РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018Справа № 910/8054/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є. при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №910/8054/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП»

(65007, м.Одеса, вул.Старопортофранківська, буд.117, код ЄДРОПОУ 38295925)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ»

(03058, м.Київ, вул.Західна, буд.11, кв.34, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -

Антимонопольний комітет України

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Буняк Ю.І., довіреність №б/н від 07.06.18;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП», 20 червня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ», про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» стало відомо про поширення щодо останнього Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» недостовірної інформації шляхом подання скарги (заяви) до Антимонопольного комітету України щодо рішення про визначення переможця на торгах у системі PROZORO, чим були порушені немайнові права позивача на ділову репутацію, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» просить суд:

1) визнати недостовірною і такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП», інформацію поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» у скарзі (заяві) від 01.06.2018 року на адресу Антимонопольного комітету України: «Надані учасником документи є недійсними (підробленими)…»;

2) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» направити у письмовій формі на адресу Антимонопольного комітету України спростування викладеної у заяві від 01.0.2018 року інформації з копією рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

09.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» надійшли докази усунення недоліків позовної заяви, а також заява про зменшення позовних вимог в якій позивач просить прийняти позовну заяву до розгляду із однією немайновою вимогою:

1) визнати недостовірною і такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП», інформацію поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» у скарзі (заяві) від 01.06.2018 року на адресу Антимонопольного комітету України: «Надані учасником документи є недійсними (підробленими)…».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2018 провадження у справі №910/8054/18 відкрито. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 08.08.2018, залучено до участі у справі Антимонопольний комітет України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

01.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС КЕМІКАЛС ІНДАСТРІ».

08.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 08.08.2018 з'явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 08.08.2018 присутніми представниками учасників справи було заявлене клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Суд на місці відклав розгляд клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС КЕМІКАЛС ІНДАСТРІ» до наступного судового засідання.

У зв'язку із необхідністю продовжити строк підготовчого провадження, з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників провадження, керуючись ст.ст. 46, 177, 182, 183, 216, 232-235, 252 Господарського процесуального кодексу України, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.09.2018.

13.08.2018 представником відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано заяву щодо надання копій установчих документів та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

29.08.2018 представником відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва були подані письмові заперечення на відповідь позивача на відзив.

Представником позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 29.08.2018 були подані письмові заперечення на клопотання відповідача про залучення третіх осіб.

У судове засідання 19.09.2018 представники сторін з'явились. Розглянувши у судовому засіданні 19.09.2018 клопотання відповідача про залучення третьої особи, суд дійшов до наступного висновку.

Обґрунтовуючи свою заяву про залучення третіх осіб, відповідач зазначив про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС Кемікалс індастрі» можуть мати причетність до оформлення паспортів якості.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

На думку суду відповідачем жодним чином не обґрунтовано той факт, що рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Антимонопольний комітет України, про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації може вплинути на Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС Кемікалс індастрі».

За таких обставин, клопотання відповідача про залучення третіх осіб без самостійних вимог до участі у даній справі є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 відкладено підготовче засідання на 03.10.2018 (з урахуванням Ухвали про виправлення описки від 26.09.2018) та у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС КЕМІКАЛС ІНДАСТРІ» відмовлено.

01.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

03.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» надійшли заперечення проти клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

У підготовче засідання 03.10.2018 з'явилися представники позивача та третьої особи. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши заперечення відповідача проти клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 01.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, тобто в межах визначених Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2018. Так, відповідно до п.7 резолютивної частини зазначеної ухвали встановлено, що всі заяви, клопотання, заперечення подати до суду у строк до 03.10.2018.

Таким чином, з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників провадження, всі заяви, клопотання, пояснення, які подані через відділ діловодства Господарського суду міста Києва долучені до матеріалів справи. Позиції, які у них викладені будуть заслухані судом на стадії з'ясування обставин справи та дослідження доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.10.18.

31.10.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гренландія» надійшли письмові пояснення.

Судове засідання, призначене на 31.10.2018 не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному, наступне засідання у справі призначено на 26.11.18.

26.11.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариста з обмеженою відповідальністю «Вилайн Груп» надійшли оригінали окремих документів по справі із проханням провести судове засідання, призначене на 26.11.2018 без участі представника позивача.

У судове засідання, призначене на 26.11.18 з'явився представник відповідача, просить відмовити в задоволені позову, представники інших учасників справи в судове засідання не з'явилися.

В судовому засіданні 26.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на які посилається позивач на підтвердження позовних вимог, відповідач на підтвердження заперечень на позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» (надалі - позивач) стало відомо про поширення щодо позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» (надалі - відповідачем) недостовірної інформації шляхом подання скарги (заяви) до Антимонопольного комітету України щодо рішення про визначення переможця на торгах у системі PROZORO, чим були порушені немайнові права позивача на ділову репутацію.

Так у листі (заяві/скарзі) від 01.06.2018 року за вих.№2107 ТОВ «ГРЕНЛАНДІЯ» зазначено щодо позивача: «надані учасником документи є недійсними (підробленими)...».

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо позивача, відповідачем завдано шкоди немайновим інтересам позивача, порушивши його ділову репутацію, у зв'язку з чим останній просить визнати недостовірною і такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП», інформацію поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» у скарзі (заяві) від 01.06.2018 року на адресу Антимонопольного комітету України: «Надані учасником документи є недійсними (підробленими)…».

Відповідно до ст.91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Статтею 94 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, та таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, використанням, і поширенням такої недостовірної інформації.

Розглянувши наявну в матеріалах скаргу на рішення про визначення переможцем ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» та відхилення пропозиції ТОВ «ГРЕНЛАНДІЯ» в процедурі закупівлі UA-2018-04-17-001817-а, суд вбачає за необхідне зазначити наступне.

У розділі 2 вказаної скарги Відповідачем було наведено таке обґрунтування: «ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» не надало копії сертифікатів або паспортів якості на позиції предмету закупівлі № 22 і № 23.

Відповідно до п.1 розд. 3 Тендерної документації передбачено надання у складі тендерної пропозиції документів, які вимагають в Додатку 4 до тендерної документації. Згідно п.1 Додатку 4 від учасника вимагалось надати - скановані копії документів, які підтверджують відповідність якості запропонованого товару вимогам Замовника, а саме: сертифікати якості або паспорти якості на позиції Переліку товару № 2, №3, №8, №9, №10, №14, №15, №22. №23.

Натомість, щодо позиції товару №22 ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» надано сканований оригінал паспорту якості №ИЛ ЖМС-823 від 22.02.2018 року. Вказаний документ виготовлено на фірмовому бланку TOB «ABC Кемікалс Індастрі», однак підпис зав.лабораторії ОСОБА_4 скріплено печаткою іншого підприємства ТОВ «БЛУМІ».

Щодо позиції товару №23 ТОВ «БИЛАЙН ГРУП» надано сканований оригінал паспорту якості №ИЛ ЖМС-714 від 11.01.2018 року. Вказаний документ виготовлено на фірмовому бланку TOB «ABC Кемікалс Індастрі», однак підпис зав.лабораторії ОСОБА_4 також скріплено печаткою іншого підприємства ТОВ «БЛУМІ».

При цьому, на решті наданих учасником документах щодо цих товарів (технічні описи, етикетки, листи) виробником вказано TOB «ABC Кемікалс Індастрі» і міститься відбиток його печатки.

Отже, надані учасником документи є недійсними (підробленими), адже скріплені печаткою іншого суб'єкта господарювання, а відтак, вони не підтверджують якість товару, а їх подання не може вважатись виконанням вимог тендерної документації про надання паспорту якості на товар».

Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» у відзиві на позовну заяву зазначає, що прикметник «підроблений» використано Відповідачем у загальному лексичному значенні з метою підкреслити, що вказані вище паспорти якості містять підписи та печатки третіх осіб, відмінних від Позивача. При цьому, Позивач не пояснює, яке саме відношення ці особи можуть мати до паспортів якості, наданих Позивачем для участі у процедурі публічної закупівлі.

Зокрема, згідно Словника української мови - Академічного тлумачного словника (1970- 1980) (http://sum.in.Ua/s/pidrobka), слово «підробка» має такі значення:

1. Дія за значенням підробити, підробляти, підроблювати

2. Те, що виготовлене як фальшива подоба чого-небудь; підроблена річ.

Відтак, відповідач зазначає, що фраза «...Отже, надані учасником документи є недійсними (підробленими)...» містить оціночне судження, адже описує оцінку Відповідачем наданих Позивачем паспортів якості, які містять розбіжності.

Окрім цього, судом досліджено, подані учасниками справи протоколи якості та пояснення сторін щодо того, ким підписані останні тощо, у зв'язку з чим, суд звертає увагу, що вказані протоколи якості не є предметом даного спору.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія рішення Антимонопольного комітету України №6076-р/пк-пз від 21.06.2018, п.2.2 якого передбачено, що у складі Пропозиції ТОВ "ВИЛАЙН ГРУП" міститься скановані копії паспортів якості від 22.02.2018 №ИЛ ЖМС-823, від 11.01.2018 №ИЛ ЖМС-714 на позицію №22 - засіб миючий для посудомийних машин та позицію №23 - ополіскувач для посудомийних машин, переліку товару, які видані на фірмовомуу бланку ТОВ "АВС Кемікалс Індастрі" та які мають номер і дату їх видачі. Вказані паспорти якості, зокрема містять печатку ТОВ "Блумі".

Разом тим, Антимонопольним комітетом України зазначено, що документація не містила окремих вимог щодо порядку оформлення зазначених документів, враховуючи викладене, ТОВ "ВИЛАЙН ГРУП" не порушило умов Документації в цій частині, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги ТОВ "ГРЕНЛАНДІЯ" в цій частині.

Враховуючи викладене, дослідивши подані сторонами докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч.1 ст.200 Цивільного кодексу інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно з абз. 5, 6 п. 15 Постанови №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із ч.2 ст.47-1 ЗУ «Про інформацію» оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Згідно з статтею 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2018 року у справі №369/1052/16-ц.

Оскільки, прикметник «підробленими» в згаданій фразі «надані учасником документи є недійсними (підробленими)» зазначено в дужках - Відповідач не наводить категоричних тверджень щодо факту підробки документів, а лише обмежується відповідним оціночним судженням (своїм ставленням до вказаного перед дужками).

Відтак, з огляду на наведене, оскаржувана фраза містить оціночне судження, як частину критики рішення замовника закупівлі про відповідність пропозиції Позивача вимогам тендеру. А тому фраза «...Отже, надані учасником документи є недійсними (підробленими)...» містить оціночне судження, адже описує оцінку Відповідачем наданих Позивачем паспортів якості, які містять розбіжності.

Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що поширена інформація в скарзі (заяві) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» від 01.06.2018 року на рішення про визначення переможцем ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» та відхилення пропозиції ТОВ «ГРЕНЛАНДІЯ» в процедурі закупівлі UA-2018-04-17-001817-а «...Отже, надані учасником документи є недійсними (підробленими)...», є оціночним судженням, яке не містить фактичних даних, а отже є таким, що не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості.

При цьому, доказів, що наведена у спірній скарзі (заяві) інформація принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, чи порушують інші його особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, суду надано не було, тоді як відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладено обов'язок доведення, як на особу, яка посилається на певну обставину.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, судовий збір залишається за позивачем.

При цьому, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ», до матеріалів справи долучив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕНЛАНДІЯ» для захисту своїх прав та інтересів у даній справі залучив Адвокатське об'єднання «БРАНТ» на умовах Договору про надання правової допомоги від 20.07.2018, відповідно до умов якого орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000,00 грн.

Однак, відповідачем належними та допустимим доказами не доведено обсягу виконаних послуг адвокатом, а також не надано доказів на підтвердження оплати таких послуг, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення на позивача обов'язку сплати витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.12.2018.

Суддя О.Є.Блажівська