ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м.Дніпро Справа № 904/7246/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 (повне рішення складено 07.08.2018, суддя Назаренко Н.Г.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

про стягнення 29 991,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 29 991,48 грн., з яких: плата за користування вагонами у розмірі 29 013,60 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 977,88 грн.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/уПО/1466 від 28.11.2013 про експлуатацію залізничної під'їзної колії та норм чинного законодавства щодо оплати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 у даній справі позов задоволено в повному обсязі; стягнуто Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 29013,60 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 977,88 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн.

Згадане рішення мотивовано посиланням на своєчасне повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення.

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вважає, що позивачем не надано належним доказів (зокрема актів загальної форми) правомірності затримки спірних вагонів за весь період їх знаходження на станції затримки та затримки одних і тих же вагонів три рази на станції Новоблочна (накази № 266 та № 273) за наявності між спірними наказами певних проміжків часу, впродовж яких на станції призначення були відсутні вагони, що були затримані з вини вантажоодержувача.

Позивач постійно, без належних на те правових підстав, порушує процес відправки до станцій призначення вагонів, які пройшли обробку, що в свою чергу призводить до накопичення цих вагонів на коліях і, як наслідок, відбувається неправомірне затримання вагонів на станціях підходах.

На думку відповідача, оскільки вагони простоювали на коліях ст.Кривий Ріг і позивачем не складено акти загальної форми ГУ-23 на їх затримку це свідчить, що вагони простоювали з вини позивача і спричинена ця затримка була порушенням позивачем саме нормативу обробки вагонів.

Висновок судового експерта №4490 від 30.01.2018, в порушення ч.3 ст.69 ГПК України, не містить обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Крім того, матеріалами справи не доведено наявність вини відповідача у затримці вагонів на станції підходу, будь-які докази, що ПАТ "ПІВДГЗК" відмовлялось приймати вказані вагони у матеріалах справи відсутні, навпаки існують доказ (довідки), що колії були вільні і останній готовий був прийняти затримані вагони.

Судом першої інстанції не були прийняті до уваги доводи відповідача та не враховані приписи ст.936 ЦК України, ст.306 ГК України, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку, щодо правомірності одночасного стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що правилами користування вагонами не передбачена відповідальність по платі за користування вагонами окремо за затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника і за затримку вагонів на коліях станції призначення, а тільки за загальний час. Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника - знаходяться у користуванні чи розпорядженні вантажовласника. У такому разі, розмір плати за користування вагонами обчислюється за загальний час затримки вагонів з вини вантажоодержувача.

Порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.

06.12.2018 відповідач не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

06.12.2018 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

28.11.2013 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір №ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до п. 5. Договору передача (здача) вагонів для під'їзної колії здійснюється: порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу - 1,5 год.; маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу - 5,0 год.; маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу - 4,5 год.; передача розбірних поїздів - за повідомленнями. Повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передаються старшим, прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форму ГУ-2.

Згідно п.6 договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 год. До фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (п. 8 Договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за подачу, забирання вагонів згідно таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг (тарифне керівництво №1); за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України; за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів; інші збитки і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плата вносяться на підставі ст.62 Статуту залізниць України по передоплаті через ЄТехПД з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Власник колії відшкодовує Залізниці витрати на утримання смуги відведення в розмірі 6 900 грн. на рік без ПДВ.

Списання здійснюється розрахунковим підрозділом залізниці з особового рахунку власника колії. За наступний рік збір стягується одноразово у першій декаді січня.

При зміні розміру витрат на утримання смуги відведення залізниця письмово повідомляє власника колії із зазначенням суми, дати введення її у дію та проводить через розрахунковий підрозділ.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

У пункті 16 договору сторони погодили, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під'їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Цей договір укладається терміном на 5 років з 11.12.2013 до 10.12.2018 включно (п. 20 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 18.08.2014).

У січні 2017 року залізницею за накладними №№ 41238999, 41232950, 41232976, 41232969, 41232992, 41233008, 41232943, 41232935, 41232919, 41232901, 41232927, 41232984, 41232612, 41232620, 41232760, 41232786, 41240797, 41232745, 41232604, 41232711, 41232653, 41232752, 41232646, 41232679, 41232638, 41232778, 41232687, 41232661, 41232836, 41232703 прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - ПАТ "Південний ГЗК".

Однак, на шляху прямування дані вагони були затримані, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "Південний ГЗК" на свою під'їзну колію по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, на станцію Кривий Ріг.

Накази № 266 від 30.01.2017 та № 273 від 31.01.2017 про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення були видані через наявність на коліях призначення Кривий Ріг неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. Про затримку вагонів відповідачу вручені відповідні повідомлення.

За фактом затримки вагонів на станції Кривий Ріг в порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №34 від 30.01.2017 (а.с. 33), №36 від 31.01.2017 (а.с. 37); акти загальної форми ф. ГУ-23: №34 від 30.01.2017 (а.с. 34), №36 від 31.01.2017 (а.с. 38). Зазначені акти підписані відповідачем без заперечень.

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а №34 від 30.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом № 2110 31.01.2017 о 05 год. 50 хв. відправлені поїздом №2109 03.02.2017 о 15 год. 40 хв.

Згідно акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №36 від 31.01.2017, затримані вагони, що прибули поїздом № 2110 30.01.2017 о 05 год. 50 хв. відправлені поїздом №2109 03.02.2017 о 15 год. 40 хв.

За час затримки вагонів з вини вантажовласника нараховано плату за користування спірними вагонами у розмірі 29 013,60 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 977,88 грн. за відомостями ф. ГУ-46 №№ 06029154, 05029148, 05029147, 05029146, 27029226 (а.с.21-29) та накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №13029050 (а.с.30).

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки працівниками відповідача було підписано з зауваженнями, згідно відомості № 06029154 відповідач із сумою нарахувань погодився частково, в розмірі 3 643,00 грн., згідно відомості № 05029148 - в розмірі 173,00 грн., згідно відомості № 05029147 - в розмірі 151,80 грн., згідно відомості №05029146 - в сумі 1 815,50 грн., в інших відомостях та накопичувальній картці ПАТ "Південний ГЗК" зазначив, що у виплаті відмовляє, колії приймання були вільні, готові прийняти вагони.

Отже, предметом спору у даній справі є вимога ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" про стягнення з ПАТ "Південний ГЗК" плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 29 991,48 грн.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який згідно зі статтею 2 визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

За приписами статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під'їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня (абз.1 ст.42 Статуту).

Статтею 46 Статуту передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно ч.ч.1, 2 та 7-9 ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків, зазначених розмірів плати. Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами. У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, пунктами 3,6,8 - 10,12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), ОСОБА_1 про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), ОСОБА_1 загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085).

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали господарського суду від 14.08.2017 проведено залізнично-транспортну експертизу та надано до суду висновок судового експерта № 4490 від 30.01.2018 (а.с. 217-225).

У висновку експерта зазначено, що «Спірні вагони за наказом № 266 від 30.01.2017 о 9 год. 15 хв. та наказом № 273 від 31.01.2017 о 15 год. 10 хв. були затримані на шляху прямування до станції призначення Допоміжна по причині несвоєчасного приймання поїздів на під'їзну колію ПАТ «ПГЗК» про що свідчать таблиці 1, 2, 3, зайнятості колій та простою готових поїздів в очікуванні відправлення на під'їзну колію.

Прикладом є поїзд № 2110, який 30.01.2017 прослідував зі станції Кривий Ріг Західний через станцію Кривий Ріг о 5 год. 15 хв. і через відсутність вільних колій на станції Кривий Ріг був пропущений на станцію Новоблочна куди прибув о 5 год. 50 хв. В 9 год. 15 хв. Був наданий наказ на його затримку, а в 15 год. 50 хв. Наказ був відмінений з метою того, що ПГЗК буде приймати поїзди згідно ЄТЗ (3) і поїзд буде відправлено по призначенню. Але оскільки ситуація не покращилась, тому 31.01.2017 о 15 год. 10 хв. був наданий новий наказ 273.

У період часу, який досліджується з 30.01.2017 по 03.02.2017 залізниця мала технічну можливість доставити спірні вагони до станції призначення. Умов, які могли б вплинути на нормальну роботу залізничного транспортну, зокрема настання транспортних пригод, стихійних явищ, чи інших. Не залежних від залізниці обставин на ділянці, яка досліджується за вказаний період часу в матеріалах що були надані на дослідження зазначено не було.

З метою стабільної роботи станції Кривий Ріг по пропуску пасажирських, вантажних поїздів та виконання маневрової роботи залізниця змушена була затримати окремі поїзди на підходах через неприймання поїздів ПАТ «ПГЗК», тобто поїзди були затримані через технологічну ситуацію на дільниці і станції зокрема.

Судовий експерт надав висновки на поставлені йому питання:

1. Причиною того, що вагони за наказами № 266 від 30.01.2017 та № 273 від 31.01.2017 не були доставлені на станцію призначення - Кривий Ріг - є зайнятість колій прийому по станції Кривий Ріг. Порушень позивачем вимог ЄТП щодо нормативу обробки вагонів на станції Кривий Ріг немає.

2. Використання залізницею приймально-відправних колій (відповідно до Розділу ІЄТП «Характеристика колій станції Кривий Ріг») під інші технологічні операції (накопичень, пропуск пасажирських і вантажних поїздів і тп.), мало вплив на пропускну спроможність станції Кривий Ріг.

3. Залізниця мала технічну можливість доставити ці вагони до станції призначення вчасно, за умов забезпечення роботи станції Кривий Ріг і під'їзних колій, що примикають до неї відповідно до вимог нормативних документів, договорів і інструкцій, які діють на залізничному транспорті України.

5. Розрахунок загального часу затримки спірних вагонів при нарахуванні плати за користування вагонами у разі затримки одних і тих самих вагонів на одній станції підходу за декількома наказами здійснюється згідно Правил користування вагонами і контейнерами.

6. Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за наданими на дослідження матеріалами розраховані арифметично правильно.

4. Для здійснення аналізу технічної можливості станції призначення Кривий Ріг щодо прийняття та відправлення вагонів вантажовласника необхідні такі документи, як: Графік виконаного - руху по станції Кривий Ріг і Положення (інформація) щодо зайнятості колій по станції Кривий Ріг, а їх аналіз необхідно проводити в сукупності, для того, щоб визначити наявність технічної можливості у Позивача доставити спірні вагони, що були затримані на станціях підходу, на станції призначення.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами по справі.

Зазначений висновок не суперечить встановленим обставинам справи, а тому приймається судом апеляційної інстанції до уваги як належний доказ.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановивши, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування на станціях за наказами через скупчення на станції призначення вагонів, які прибули на адресу відповідача, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, тобто з вини відповідача, дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог і доведеність наявності у відповідача обов'язку сплатити збір за зберігання вантажів та плату за користування вагонами.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про відсутність його вини у затримці спірних вагонів, оскільки наявними у матеріалах справи доказами, зокрема актами форми ГУ-23а, ГУ-23, підтверджується, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини Відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення Відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 31.08.2005 № 507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів Відповідача).

Наявність вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, з урахуванням неподання відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, - внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

Твердження скаржника про те, що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є неправомірним, спростовується з'ясованим попередніми інстанціями змістом пункту 15 Договору, яким передбачено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами та плату за зберігання вантажів у вагонах - у разі їх затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї), згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та Правилами зберігання вантажів.

При цьому порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі №904/7360/17.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, прийнятому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до приписів ч.4 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 у справі №904/7246/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Постанова складена у повному обсязі 11.12.2018

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Березкіна

ОСОБА_1