РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2018 р.Справа № 910/23723/17

За позовом Компанії Квізда Холдінг Гмбх (Kwizda Holding GmbH)

до 1) Novartis AG (Новартіс АГ)

2) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебувала справа № 910/23723/17 за позовом компанії Квізда Холдінг Гмбх (Kwizda Holding GmbH) до компанії Новартіс АГ (Novartis AG) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним Свідоцтв України на знаки для товарів і послуг №207217 та №207219.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реєстрація в Україні знаків "БРОНХОЛЕКС" і "BRONHOLEX" є неправомірною з огляду на невідповідність зареєстрованих знаків умовам надання правової охорони та видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб, що становить підстави для визнання свідоцтва недійсним відповідно до підпунктів а), в) пункту 1 статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи від 13.07.2018 р., у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Плотницької Н.Б., справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 16.07.2018 р. суддею Зеленіною Н.І. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 15.08.2018 р.

06.08.2018 р. від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 проти позову заперечує.

Протокольною ухвалою від 15.08.2018 р. відкладено підготовче засідання на 12.09.2018 р.

17.08.2018 р. від компанії Новартіс АГ (Novartis AG) надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 проти позову заперечує з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 12.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 26.09.2018 р.

26.09.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів.

Підготовче засідання 26.09.2018 р. не відбулось у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою від 02.10.2018 р. призначено підготовче засідання на 24.10.2018р.

Протокольною ухвалою від 24.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2018 р.

У судовому засіданні 21.11.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 21.11.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Компанія Квізда Холдінг Гмбх (Kwizda Holding GmbH), звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача-1 - Компанії Новартіс АГ (Novartis AG), та відповідача-2 - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про:

- визнання недійсним Свідоцтва України №207217 на знак для товарів і послуг "БРОНХОЛЕКС";

- зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання повністю недійсним свідоцтва України № 207217 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- визнання недійсним Свідоцтва України № 207219 на знак для товарів і послуг "BRONHOLEX";

- зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання повністю недійсним свідоцтва України № 207219 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Позивач вказує, що реєстрація в Україні знаків "БРОНХОЛЕКС" і "BRONHOLEX" є неправомірною з огляду на невідповідність зареєстрованих знаків умовам надання правової охорони та видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником Свідоцтв України;

- №196079 на знак для товарів і послуг "BRONCHODUO" для товарів 5 класу МКТП (дата подання заявки - 08.11.2013 р.);

- №196078 на знак для товарів і послуг "BRONCHODUAL" для товарів 5 класу МКТП (дата подання заявки - 08.11.2013 р.);

- №105096 на знак для товарів і послуг "БРОНХОСТОП" для товарів 5 класу МКТП (дата подання заявки - 24.04.2008 р.).

24.10.2018 р. Компанія Новартіс АГ (Novartis AG) звернулась до Державної служби інтелектуальної власності України (правонаступником якої являється Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) із заявками №m201415105 на реєстрацію знака для товарів і послуг "BRONHOLEX"; та №m201415102 на реєстрацію знака для товарів і послуг "БРОНХОЛЕКС".

25.12.2015 р. було здійснено реєстрацію таких знаків та видано Свідоцтво України №207217 на знак для товарів і послуг "БРОНХОЛЕКС", та №207219 на знак для товарів і послуг "BRONHOLEX"; зареєстровані для товарів 5 класу МКТП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що позначення "БРОНХОЛЕКС" за Свідоцтвом України №207217 та "BRONHOLEX" за Свідоцтвом України №207219 схожі до ступеню змішування із належними позивачу знаками "BRONCHODUO", "BRONCHODUAL" та "БРОНХОСТОП"; вказані знаки зареєстровані для споріднених товарів (5 клас МКТП), і використання спірних знаків може ввести споживачів в оману щодо особи, яка виробляє товар, відносно Компанія Квізда Холдінг Гмбх.

Статтею 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 420 Кодексу, до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення.

За приписами ст. 424 Кодексу, майновими правами інтелектуальної власності є:

1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності;

2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Компанія Новартіс АГ та Міністерство економічного розвитку та торгівлі України із доводами позивача та заявленими позовними вимогами не погоджуються та зазначають, що оскаржувані знаки відповідача-1 не є схожими до ступеня змішування із зареєстрованими знаками позивача, а відтак були зареєстровані та використовуються в межах законодавства України.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Згідно приписів п. 63 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", порушенням прав на знак, зокрема, визнається введення в цивільний оборот позначень, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Відповідно до п. 1. ст. 5 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Згідно з п. 3 ст. 6 цього Закону, не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Суд зазначає, що для встановлення відповідності спірних знаків умовам надання правової охорони, необхідне застосування спеціальних знань.

Водночас, Компанія Новартіс АГ разом з відзивом подала до суду висновок експерта №144 від 14.08.2018 р. за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, складений судовим експертом Жилою Богданом Володимировичем.

Згідно з Висновком, на розгляд судового експерта винесено такі питання:

1) Чи є знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№207217, 207219 схожими з раніше зареєстрованими знаками за свідоцтвами України №№ 105096,196078,196079 настільки, що їх можна сплутати?

2) Чи є знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№207217, 207219 такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє вказані у свідоцтвах товари?

За результатом здійсненого дослідження судовий експерт Жила Богдан Володимирович надав Висновок №144 від 14.08.2018 р., у якому зазначив таке:

1. Знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№207217, 207219 не є схожими з раніше зареєстрованими знаками за свідоцтвами України №№ 105096,196078,196079 настільки, що їх можна сплутати.

2. Знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№207217, 207219 не є такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє вказані у свідоцтвах товари.

Суд за результатом дослідження висновку судової експертизи №144 від 14.08.2018 р. у сукупності з усіма зібраними у справі матеріалами, встановив, що висновок експерта відповідає та узгоджується з наявним у матеріалах справи доказами; висновки являються повними, належним чином обґрунтованими; під час проведення експертного дослідження експертом застосовано достатній обсяг нормативних актів та науково-практичної літератури;

Враховуючи викладене, суд визнає висновок судової експертизи №144 від 14.08.2018 р. належним та допустимим доказом у даній справі.

Відповідно до положень п. 4.3.2.4. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 р. N 116 (в редакції наказу Державного патентного відомства України від 20 серпня 1997 р. N 72) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1995 р. за N 276/812, позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Як роз'яснено п. 63 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", порушенням прав на знак, зокрема, визнається введення в цивільний оборот позначень, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг; знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності; фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг; кваліфікованими зазначеннями походження товарів.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатом дослідження зібраних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про недоведеність доводів і тверджень позивача про те, що позначення "БРОНХОЛЕКС" за Свідоцтвом України №207217 та "BRONHOLEX" за Свідоцтвом України №207219 схожі до ступеню змішування із належними позивачу знаками "BRONCHODUO", "BRONCHODUAL" та "БРОНХОСТОП"; і їх використання спірних знаків може ввести споживачів в оману щодо особи, яка виробляє товар, відносно позивача.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачами, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Компанії Квізда Холдінг Гмбх (Kwizda Holding GmbH) до Компанії Novartis AG (Новартіс АГ) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.12.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна