ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 грудня 2018 року Справа № 01/5026/1159/2011

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участю представників сторін:

від публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах - Охріменко Р.О. - представник за довіреністю,

ліквідатора Іванюка Олександра Миколайовича,

від Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Андрієнко Є.В. - представник за довіреністю,

від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - Некоз А.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву публічного акціонерного товариства "Державний експортно-

імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного

товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м.

Черкасах

про визнання поточних кредиторських вимог

у справі

за заявою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча

компанія", м. Черкаси

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Черкаської області знаходиться справа за заявою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" про визнання банкрутом.

Постановою господарського суду Черкаської області від 28 березня 2018 року припинено процедуру санації товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія". Припинено повноваження керуючого санацією Пирога І.Г. Визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1247, видане 15 липня 2013 року; поштова адреса: АДРЕСА_1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 червня 2018 року постанову господарського суду Черкаської області від 28 березня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року справу №01/5026/1159/2011 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В.

До господарського суду Черкаської області від публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах надійшла заява про визнання поточних кредиторських вимог на суму 154 335 412 грн. 54 коп., які підлягають погашенню: на суму 43 563 375 грн. 77 коп. позачергово за рахунок заставного майна, на суму 110 765 312 грн. 77 коп. в четверту чергу та на суму 6 724 грн. 00 коп. у першу чергу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року розгляд заяви публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах про визнання поточних кредиторських вимог призначено в судовому засіданні на 10 грудня 2018 року.

Представник публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах в судовому засіданні вимоги викладені у заяві підтримав та просив суд визнати їх.

Ліквідатор в судовому засіданні проти вимог публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах не заперечував.

В своїй письмовій заяві ліквідатор поточні вимоги визнавав повністю.

Письмових заперечень від інших учасників судового провадження щодо заявлених поточних вимог до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах та ліквідатора, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах про визнання кредиторських вимог відмовити повністю з наступних підстав:

Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішенням зборів комітету кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" від 06 лютого 2017 року (оформлене протоколом №1) головою комітету кредиторів обрано публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Черкасах.

Згідно ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно абз. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 6 ст.23 вищевказаного Закону за наслідками розгляду кредиторських заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги кредиторів.

Черговість задоволення вимог кредиторів встановлено ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" та відкриття ліквідаційної процедури було опубліковано в газеті "Голос України" на офіційному веб сайті Вищого господарського суду України від 02 квітня 2018 року за №50373.

Із заявою про визнання поточним кредитором публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах звернулося до суду 01 червня 2018 року.

Звертаючись з відповідною заявою банк вказував, що у боржника виникли зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами:

за період з 30 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року (розмір відсоткової ставки 13) на підставі генеральної угоди №7208N1 від 21 листопада 2008 року та кредитного договору №7208К20 від 21 листопада 2008 року (п. 3.2.,3.5.1) та за період з 02 грудня 2013 року по 27 березня 2018 року (відсоткова ставка,0,1%) на підставі додаткової угоди №7208К20-10 від 02 грудня 2013 року до кредитного договору №7208К20 від 21 листопада 2008 року в розмірі 1 729 732, 75 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 27 березня 2018 року складає 45 491 971 грн. 33 коп.);

за період з 30 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року на підставі генеральної угоди №7208N1 від 21 листопада 2008 року та кредитного договору №7210К1 від 28 січня 2010 року (п. 3.2.,3.5.1) та за період з 02 грудня 2013 року по 27 березня 2018 року на підставі додаткової угоди №7210 К1-4 від 02 грудня 2013 року до кредитного договору №7210К1 від 28 січня 2010 року в розмірі 2 464 794 грн. 51 коп.

Згідно ч.2 ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов'язання" та "термін виконання зобов'язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов'язання" і "термін виконання зобов'язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

За умовами вищевказаних кредитних договорів (п. 3.5.1) боржник зобов'язаний був сплачувати проценти за користування кредитними коштами у валюті кредитів, які нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кожним отриманим кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. кредитних договорів.

Кінцева дата погашення кредитних коштів по договору №7208К20 від 21 листопада 2008 року - 19 листопада 2010 року, а по договору №7210К1 від 28 січня 2010 року - 31 грудня 2010 року.

Дані обставини кредитор самостійно зазначав в заяві від 29 вересня 2011 року (т.3 а.с.16-20) про визнання кредиторських вимог.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Банк свої обов'язки за умовами договорів виконав, надавши кредитні кошти товариству. В свою чергу товариство зобов'язувалося за договорами повертати кредит з процентами на встановлених умовах.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов'язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

При цьому судом було враховано відповідні висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року зі справи № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку право банку нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договорами строку кредитування.

Також банком заявлено до визнання 93 217 714 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 13 154 208 грн. 33 коп. 3% річних нарахованих за період з 30 вересня 2011 року по 27 березня 2018 року на раніше визнану судом суму кредиторських вимог в розмірі 67 500 155 грн. 23 коп.

Судом враховано, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 01 червня 2011 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

З 19 січня 2013 року Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції Законом України від 22 грудня 2011 року N 4212-VI.

Згідно абзацу 3 п. 11 розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції станом на 19 січня 2013 року - далі Закон) положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Саме в ліквідаційній процедурі суд розглядає поточні кредиторські вимоги.

Інфляційні та річні нараховано банком на грошові зобов'язання, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Проте, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Також ст.12 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції яка діяла до 19.01.2013 року регулювала забезпечення вимог кредиторів та мораторій на задоволення вимог кредиторів, що означає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань строк виконання яких настав.

Таким чином заявлені вимоги не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Отже, заява публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах не підлягає задоволенню.

На підставі вищевказаного, та керуючись ст. ст. 38, 45 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У визнанні поточних кредиторських вимог публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах в розмірі 154 332 212 грн. 54 коп. відмовити повністю.

2. Копію ухвали надіслати публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкасах та ліквідатору Іванюку Олександру Миколайовичу.

Суддя А.В. Васянович