РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2018Справа № 910/6388/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37; ідентифікаційний код 38205255)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний код 31650052)

про стягнення 68 822, 97 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мірвода А.М. - представник

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про стягнення 68 822, 99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" було виконано зобов'язання за договором № 65-К від 11.11.2014 та надано асистентські послуги, а саме медичної підтримки, у зв'язку з чим відповідно до п. 5.1.4. вказаного договору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" повинно відшкодувати витрати Товариства на оплату послуг третіх осіб наданих у відповідності до п. 3.3. договору, а також витрати при оплаті банківської комісії та комісії за виконання функцій агента валютного контролю відповідно до наданих позивачем рахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі № 910/6388/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" залишено без руху, встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів приведення у відповідність прохальної частини позову.

05.06.2018 до Господарського суду міста надійшла уточнена позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" та докази її направлення відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено 04.07.2018.

У підготовчому засіданні 04.07.2018 судом оголошено перерву до 15.08.2018 у порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

02.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

15.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 15.08.2018 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів за спільним клопотання сторін та оголошено перерву до 17.09.2018.

07.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.10.2018.

У судовому засіданні 10.10.2018 оголошено перерву до 26.10.2018 у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

26.10.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про долучення письмових доказів до матеріалів справи та також клопотання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 26.10.2018 оголошено перерву до 07.11.2018 у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

05.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення письмових доказів до матеріалів справи.

07.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судових засіданнях оголошувались перерви з 07.11.2018 до 09.11.2018 та з 09.11.218 до 21.11.2018 у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 21.11.2018 суд продовжив розгляд клопотання відповідача про закриття провадження у справі

Представник позивача заперечив щодо задоволення поданого клопотання.

Подане відповідачем клопотання мотивоване тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 у справі № 910/9055/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про стягнення 7 593 520, 97 грн. було відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами того, що спірні послуги були надані особам, перелік яких було надано страховиком в порядку, визначеному пунктами 4.4. та 5.1.1. спірних договорів.

Відповідач також зазначає, що до ціни позову в розмірі 7 593 520, 97 грн. була включена й інформація про ті ж самі витрати по застрахованій особі ОСОБА_2.

Таким чином, на переконання відповідача, зазначені вище обставини є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, а саме у зв'язку з тим, що є рішення по справі № 910/9055/16, яке набрало законної сили, має той самий предмет та підстави позову, що і справа № 910/6388/18.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Разом з тим, проаналізувавши рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 у справі № 910/9055/16 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, судом встановлено, що предметом розгляду справи № 910/9055/16 є саме стягнення заборгованості з основного боргу, пені, інфляційних витрат за договором надання послуг № SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014, тобто, предметом розгляду зазначеної справи було встановлення факту належного/неналежного виконання сторонами умов договору.

Водночас, як вбачається з матеріалів даної справи та на чому неодноразово наголошував позивач, предметом розгляду справи № 910/6388/18 є стягнення збитків, які позивач зазнав внаслідок оплати послуг третім особам за надання невідкладеної медичної допомоги ОСОБА_2, яка згідно пам'ятки застрахованої особи № 2220522 на момент настання страхового випадку була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо".

Відтак, суд вказує, що в контексті даних спірних правовідносин рішення по справі № 910/9055/16 не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки має інший предмет та підстави позову, який стосується саме порядку виконання сторонами умова договору надання послуг № SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014, а не відшкодування збитків позивачу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з його необґрунтованістю (відповідна інформація занесена до протоколу судового засідання 21.11.2018).

Крім того, суд зазначає про те, що в матеріалах справи також міститься подане відповідачем, однак, не розглянуте клопотання про зупинення провадження у справі.

В той час, не зважаючи на те, що у судове засідання 21.11.2018 представник відповідача не з'явився, та на розгляді клопотання не наполягав, однак, суд вважає за необхідне розглянути наявне в матеріалах справи клопотання про зупинення провадження у справі.

Подане відповідачем клопотання мотивоване тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 910/17261/16 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" задоволено повністю, розірвано договір про надання асистанських послуг, укладений між сторонами та всі додаткові угоди до нього, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" суму невикористаної попередньої оплати в розмірі 2 051 547, 88 грн.

Відповідач у своєму клопотанні зазначає, що пов'язаність зазначеної вище справи зі справою № 910/6388/18 полягає в тому, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 910/17261/18 будуть встановлені обставини, які впливають на оцінку доказів у справі № 910/6388/18.

Відповідно до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках: 1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; 3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 5) об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відтак, за наслідками розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження, суд дійшов висновок про необґрунтованість останнього, оскільки при розгляді справи № 910/6388/18 виходячи з предмету та підстав позову, а також наявних в матеріалах справи засобів доказування, суд не позбавлений можливості самостійно встановити обставини щодо мають значення при розгляді останньої, а саме правомірності/неправомірності заявлення позивачем суми збитків, які підлягають/не підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що сам факт розірвання між сторонами договору асистанських послуг рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі № 910/17261/18 жодним чином не впливає на правовідносини, передбачені договором № SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014, які в свою чергу склалися до моменту його розірвання, в тому числі й не впливає на встановлення обставин справи, які стосуються відшкодування збитків понесених позивачем внаслідок виконання умов зазначеного вище договору.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд не вбачає правових підстав з якими приписи статті 227 Господарського процесуального кодексу України закріплюють обов'язок зупинення провадження у справі, а відтак відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/6388/18 до набрання рішенням від 22.10.2018 у справі № 910/17261/18 законної сили.

Також, у даному засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 21.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" був укладений договір про надання асистанських послуг № 65-К за умовами якого страховик доручає, а агент, приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договором укладеним між страхувальниками та страховиком відповідно до законодавства України та Закону України "Про страхування", в яких визначено перелік послуг та умов, які отримає застрахована особа в межах та у термін дії договору згідно відповідних Правил - додаток № 3 до даного договору. Послуги агента включають формування, обслуговування та зберігання протягом 1 (одного) року реєстру звернень застрахованих осіб, ведення документації, організація та контроль обміну інформацією, надання послуг цілодобової диспетчерської служби згідно умов договору та програми страхування.

25.07.2015 ОСОБА_2 уклала комплексний договір страхування осіб, що подорожують за кордон (добровільного страхування медичних, фінансових витрат та від нещасних випадків). Строк дії договору за добровільним страхуванням медичних витрат від нещасних випадків складав 11 днів, а саме з 03.08.2015 по 13.08.2015.

04.08.2015 ОСОБА_2 перебуваючи на відпочинку в Туреччині, м. Белек, за номером телефону, який був вказаний у пам'ятці застрахованої особи звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп", як до Агента, який відповідно до договору про надання асистанських послуг № 65-К повинен надати послуги з організації медичного обслуговування при настанні страхових випадків, зі скаргами на температуру, блювоту та біль у правій нижній ділянці живота та проханням організувати їй медичну допомогу. Надану інформацію було невідкладно надіслано до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" у вигляді електронного повідомлення.

Як зазначає позивач, на виконання договірних зобов'язань за договором № 65-К від 11.11.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" розпочало роботу по наданню асистанських послуг, а саме медичної підтримки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" звернулось до своїх партнерів Savitar Group Ltd, які у свою чергу звернулись до Туреччини Zem Turizmlimited Company Medexpert з якими Savitar Group Ltd було 17.04.2014 укладено договір № 11656/14 від 17.04.2014, що належним чином було зареєстровано в Туреччині.

Позивач зазначає, що Savitar Group Ltd є міжнародною асистуючою компанією, яка діє по усьому світу. Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" та Savitar Group Ltd є партнерськими компаніями згідно договору № 12-SGM-SGK від 12.01.2015 відповідно до умов договору Savitar Group Ltd гарантує надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" та іншим клієнтам, яким останнім надаються послуги планову та екстрену допомогу по всьому світу.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Zem Turizmlimited Company Medexpert зобов'язана надавати консультативну, діагностичну, амбулаторну і стаціонарну медичну допомогу, а також, невідкладну медичну допомогу особам, що володіють полісом медичного страхування.

Так, 05.08.2015 Zem Turizmlimited Company Medexpert було діагностовано ОСОБА_2 гострий апендицит, після чого її було терміново прооперовано.

В подальшому 15.08.2015 Zem Turizmlimited Company Medexpert виставив рахунок № 3788 партнерській компанії Savitar Group Ltd, яка у свою чергу виставила рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп", зокрема, витрати на проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2 склали 2 547, 90 USD.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до п. 5.1.4. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" повинно відшкодувати витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на оплату послуг третіх осіб наданих у відповідності з п. 3.3., а також витрати при оплаті банківської комісії та комісії за виконання функцій агента валютного контролю відповідно до наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" рахунків, проте в зв'язку із не відкодуванням таких витрат відповідачем позивач самостійно їх покрив та просить стягнути з відповідача завдані збитки .

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Приписами частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, оскільки, ОСОБА_2 перебуваючи на відпочинку в Туреччині, м. Белек, 04.08.2015 за номером телефону, який був вказаний у пам'ятці застрахованої особи звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп", як до Агента, який відповідно до договору про надання асистанських послуг № 65-К повинен надати послуги з організації медичного обслуговування при настанні страхових випадків, зі скаргами на температуру, блювоту та біль у правій нижній ділянці живота та проханням організувати їй медичну допомогу. Надану інформацію було невідкладно надіслано до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" у вигляді електронного повідомлення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на виконання договірних зобов'язань за договором № 65-К від 11.11.2014 розпочало роботу по наданню асистанських послуг, а саме медичної підтримки ОСОБА_2, зокрема, звернулось до своїх партнерів Savitar Group Ltd, які у свою чергу звернулись до Туреччини Zem Turizmlimited Company Medexpert з якими Savitar Group Ltd було 17.04.2014 укладено договір № 11656/14 від 17.04.2014, що належним чином було зареєстровано в Туреччині.

Savitar Group Ltd є міжнародною асистуючою компанією, яка діє по усьому світу. Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" та Savitar Group Ltd є партнерськими компаніями згідно договору № 12-SGM-SGK від 12.01.2015 відповідно до умов договору Savitar Group Ltd гарантує надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" та іншим клієнтам, яким останнім надаються послуги планову та екстрену допомогу по всьому світу.

Як встановлено судом 15.08.2015 Zem Turizmlimited Company Medexpert було виставлено рахунок № 3788 партнерській іноземній компанії Savitar Group Ltd, витрати на проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2, що склали 2 547, 90 USD, копія даного рахунку міститься в матеріалах справи, яка у свою чергу виставила рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп".

Із наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що між Компанією Savitar Group Ltd (іменується як "замовник") та Компанією Zem Turizmlimited Company Medexpert (іменується як "виконавча сторона") 17.04.2014 укладений договір № 11656/14 про надання стаціонарної та амбулаторної медичної допомоги, за умовами якого виконавча сторона зобов'язана надавати консультативну діагностичну, амбулаторну і стаціонарну медичну допомогу, а також невідкладну медичну допомогу особам, що володіють полісом медичного страхування замовника.

Сторони договору зобов'язані узгодити види медичної допомоги і ціни і вказати їх у Переліку медичних послуг та прайс-листі (п. 1.2 договору).

Що відповідно, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів й було узгоджено між сторонами.

Позивач вказує, що 24.11.2015 ним було направлено пакет документів Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Вусо" для відшкодування витрат відносно страхового випадку, який трапився із ОСОБА_2, проте, відповіді не було отримано.

13.05.2016 Товариством повторно направлено пакет документів відповідачу для відшкодування витрат, знову жодної відповіді не отримано.

Як вказує позивач, всі документи передавались кур'єром, тому докази направлення листів відсутні.

26.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" у котрий раз було направлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Вусо" лист з рахунком про відшкодування витрат, актами заявлених збитків та рахунками про сплату сервісної винагороди.

11.11.2016 позивачем отримано відповідь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо", в якій вказувалось, що особи, які зазначені в надісланих документах на асистанське обслуговування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" страховиком не передавалися, а тому витрати останнього на їх обслуговування (в тому числі сервісна винагорода) оплаті зі сторони відповідача не підлягають, при цьому пославшись на п. 2.1., 5.1.1. договору про надання асистантських послуг № 65 - К.

Разом з тим, із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що відшкодування витрат агента на медичні послуги застрахованим особам здійснюється внаслідок узгодження страховиком повних пакетів та актів врегулювання збитків/виконаних робіт, до яких разом з документами, що підтверджують факт надання медичних послуг застрахованим особам також надаються документи, які підтверджують витрати агента на їх оплату.

Як зазначає відповідач, ним отримано від позивача акт (звіт) врегульованих збитків № 3в 8/3/2 та відповідний рахунок в якому міститься інформація щодо застрахованої особи ОСОБА_2.

Листом від 26.09.2016 № 5885 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" в строк, передбачений умовами договору про надання асистанських послуг (5 робочих днів), відмовило Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" у погодженні та підписання зазначених рахунків та актів, у зв'язки із тим, що:

- позивачем у складі актів (звітів) врегульованих збитків не було надано страховику повного пакета документів, які підтверджують факт оплати агентом послуг медичних установ, лікарів приватної, які надавали послуги застрахованим особам, вказаним у даному звіті (акті) врегульованих збитків;

- позивачем до актів (звітів) звірених збитків включені застраховані особи, в тому числі ОСОБА_2, які на асистанське обслуговування в Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" не передавались.

Відповідач вказує, що умовами договору про надання асистанських послуг передбачена компенсація якраз медичних витрат позивача (агента), понесення яких Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" документально ніяк не підтвердив, позовні вимоги в частині відшкодування непонесених витрат є безпідставними.

Крім того, на думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення ним гарантій оплати медичних послуг, оскільки листи, які направлялись ним на адресу відповідача, під назвою "гарантійні" не мають ніякої юридичної сили, оскільки складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" в односторонньому порядку, не підписані фінансовою установою-гарантом, який би забезпечував виконання зобов'язань боржника (принципала) перед кредитором (бенефеціаром) у випадку порушення боржником своїх зобов'язань щодо оплати медичних послуг, що свідчить про нікчемність таких гарантій в силу ст. 547 ЦК України, та про неналежність і недопустимість їх як доказів надання гарантій оплати послуг медичних установ, які надавали послуги застрахованим особам.

Також в якості заперечень щодо задоволення позовних вимог, відповідач посилається на висновок судового експерта економіста яким підтверджено, що за спірний період заборгованість Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" документально не підтверджується та у свою чергу позивач має заборгованість перед відповідачем щодо повернення невикористаної суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, що стосується доводів відповідача стосовно того, що інформація щодо ОСОБА_2 в Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" не передавались, то суд вказує наступне.

Пунктом 2.1. договору № 65 - К від 11.11.2014, на який посилається страховик дане визначення поняття "застрахована особа" - особа (страхувальник, або у випадках, передбачених законодавством, вигодонабувач або застрахована особа), дані про яку передані страховиком агенту належним чином (так як обумовлено даним договором), на підставі укладених страховиком договорів страхування (надалі - Страховий поліс), асистанське обслуговування яких здійснюється агентом в порядку, встановленому даним договором.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказане положення договору не містить жодних застережень хто і яким чином має передати агенту згаданий поліс. Зразок полісу прямо передбачений у договорі (додаток № 7).

Як встановлено судом, у пам'ятці застрахованої особи ОСОБА_2, що міститься в матеріалах справи, зокрема, п. 1.1. вказано, що у разі настання страхової події, що може бути визнана страховим випадком, в т.ч. при виникненні у застрахованої особи потреби в отриманні медичних послуг та/або додаткових послуг, застрахована особа зобов'язана негайно, не пізніше 24 годин після настання зазначеної події звернутися до асистуючої компанії Savitar Group.

Також у даному пункті вказано, що телефонний дзвінок буде прийнято російським диспетчером. Та зазначено, яку інформацію необхідно повідомити.

В той час, в п. 4.3. договору № 65 - К від 11.11.2014 вказано, що агент проводить ідентифікацію договору страхування, попередньо визначає ознаки страхового випадку на основі умов договору/програми страхування страховика та проводить оцінку правомірності звернення застрахованої особи.

Таким чином, поліс передається агенту застрахованою особою, оскільки будь якої вказівки, що поліс передається агенту страховиком у договорі не міститься.

Стосовно посилань страховика на пункти 4.4. та п. 5.1.1. договору № 65 - К від 11.11.2014, то суд вказує слідуюче.

Приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бут витлумачений стороною (сторонами). При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відтак, суд погоджується з твердженнями позивача, що страховик тлумачить згадані умови договору без прив'язки цих пунктів до інших умов договору, всього його змісту та намірів сторін.

Так, відповідно до п. 1.1. договору № 65 - К від 11.11.2014, який визначає першу істотну умову договору - його предмет, вказано, що агент приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договором укладеним між страхувальниками та страховиком відповідно до законодавства України та Закону України "Про страхування".

Пунктом 3.1. договору закріплено, що агент зобов'язується надавати послуги передбачені договором/програмою страхування при зверненні застрахованої особи або її представника впродовж застрахованої поїздки. Перелік послуг закріплений в цьому ж п. 3.1.

Згідно п. 4.1. договору при необхідності отримання послуг, перерахованих в договорі страхування (ваучері, сертифікаті, полісі), застрахована особа (або особа, що представляє її інтереси) зв'язується з агентом за телефоном, вказаним в ньому, та повідомляє дані свого договору страхування, проблему, що викликала її звернення, а також додаткові відомості по запиту агента. Прийом звернень від застрахованих осіб.

Агент приймає замовлення на українській, російській та англійській мовах. Номер телефону та код країни може змінюватися, про що агент інформує страховика електронною поштою (п. 4.2. договору).

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних пунктів 4.1., 4.2. та 4.3. договору, суд дійшов висновку, що послуги надаються на підставі звернення застрахованої особи після перевірки валідності поліса та підтвердження правомірності звернення застраховані особи за наданням послуг.

Отже, за умовами договору, підставою для надання послуг є: настання обставин, що можуть кваліфікуватись як страховий випадок; звернення застрахованої особи до агента; підтвердження факту валідності полісу та визнання особи застрахованою страховиком.

Відтак, суд погоджується з твердженнями позивача, що посилання страховика на п. 4.4. договору, не є обґрунтованим, оскільки в згаданому пункті мова йде про загальні підстави надання послуг, а випадок, коли для встановлення правомірності звернення застрахованої особи агенту необхідно отримати додаткову інформацію від страховика.

Якщо проаналізувати дослівно умови першого речення згаданого пункту можна дійти висновку, що мова йде не про передачу особи на асистанське обслуговування, а про передачу "певної інформації" (не Полісу), щодо умов конкретного полісу, яка додатково надається агенту.

Далі в п. 4.4. договору мова йде про необхідність відмови у надані послуг, якщо звернення застрахованої особи не відповідає умовам Полісу, а не переданої додатково інформації.

Крім того, в контексті викладеного суд вважає за необхідне звернути увагу на положення п. 5.4.2. договору, умови якого надають агенту право без будь-якого погодження із страховиком та на свій розсуд визнавати подію страховою, визначати способи надання послуг та проводити їх оплату, у разі якщо сума витрат за оцінкою агента не перевищуватиме 200 євро.

Разом з тим, суд вказує, що умовами зазначеними у додатку № 2 та № 3, зокрема, в акті виконаних робіт за договором містяться дані щодо звернень застрахованих осіб до агента за звітний місяць. Жодних вимог про необхідність зазначати дату передачі особи на асистанське обслуговування від страховика агенту немає.

Про необґрунтованість тверджень Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" свідчать також умови розділу 6 договору, який визначає перелік документів, що є підставою для оплати наданих послуг. У положеннях вказаного розділу також відсутні умови про необхідність надання страховику доказів передачі осіб на асистанське обслуговування.

Що стосується доводів відповідача стосовно відсутності належних та допустимих доказів оплати, то суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки, в матеріалах справи міститься виставлений 15.08.2015 Zem Turizmlimited Company Medexpert рахунок витрат на проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2 в сумі 2 547, 90 USD партнерській іноземній компанії Savitar Group Ltd, яка у свою чергу виставила рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп".

Як підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 121 від 15.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на суму 2 547, 90 USD (гривневий еквівалент 67 913, 67 грн.) з призначенням платежу здійснення переказу за дорученням клієнта юридичної особи. В матеріалах справи також міститься виписка по банківським рахункам, якою також підтверджується факт перерахування вказаної суми за послуги за договором № 12-SGM-SGK від 12.01.2015.

Разом з тим, в матеріалах справи також міститься підтвердження Zem Turizmlimited Company Medexpert про отримання оплати від Компанії "Савітар Груп" на означену вище суму.

Крім того, в процесі розгляду справи на вимогу суду, позивачем були надані документи у підтвердження перерахування коштів в розмірі 2 547, 90 USD від Savitar Group Ltd до Zem Turizmlimited Company Medexpert, а саме виписку з особистого рахунку ООО "Савитар Груп" з 21.02.2018 по 21.02.2018, меморіальний ордер № 48152/32331 від 21.02.2018 та дебетове авізо від 21.02.2018, що безпосередньо підтверджують сплату коштів за виставлений Zem Turizmlimited Company Medexpert 15.08.2015 рахунок № 3788 витрат на проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2, що склали 2 547, 90 USD.

Разом з тим, суд вказує про те, що клопотання відповідача подане до суду 21.11.2018 про визнання вищевказаних доказів неналежними, суд відхиляє, оскільки, дані докази були подані позивачем на вимогу суду, з огляду на те, що в процесі розгляду справи, саме у відповідача виникли питання щодо отримання Zem Turizmlimited Company Medexpert грошових коштів в розмірі 2 547, 90 USD. У зв'язку з чим, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, судом й було запропоновано позивачу надати відповідні докази.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, суд вказує, що подані позивачем вищевказані докази у підтвердження здійснення оплати за проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2 Zem Turizmlimited Company Medexpert в розмірі 2 547, 90 USD є належними та допустимими.

Що стосується наявного в матеріалах справи Висновку судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.08.2017 № 3810/17-45, складеного при розгляді Господарським судом міста Києва справи № 910/20780/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про стягнення заборгованості, то суд вказує, що в контексті даних спірних правовідносин виходячи з предмету та підстав позову, суд не позбавлений можливості з огляду на наявні в матеріалах справи засоби доказування самостійно встановити наявність або відсутність документально підтвердженої або непідтвердженої заборгованості за договором про надання асистанськиї послуг. У зв'язку з чим, вказаний висновок не береться судом до уваги, як належний та допустимий доказ у даній справі.

Так, нормами ст. 224 Господарського кодексу України закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Відтак, як про це вказувалось вище, наявні в матеріалах справи платіжне доручення № 121 від 15.02.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на суму 2 547, 90 USD (гривневий еквівалент 67 913, 67 грн.) з призначенням платежу здійснення переказу за дорученням клієнта юридичної особи, а також, документи у підтвердження перерахування коштів в розмірі 2 547, 90 USD від Savitar Group Ltd до Zem Turizmlimited Company Medexpert, а саме виписку з особистого рахунку ООО "Савитар Груп" з 21.02.2018 по 21.02.2018, меморіальний ордер № 48152/32331 від 21.02.2018 та дебетове авізо від 21.02.2018, що безпосередньо підтверджують сплату коштів за виставлений Zem Turizmlimited Company Medexpert 15.08.2015 рахунок № 3788 витрат на проведення операції з видалення апендициту та лікування ОСОБА_2, що склали 2 547, 90 USD.

У зв'язку з чим, відповідно до п. 5.1.4. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" повинно відшкодувати витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" на оплату послуг третіх осіб наданих у відповідності з п. 3.3., а також витрати при оплаті банківської комісії та комісії за виконання функцій агента валютного контролю відповідно до наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" рахунків.

Що в порушення зобов'язань обумовлених умовами договору про надання асистантських послуг № 65 - К від 11.11.2014, на момент виникнення спірних правовідносин здійснено не було.

Отже, наведені докази підтверджують наявність протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками у вигляді настання збитків, у зв'язку із залученням і оплатою послуг третіх осіб позивачем, а також витрат при оплаті банківської комісії та комісії за виконання функцій агента валютного контролю в загальному розмірі 68 822, 97 грн., в той час, як відповідач вказаних обставин не спростував та протилежного суду не довів.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" про відшкодування збитків в сумі 67 913, 67 грн. та аденської винагороди в сумі 909, 30 грн. є такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 224-225 Господарського кодексу України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний код 31650052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37; ідентифікаційний код 38205255) суму збитків в розмірі 67 913 (шістдесят сім тисяч дев'ятсот тринадцять) грн. 67 коп., суму агентської винагороди в розмірі 909 (дев'ятсот дев'ять) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят один) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 03.12.2018

Суддя Д.О. Баранов