ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

13.12.2018

Справа № 920/986/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОХИМ В» (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40012, код 33813241)

про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного підприємства «РОСЬ» (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010) в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (вул. Транспортна, буд. 1А, м. Охтирка, Сумська область, 42700, код 42700) 23 323 грн. 26 коп., з яких: 19 131 грн. 12 коп. основного боргу за товар, отриманий відповідно до видаткових накладних №9 від 05.04.2017 року та №2 від 05.05.2017 року, 972 грн. 27 коп. – 3% річних, 3 219 грн. 87 коп. інфляційних збитків,

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За приписами ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п’яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов’язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права.

11.12.2018 до господарського суду Сумської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОХИМ В» про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного підприємства «РОСЬ» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» 23 323 грн. 26 коп., з яких: 19 131 грн. 12 коп. основного боргу за товар, отриманий відповідно до видаткових накладних №9 від 05.04.2017 року та №2 від 05.05.2017 року, 972 грн. 27 коп. – 3% річних, 3 219 грн. 87 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи те, що заявником не подано в обґрунтування своїх вимог договору, укладеного у письмовій формі, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Відповідно до ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред’явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 147, 148, 152-155, 175, 234, 235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОХИМ В» (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40012, код 33813241) щодо стягнення з Приватного підприємства «РОСЬ» (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010) в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (вул. Транспортна, буд. 1А, м. Охтирка, Сумська область, 42700, код 42700) 23 323 грн. 26 коп., з яких: 19 131 грн. 12 коп. основного боргу за товар, отриманий відповідно до видаткових накладних №9 від 05.04.2017 року та №2 від 05.05.2017 року, 972 грн. 27 коп. – 3% річних, 3 219 грн. 87 коп. інфляційних збитків.

2.          Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 13.12.2018 року.

Суддя                                                             О.В. Коваленко