ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018р.

Справа № 904/3926/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросем», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе», с. Вишневе

Про: стягнення 591 731, 70 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Агросем» (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Вишневе» (відповідач) про стягнення 591 731, 70 грн. ( в т.ч.: 497 804, 87 грн. - основна заборгованість (з урахуванням скоригованої вартості товару) ; 48 140, 99 грн. - пеня; 41 585, 21 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами; та 4 200, 63 грн. - 3% річних) заборгованості за договором поставки №23.04.18-123/1 від 23.04.18р. (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору в частині здійснення своєчасної оплати за товар.

Ухвалою суду від 16.10.18р. відкрито провадження у справі №904/3926/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «Агрофірма «Вишневе» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином ( що підтверджується відповідним поштовим повідомлення про вручення відповідачу 23.10.18р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі).

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.13р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов’язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

23.04.18р. між ТОВ «Агросем» (постачальник) та ТОВ «Агрофірма «Вишневе» (покупець) укладено договір поставки №23.04.18-123/1, відповідно до умов якого та специфікації №1 від 24.04.18р. постачальник 26.04.18р. здійснив поставку покупцю товару на загальну суму 501 937, 92 грн. (що підтверджується відповідними видатковими накладними №АГ-26/04154 від 26.04.18р. на суму 368 087, 81 грн., №АГ-26/04155 від 26.04.18р. на суму 133 850, 11 грн. (а.с.9, 10) та довіреністю на отримання товару від 26.04.18р.( а.с.11 )); а покупець відповідно до п. 3 специфікації №1 від 24 квітня 2018 року, зобов’язався здійснити оплату товару наступним чином : а) оплата товару в розмірі 30% загальної його вартості , що постачається за цим договором, здійснюється до 10 травня 2018 року; б) оплата товару в розмірі 70% його загальної вартості , що постачається за цим договором, здійснюється до 25 жовтня 2018 року (а.с.8).

Згідно п. 2.2. договору загальна кількість та вартість товару , що поставляється за цим договором, визначається сукупністю всього товару , що передається постачальником у власність покупця, за усіма специфікаціями , протягом всього строку дії цього договору.

Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.3. договору).

В п.3.6. договору сторони погодили, що у разі зміни курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України покупець у день здійснення оплати за товар зобов’язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику , як скориговану вартість товару, за формулою , зазначеною у цьому пункті. Для індексації ( коригування) вартості товару, відповідно до умов п.3.6. договору, датою або днем оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі , окрім грошової. (п.3.6.1. договору). У випадку порушення покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених договором, постачальник з першого дня порушення набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6. договору та вимагати від покупця негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу постачальника (п.3.7 договору). У випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов’язання за цим договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. договору, датою або днем оплати буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем. (п.3.9. договору).

Відповідно до п. 9.2. договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару, відповідач сплачує позивачу пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно п.9.4. договору за порушення грошових зобов’язань по оплаті товару покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3% за кожен місяць від простроченої суми за весь період прострочення (а.с.6-7).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов’язань поставлений на його адресу товар у встановлений договором строк у повному обсязі не оплатив (сплачено лише 5 000, 00 грн.); у зв’язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем станом на 21.08.18р. рахується заборгованість в розмірі 497 804, 87 грн.

Окрім того - позивач відповідно до пунктів 9.2., 9.4. договору та приписів ст.ст.536, 625, 1214 ЦК України нарахував відповідачу: 48 140, 99 грн. - пені; 41 585, 21 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами; та 4 200, 63 грн. - 3% річних. (а.с. 2-3). Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 591 731, 70 грн.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України) Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин не надано. Наведене є достатньою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» (52314, с. Вишневе Криничанського району Дніпропетровської області; ) на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро сем» ( 04210, м. Київ , проспект Героїв Сталінграда, буд. 6 А; ): 497 804, 87 грн. - заборгованості за договором ; 48 140, 99 грн. - пені; 41 585, 21 грн. – відсотків за користування чужими грошовими коштами; 4 200, 63 грн. - 3% річних та 8 875, 98 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 11.12.2018р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.