване майно не повернене і станом на час вирішення спору у суді. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи завдання господарського судочинства, які, відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України, превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, керуючись ч.2, 4, 10 ст.2 ГПК України, судом неодноразово оголошувалися перерви та відкладався розгляд справи за клопотанням її учасників, з урахуванням ст. 202 та 216 ГПК України, зокрема ч.5 останньої. Судом враховано, що за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фондом державного майна України по Житомирській області (орендодавець/третя особа) та Фізичною особою-підприємцем Давидюком Володимиром Яковичем (орендар/відповідач) було укладено договори № 1055 від 05.08.2010 та № 1617 від 25.12.2014 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір № 1055, Договір № 1617, Договори оренди (а.с. 70-72, 79-8)).

Відповідно до п.1.1. Договору № 1055, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - частину будівлі (реєстраційний номер 21560045.АААЖЖА.700) площею 29,6 кв.м., відділення поштового зв'язку, що перебуває на балансі Житомирської дирекції ПАТ "Укрпошта" (балансоутримувач/позивач) та знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 80, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку та станом на 31.03.2010 за незалежною оцінкою становить 98460,00 грн.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), та за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - квітень 2010 року 1472,47 грн (п.3.1. Договору № 1055).

Додатковими договорами № 2 та № 3, укладеними між сторонами 07.10.2014 та 30.05.2016 (а.с. 74, 76-77), зокрема, термін дії Договору №1055 продовжено до 05.05.2019 включно та п.1.1. Договору № 1055 викладено в наступній редакції: "Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину будівлі площею 31,1 кв.м. що перебуває на балансі Житомирської дирекції УДПГІЗ "Укрпошта", належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: м.Житомир, вул. Домбровського.80, (реєстровий номер 21560045.600.АААЖЖА700).

Додатковим договором №3 також внесено зміни до Договору оренди в частині орендної плати - визначено, що орендна плата за базовий місяць оренди березень 2016 становить 1682,84 грн. без ПДВ (розрахунок а.с. 78).

Відповідно до п.1.1. Договору № 1617 від 25.12.2014, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 28,1 кв.м в будівлі відділення зв'язку (літ.А), що перебуває на балансі Житомирської дирекції УДППЗ "Укрпошта", відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 80, (реєстровий №21560045.600.АААЖЖА700), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість за станом на 30.09.2014 і становить 76346,00грн.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2014 року 1194,96 грн (п.3.1 Договору №1617).

Актами приймання - передавання від 05.08.2010 та від 25.12.2014 підтверджено факт передачі зазначеного в Договорах № 1055 та № 21617 майна відповідачу (орендарю) у платне користування (а.с. 73,82).

На виконання п. 5.11 Договорів оренди, між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта", в особі директора Житомирської дирекції УДППЗ "Укрпошта), як балансоутримувачем майна, та ФОП Давидюком Володимиром Яковичем, як орендарем, укладено договори № 651 від 01.02.2010 та № 94 від 02.03.2015 "про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг наданих орендарю" (далі - Договір №651, Договір №94, Договори про відшкодування витрат балансоутримувача (а.с. 84-90)). 01.10.2012 - укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 651, якою, зокрема, змінено п.3.2.3 останнього в частині строків проведення розрахунків.

Відповідно до п. 1.1 Договорів № 651 та № 94, балансоутримувач, Житомирська дирекція УДППЗ "Укрпошта" забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт орендованої частини будівлі, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 80, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цими Договорами.

Згідно з п. 9 вказаних Договорів, додатки до них є невід'ємною і складовою частиною Договорів. Так, сторонами підписано Додатки №1 до договорів № 651 та № 94 «Плановий розрахунок експлуатаційних витрат на утримання приміщення, що орендується» (а.с. 86, 90).

Позивач, вказуючи на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунків в частині орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 22774,44 грн, з яких; 20494,65 грн основного боргу (18780,72 грн за Договорами оренди та 1713,93 грн за Договорами про відшкодування витрат), 1592,80 грн пені (1254,58 грн за Договорами оренди та 338,22 грн за Договорами про відшкодування витрат), 461,85 грн інфляційних нарахувань (373,96 грн за Договорами оренди та 87,89 грн за Договорами про відшкодування витрат), 225,14 грн 3% річних (194,30 грн за Договорами оренди та 30,84 грн за Договорами про відшкодування витрат).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 11, 256, 530, ч.1 ст. 624, ст. 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 231 ГК України.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Як зазначалося вище, в усному порядку заперечив щодо стягнення основної заборгованості та вказав, що договори оренди розірвано, майно передано орендодавцю згідно актів приймання - передавання від 26.06.2018.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1055 від 05.08.2010 і № 1617 від 25.12.2014 та договорів "про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг наданих орендарю" № 651 від 01.02.2010 і № 94 від 02.03.2015.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України та ст.759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендодавцями є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю (ст. 5 Закону України "Про оренду державного і комунального майна").

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Так, згідно з п.3.6. Договорів оренди, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що свої зобов'язання в частині розрахунків з позивачем за Договорами оренди №1055 та №1617 відповідач виконував неналежним чином, у зв'язку з чим у останнього, на дату звернення з позовом до суду, виникла заборгованість з орендної плати.

Зважаючи на те, що відповідач та третя особа вважають Договори оренди розірваними з дати підписання ними актів приймання - передавання орендованого майна, а позивач стверджує, що вказані Договори є чинними на час розгляду справи, у зв'язку з чим при здійсненні розрахунків заявлених до стягнення сум виходив із заборгованості по орендній платі станом на 16.08.2018, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 3.11 Договорів оренди, у разі їх припинення (розірвання) орендар сплачує орендну плату до повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 10.6 Договорів №1055 та №1617, їх чинність припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до п. 10.9 Договору №1055, у разі припинення або розірвання даних Договорів майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю балансоутримувача.

Згідно п.10.9 Договору №1617, у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу.

У п. 10.10 Договорів сторони обумовили, що майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання с т о р о н а м и акта приймання - передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання - передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

Зважаючи на вищезазначене, судом враховується, що сторонами договору оренди є орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області та орендар - Фізична особа-підприємець Давидюк Волордимир Якович, про що наголошено у п.11 Договорів оренди. Позивач є балансоутримувачем орендованих відповідачем приміщень.

Оскільки умовами договорів оренди №1055 та № 1617 обумовлено припинення (розірвання) Договорів за взаємною згодою сторін (п. 10.6 Договорів) та передбачено підписання актів приймання-передавання майна саме сторонами Договорів (орендарем та орендодавцем (п. 10.9 Договорів)), вказане є визначальним для встановлення факту припинення дії Договорів та факту повернення майна. Участь балансоутримувача у вказаних правовідносинах не передбачає жодних наслідків не підписання ним актів приймання - передавання, що спростовує твердження позивача про те, що майно відповідачем не повернуто. Також судом враховується, що жодних підстав, у зв'язку з якими балансоутримувач відмовився від підписання актів приймання - передавання майна від 26.06.2018, останнім у цих актах не зазначено.

Наданими до матеріалів справи договорами від 26.06.2018 (а.с.126-127), укладеними між відповідачем та третьою особою, підтверджено, що Договора оренди № 1055 та №1617 розірвано достроково за взаємною згодою сторін, відповідно до їх п. 10.6.

Факт повернення відповідачем орендованого майна підтверджується актами приймання-передавання орендованого майна від 26.06.2018, підписаними Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та Фізичною особою-підприємцем Давидюком Володимиром Яковичем, які є сторонами договорів оренди майна № 1055 та № 1617.

За вказаного, суд дійшов висновку, що Договори оренди № 1055 та № 1617 було розірвано їх сторонами, а майно за адресою м. Житомир, вул. Домбровського, 80, площею 31.1кв.м. та 28,1кв.м. повернуто орендодавцю 26.06.2018.

Отже, враховуючи зазначене та умови п. 3.11 Договорів оренди, вимога позивача в частині стягнення заборгованості з орендної плати є обґрунтованою, в межах заявленого ним періоду включно по 26.06.2018 на суму 16477,21 грн. Оскільки за даними відповідача, які підтверджуються наданими ним квитанціями №3803 від 12.09.2018, №3702 від 04.09.2018, №4341 від 25.10.2018, №3819 від 13.09.2018 (а.с. 171), № 3992 від 25.09.2018, № 3925 від 20.09.2018, № 3904 від 19.09.2018 (а.с. 201-203) та не заперечувалися позивачем, в процесі розгляду справи відповідач додатково перерахував позивачу 20400,00 грн. орендної плати, що перевищує фактичний розмір заборгованості в цій частині на 2264,41 грн, тому провадження у справі в частині стягнення 16477,21 грн основного боргу з орендної плати підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю предмета спору. У стягненні 2303,51 грн основного боргу за Договорами №1055 та №1617 слід відмовити, оскільки позивач нарахував його поза межами їх дії, тобто безпідставно.

Щодо заявленої позивачем суми основного боргу за договорами "про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг наданих орендарю" у розмірі 1713,93 грн., суд враховує наступне.

Згідно п.2.1. Договорів про відшкодування витрат № 651 та № 94, орендар оплачує витрати на утримання майна відповідно до додатку № 1 даних договорів та вносить плату за комунальні послуги окремо в строк зазначений в п. 3.2.3 Договорів згідно з рахунками, які виставляє балансоутримувач.

Розрахунки з балансоутримувачем по даним договорам проводяться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача вказаний у рахунку.

Згідно п.2.3. Договорів №651 та №94, у разі закінчення дії договору оренди, витрати на утримання майна вносяться орендарем до дня фактичної передачі мaйнa балансоутримувачу за актом приймання - передачі.

Згідно п.3.2.3 Договорів (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.10.2012 про внесення змін та доповнень до договору № 651), орендар зобов'язався, не пізніше останнього дня звітного місяця вносити плату на рахунок балансоутримувача на утримання майна, на відшкодування земельного податку та вносити плату за комунальні послуги окремо, згідно з розрахунками балансоутримувача.

Матеріали справи також містять Додатки №1 «Плановий розрахунок витрат на утримання приміщення, що орендується підприємцем Давидюк В.Я. за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського,80» до Договорів № 651 та № 94 (а.с. 86,90), відповідно до яких, згідно п.2.1 останніх відповідач зобов'язався оплачувати витрати на утримання майна.

Вказаними Додатками №1 визначено, зокрема, розмір відшкодування плати за землю за місяць (в частині, що припадає на розрахункову площу) без ПДВ у розмірі 13,87 грн та 25,51 грн, відповідно.

Підписання сторонами Договорів про відшкодування витрат свідчить про обізнаність відповідача щодо наявності вищевказаних Додатків №1, а відповідно і про наведений в них розмір плати за землю, яка визначена у сталій сумі та не змінювалася до часу звернення позивача до суду. Проведення відповідачем розрахунків за оренду свідчить також про його обізнаність з усіма необхідними для здійснення платежів реквізитами позивача.

За вищевказаного, враховуючи закріплений у ст. ст. 3, 509 ЦК України принцип добросовісності при використанні цивільних прав та при забезпеченні виконання цивільних обов'язків, вимоги позивача про стягнення основної заборгованості (яка складається виключно з простроченої плати за землю) за Договорами №651 та №94, з урахуванням п. 2.3 останніх, є обґрунтованими в межах заявленого періоду включно по 26.06.2018 та у розмірі 1660,38 грн. У стягненні 53,55 грн основного боргу за Договорами №651 та №94 слід відмовити, оскільки позивач нарахував його поза межами їх дії, тобто безпідставно.

При визначенні періодів правомірного нарахування платежів за Договорами №1055 та №1617, №651 та №94 судом враховано постанову Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 927/490/18 стосовно того, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживаються на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 даного Закону України визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.3.7 Договорів оренди, орендна плата , перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенню, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожних день прострочки включаючи день оплати. Нарахування та стягнення пені здійснюється за весь період прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо перерахування орендної плати у терміни, встановлені п.3.6 Договору.

Відповідно до п.5.2. Договорів про відшкодування витрат балансоутримувача, при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги та інші витрати за даним договором, орендар, сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як вбачається з розрахунків, доданих до заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог від 15.08.2018 (а.с.130, ), позивачем заявлено пеню за прострочення платежів по орендній платі за період з 16.12.2017 по 16.08.2018 у розмірі 1254,58грн та 338,22грн пені по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого за Договорами майна за період з 11.12.2017 по 16.08.2018.

Перевіривши розрахунки пені по орендній платі, суд встановив допущення позивачем окремих помилок щодо сум, на які здійснювалося її нарахування за квітень, травень (сума менша фактичного боргу). Однак, враховуючи період її нарахування та п. 3.7 Договорів, суд дійшов висновку, що нарахування пені у розмірі 1254,58 грн. є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленої позивачем пені за неналежне виконання Договорів про відшкодування витрат балансоутримувачу, то згідно здійсненого судом перерахунку, обґрунтовано заявленою до стягнення є її сума у розмірі 63,48 грн, оскільки позивач безпідставно здійснював нарахування пені за визначений ним період на всю суму боргу, виходячи із заборгованості станом на 11.12.2017, а слід було нараховувати на заборгованість, з урахуванням встановленого ст. 232 ГК України шестимісячного строку та п. 5.2 Договорів №651 та №94. У стягненні 274,74 грн пені слід відмовити за безпідставністю її нарахування.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних суд встановив, що вимога про їх стягнення за Договорами оренди у сумі 194,30 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо 3% річних, які нараховано на заборгованість за Договорами про відшкодування витрат балансоутримувача, то враховуючи припинення дії цих Договорів 26.06.2018, обґрунтовано заявленою є їх сума у розмірі 225,09 грн. У стягненні 0,05 грн. 3% річних слід відмовити.

Щодо інфляційних, то відповідно до постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

При перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних було встановлено, що при їх нарахуванні не взято до уваги приписи листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р, крім того їх нарахування помилково здійснено на заборгованість, без урахування дати розірвання Договорів.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо правомірності нарахованої до стягнення їх суми за Договорами оренди у розмірі 126,64 грн, а за Договорами про відшкодування витрат балансоутримувачуа - 63,71 грн. У стягненні, відповідно, 247,32 грн та 24,18 грн інфляційних слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 3393,88грн, з яких: 1660,38грн основного боргу по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, 1318,06 грн пені; 225,09 грн 3% річних; 190,35 грн інфляційних. В частині стягнення 16477,21грн. основного боргу з орендної плати провадження у справі підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю предмета спору. В задоволенні 2303,51 грн. основного боргу з орендної плати, 53,55 грн основного боргу по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, 274,74 грн пені, 0,05 грн 3% річних та 271,50 грн інфляційних суд відмовляє.

При розподілі судового збору суд враховує, що за загальним правилом, судовий збір, відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, за приписами ч.9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Вказане узгоджується яз позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до п. 4.7. якої, в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. …Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, зокрема приписи ч.9 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог (задоволених та щодо стягнення яких провадження у справі підлягає закриттю).

Керуючись ст. 2, 73-79, 86, 129, п.2 ч.1 ст. 231, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Давидюка Володимира Яковича (АДРЕСА_1, ід номер НОМЕР_2)

на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22, ) в особі Житомирської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (10001, Житомирська обл., м.Житомир, вул. Вітрука, буд. 1 )

- 1660,38 грн основного боргу по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна;

- 1318,06 грн пені;

- 225,09 грн 3% річних;

- 190,35 грн інфляційних;

- 1537,37 грн судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 16477,21 грн основного боргу з орендної плати.

4. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 2303,51 грн основного боргу з орендної плати, 53,55 грн основного боргу по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, 274,74 грн пені, 0,05 грн 3% річних, 271,50 грн інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.12.18

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2,3 - позивачу на 2 адреси: ПАТ "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22) - рек.з пов.;

Житомирській дирекції ПАТ "Укрпошта" ( 10001, м. Житомир, вул. Вітрука, 1 ) - рек. з пов.;

4 - відповідачу - ( АДРЕСА_1 ) - рек. з пов.;

5 - третій особі : Фонду Державного майна України в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 20.) - рек. з пов.