СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2018 р. Справа №905/708/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Донецькій області (вх.№288Д від 18.10.2018) на рішення Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 (повний текст складено 31.07.2018 у м. Харкові, суддя Лейба М.О.) у справі №905/708/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро,

до Управління поліції охорони в Донецькій області м. Маріуполь, Донецька обл.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на стороні відповідача - Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька обл.,

про стягнення 31939,35 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Управління поліції охорони в Донецькій області про стягнення 31939,35 грн., з яких: 23204,00 грн. – основний борг; 7207,54 грн. – інфляція; 1527,81 грн. – 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов’язань за договором №2135 від 21.12.2009 про надання послуг бізнес-мережі.

В якості правових підстав подання позову позивач зазначив положення статей 509, 527, 528, 530, 612, 625, 629, 903 Цивільного кодексу України, статей 193 Господарського кодексу України, статті 33 Закону України «Про телекомунікації».

Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 у справі №905/708/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління поліції охорони в Донецькій області про стягнення 31939,35 грн., з яких: 23204,00 грн. - основний борг; 7207,54 грн. - інфляція; 1527,81 грн. - 3% річних, задоволено частково.

Стягнуто з Управління поліції охорони в Донецькій області на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» суму основного боргу в сумі 22121,82 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 6871,40 грн.; 3% річних у розмірі 1456,56 грн. та судовий збір у сумі 1679,82 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 по справі №905/708/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що за специфікою укладеного з ПАТ «Укртелеком» договору про надання телекомунікаційних послуг, передбачено проведення ряду певних технічних дій оператором зв’язку, без здійснення яких надання послуг неможливе. Судом першої інстанції, на думку скаржника, проігноровано відсутність жодних дій, направлених на реальну передачу прав та обов’язків за укладеним між сторонами договором №2135 від 21.12.2009 від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області до Управління поліції охорони в Донецькій області.

Апелянт зазначає, що отримувачем телекомунікаційних послуг було Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області. Вказує, що ПАТ «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії звернувся з заявою до фактичного отримувача телекомунікаційних послуг – ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області, якою визнані вимоги позивача та віднесені до четвертої черги вимог кредиторів.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління поліції охорони в Донецькій області на рішення Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 у справі №905/708/18. Зобов’язано позивача та третю особу до 02.10.2018 включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

Від Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 у справі №905/708/18 залишити без змін; апеляційну скаргу – без задоволення.

Позивач зазначає, що угода від 01.01.2016 про заміну сторони в зобов’язанні відповідачем не оспорювалась, є чинною, заміна сторони у зобов’язанні відбулася не внаслідок правонаступництва, а внаслідок досягнення всіма сторонами згоди, щодо такої заміни, про що свідчить підписана угода від 01.01.2016 року, тому права та обов’язки, які існували у третьої особи, перейшли до відповідача за даним договором.

Від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа, вважаючи оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, підтримує апеляційні доводи відповідача в повному обсязі.

Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018 з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018) постановлено ліквідувати, у тому числі Харківський та Донецький апеляційні господарські суди та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, що визначає Східний апеляційний господарський суд як суд апеляційної інстанції у розумінні ч.1 ст.25 Господарського процесуального кодексу України для справи №905/708/18.

Згідно з п.п. 8 п. 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі Указу Президента України від 28.09.2018 №295/2018 «Про переведення суддів» переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду та суддів Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в газеті «Голос України» (№185 (6940) від 03.10.2018) було розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 01.10.2018 «Про передачу судових справ до Східного та Центрального апеляційних господарських судів», у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Донецьким апеляційним господарським судом, доручено відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії здійснити передачу судових справ, що перебували у провадженні Донецького апеляційного господарського суду до, зокрема, Східного апеляційного господарського суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 для розгляду справи №905/708/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 прийнято справу №905/708/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом вищевказаною ухвалою про відкриття провадження було попереджено сторони, що апеляційна скарга може бути розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про прийняття справи до провадження була отримана учасниками апеляційного провадження (позивач отримав копію ухвали – 26.10.2018; відповідач – 27.10.2018, третя особа – 27.10.2018), що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2, а.с.77-80).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що учасники провадження мали достатньо часу для надання будь-яких необхідних пояснень чи документів, однак, враховуючи, що учасники провадження у справі не надали будь-яких заяв чи клопотань, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Також, суд повідомляє, що клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції обставини даної справи є наступними.

21.12.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» (нині - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» та далі – Оператор) та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (Бізнес-абонент) укладено договір №2135 про надання послуг бізнес-мережі.

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, Оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (послуги), а бізнес-абонент отримує зазначені послуги та сплачує їх вартість.

Під бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування бізнес-абонентів, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору Оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв'язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення.

За змістом п.2.2 договору перелік та опис, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в окремих додаткових угодах до цього договору, що підписуються сторонами по кожному з видів замовлених послуг.

За умов договору Оператор зобов’язався надавати замовлені послуги за встановленими показниками якості цілодобово 365 (366) днів на рік (п.3.1.1 договору), а Бізнес-абонент зобов’язався проводити оплату послуг в порядку та терміни, визначені договором (п.3.2.3 договору).

Порядок оплати наданих телекомукаційних послуг - кредит. Не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, Оператор виставляє Бізнес-абоненту рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць року, у межах якого надавалися послуги. В разі кредитної системи оплати: Бізнес-абонент повинен оплатити рахунок за послуги не пізніше останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок Оператора. Оплата послуг проводиться у національній валюті України. В разі авансової системи оплати: Бізнес-абонент для одержання послуг щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком ( до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг. Залишок авансу переноситься на наступний розрахунковий період (п.4.2, п.4.3, п.4.4, п.4.5 договору).

Вартість послуг зазначається у відповідних додаткових угодах до цього договору (п.4.9 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2010р. У разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах (п.8.1, п.8.2 договору).

Також, сторонами підписано додаткову угоду №3 від 01.05.2013 до договору, у якій погоджено, що Оператор надає Бізнес-абоненту в тимчасове платне користування лінії/канали зв’язку, а Бізнес-абонент сплачує вартість робіт з організації ліній/каналів та оплату за надані послуги згідно з тарифами.

Відповідно до п.2.3, п.2.4 додаткової угоди №3 від 01.05.2013 до договору Оператор забезпечує визначений режим роботи ліній/каналів згідно з додатком №3.1, Бізнес-абонент користується зазначеними лініями/каналами та сплачує за їх організацію і користування згідно із встановленими тарифами (додаток №3.2).

Означена додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до моменту припинення дії договору (п.4.1 договору).

У додатку №3.1 від 01.05.2013 до договору сторонами визначено технічні дані для договору: назва послуги - надання виділених некомутованих каналів (три канали), кінцеві пункти - Краматорськ-Дружківка, початок роботи 21.12.2009.

У додатку №3.2 від 01.05.2013 до договору сторонами узгоджено вартість послуг (надання виділених некомутованих каналів) Краматорськ-Дружківка (3 канали), середньомісячна вартість кожного 438,00 грн. без ПДВ, всього 1314,00 грн. без ПДВ, 1576,80 грн. з ПДВ.

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (сторона 1), Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (сторона 2) та Управлінням поліції охорони в Донецькій області (сторона 3) підписано угоду про заміну сторони.

За змістом даної угоди сторона 2 передає, а сторона 3 набуває всіх прав та приймає на себе виконання всіх зобов’язань за договором №2135 від 21.12.2009 та визнається стороною по договору замість сторони 2 (п.1 угоди).

Сторона 1 надає свою згоду на заміну сторони у договорі (п.2 угоди).

За змістом п.6 угоди остання набуває чинності з дати підписання і діє протягом усього періоду чинності договору №2135 від 21.12.2009. На підставі ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли з березня 2015 включно.

Позивач претензією (б/н від 30.01.2018) звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування витрат, пов’язаних з наданням телекомунікаційних послуг, просив у строк до 01.03.2018 погасити заборгованість у розмірі 23204,00 грн.

Факт направлення претензії на адресу відповідача підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією Укрпошти від 01.02.2018.

У відповіді на претензію (вих.№204/43/24/01-2018 від 06.02.2018) відповідач вважає заявлені на адресу Управління поліції охорони вимоги безпідставними та незаконними, тому усі претензії Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» відхилені Управлінням поліції охорони в Донецькій області в повному обсязі.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 23204,00 грн., інфляції в сумі 7207,54 грн. та 3% річних в сумі 1527,81 грн.

Оскаржуване судове рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог, в задоволеній судом частині. Приймаючи до уваги зазначені позивачем у розрахунку відомості щодо проведених платежів, які відповідачем та третьою особою не спростовані, виходячи з того, що позивачем при нарахуванні не враховано проведений третьою особою платіж у повному обсязі за зобов’язанням березня 2015, а також відсутність обов’язку у відповідача сплачувати початкове сальдо, яке нараховано до передачі останньому прав та обов’язків за договором №2135 від 21.12.2009, суд першої інстанції встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з березня 2015 по грудень 2015 становить 22121,82грн. (29443,60 грн. (загальна сума нарахувань, зазначена позивачем) – 4843,32 грн. (заборгованість станом на 01.03.2015) – 2478,46 грн. (платіж за зобов’язанням березня 2015р.)).

Щодо заявленої відповідачем позовної давності, судом встановлено відсутність порушень з боку позивача, визначеного ст.257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності.

Враховуючи висновки суду про часткову неправомірність позовних вимог, за наслідками проведеного перерахунку, судом задоволені вимоги позивача про стягнення інфляційних в сумі 7207,54 грн. та трьох процентів річних в сумі 1527,81 грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є юридичною особою (ідентифікаційний код 21560766), що підтверджується випискою з ЄДР, здійснює свою діяльність на підставі Статуту. Здійснюючи свою діяльність у сфері телекомунікації, ПАТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги. Дніпропетровська філія ПАТ «Укртелеком» є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», що підтверджено Випискою з ЄДР та Положенням про Дніпропетровську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області () є юридичною особою, що перебуває в стадії припинення.

Управління поліції охорони в Донецькій області утворене відповідно до п.4 ст.3, ст.13, ч.1 ст.15, п.п.19, 20 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», наказом голови Національної поліції України від 06.11.2015 №48 «Про затвердження Положення про Управління поліції охорони в Донецькій області» .

07.11.2015 відбулась державна реєстрація Управління поліції охорони в Донецькій області (відповідача), створеного розпорядчим актом органу державної влади.

Відповідно до ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно з Положенням про Управління поліції охорони в Донецькій області останнє є територіальним органом Національної поліції, що здійснює свою діяльність за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, оперативно підпорядковуючись Департаменту поліції охорони. Управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку договору, дійшов висновку, що укладений договір за змістом спірних правовідносин та своєю правовою природою є договором про надання послуг, а тому спірні правовідносини регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ( ст.610 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, 01.01.2016 між позивачем, третьою особою та відповідачем підписано угоду про заміну сторони, за змістом якої відповідач фактично замінив третю особу у зобов’язаннях, що виникли з договору про надання послуг бізнес-мережі №2135 від 21.12.2009.

При цьому, як було узгоджено сторонами, на підставі ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли з березня 2015 року включно.

За своєю правовою природою дана угода є угодою по заміну боржника у зобов’язанні, що відповідає положенням ст. 520 Цивільного кодексу України, за якою боржник у зобов’язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (частина 1 ст. 520 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача та/чи третьої особи до суду щодо визнання недійсною зазначеної угоди, відповідного рішення суду з цього приводу, а відтак вона є дійсною.

Таким чином, за правомірними висновками суду першої інстанції, у зв’язку з укладанням сторонами угоди від 01.01.2016 до договору №2135 від 21.12.2009 права та обов’язки, які існували у третьої особи за даним договором з 01.03.2015 перейшли до відповідача.

Судом першої інстанції вірно не прийняті як належні посилання відповідача на відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, оскільки у даному випадку відбулась заміна сторони у зобов'язанні не внаслідок правонаступництва, а саме у зв'язку з досягненням всіма сторонами згоди на таку заміну сторони у зобов'язанні.

Підписуючи дану угоду, відповідач погодився з набуттям прав та обов'язків сторони (Абонента) за договором №2135 від 21.12.2009, починаючи з 01.03.2015. Відповідні оригінал договору №2135 від 21.12.2009 та укладені на його виконання документи передані третьою особою відповідачу разом з підписанням угоди, про що зазначено у п.4 угоди. Будь-яких застережень, зауважень відповідача з цього приводу, надана угода не містить.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При зверненні до суду з відповідними вимогами про стягнення заборгованості за певний період саме позивач має надати відповідний розрахунок, а також довести наведені у цьому розрахунку нарахування.

Наданий до позовної заяви позивачем розрахунок заборгованості за договором №2135 від 21.12.2009 свідчить про наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 23204,00 грн. за період з 01.03.2015 по 12.2015. При цьому, згідно розрахунку, крім спірного періоду березень-грудень 2015 року позивачем також враховано заборгованість в сумі 4843,32 грн. станом на 01.03.2015.

В підтвердження даних нарахувань позивачем до справи додано рахунки-акти від 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015р., 31.08.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015.

Згідно із п.72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг у разі здійснення розрахунків за отримані телекомунікаційні послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Вказані рахунки-акти виставляються (формуються) авторизованим програмним забезпеченням згідно вимог Закону України «Про телекомунікації» щодо відповідності стандартам і технічним регламентам технічних засобів телекомунікацій. Підтвердження відповідності технічних засобів телекомунікацій здійснюється із Законом України «Про підтвердження відповідності» відповідно до вимог НКРЗІ.

Надані до матеріалів справи рахунки-акти роздруковані із автоматизованого програмного забезпечення згідно вимог ст. 24 Закону України «Про телекомунікації».

Відповідно до п.5.15 Умов порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», що оприлюднені на офіційному web-сайті http://www.ukrtelecom.ua, кількість та вартість послуг телекомунікаційних послуг, наданих абоненту в розрахунковому періоді, визначається відповідно до показників автоматизованої системи розрахунків за послуги, що належить позивачу, та тарифу/тарифного плану на кожну окрему послугу.

Відповідачем відомості, викладені у актах-рахунках, не спростовані.

Проте, правові підстави для виникнення у відповідача зобов'язання сплачувати надані послуги до 01.03.2015 відсутні, враховуючи не набуття відповідачем прав та обов'язків за договором №2135 від 21.12.2009 в період до 01.03.2015.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов’язку сплати вартості наданих позивачем послуг за період з березня 2015 року по грудень 2015 року.

Як встановлено, згідно розрахунку позивача за період з березня 2015 року по грудень 2015 року нараховано заборгованість в сумі 23204,00 грн. У графі 3 розрахунку (а.с.27) містяться відомості щодо проведених третьою особою оплат на загальну суму 6239,60 грн.

Згідно відомостей інформаційної таблиці, наданої третьою особою до пояснення по справі №83л/к від 06.06.2018, вбачається нарахування позивачем за послуги зв’язку за період з січня 2014 року по грудень 2015 року на суму 54985,30 грн. та сплата третьою особою вказаних послуг на суму 35341,89 грн., а також 415,40 грн. пені.

В якості доказів сплати позивачу грошових коштів в сумі 35757,29 грн. за договором №2135 від 21.12.2009 третьою особою до матеріалів справи надано копії платіжних доручень:

- №7257 від 25.03.2014 на суму 1806,48 грн. за рахунком №2135.1.2014 від 31.01.2014 за послуги зв’язку;

- №7258 від 25.03.2014 на суму 6,62 грн. за рахунком №2135.1.2014 від 31.01.2014 за послуги зв’язку-пеня;

- №10154 від 18.04.2014 на суму 1668,24 грн. за рахунком №2135.2.2014 від 28.02.2014 за послуги зв’язку;

- №10155 від 18.04.2014 на суму 6,45 грн. за рахунком №2135.2.2014 від 28.02.2014 за послуги зв’язку - пеня;

- №12801 від 16.05.2014р. на суму 1806,48 грн. за рахунком №2135.3.2014 від 31.03.2014р. за послуги зв’язку;

- №12802 від 16.05.2014 на суму 8,08 грн. за рахунком №2135.3.2014 від 31.03.2014 за послуги зв’язку - пеня;

- №15438 від 16.06.2014 на суму 1760,40 грн. за рахунком №2135.4.2014 від 30.04.2014 за послуги зв’язку;

- №15439 від 16.06.2014 на суму 5,96 грн. за рахунком №2135.4.2014 від 30.04.2014 за послуги зв’язку - пеня;

- №20689 від 30.09.2014 на суму 1806,48 грн. за рахунком №2135.5.2014 від 31.05.2014 за послуги зв’язку;

- №20690 від 30.09.2014 на суму 7,57 грн. за рахунком №2135.5.2014 від 31.05.2014 за послуги зв’язку - пеня;

- №20691 від 30.09.2014 на суму 1939,61 грн. за рахунком №021353.6.2014 від 30.06.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №20692 від 30.09.2014 на суму 7,38 грн. за рахунком №021353.6.2014 від 30.06.2014 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №22291 від 04.11.2014 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.8.2014 від 31.08.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №22292 від 04.11.2014 на суму 16,87 грн. за рахунком №021353.8.2014 від 31.08.2014 за послуги зв’язку – пеня згідно дог. №2135;

- №22526 від 07.11.2014 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.8.2014 від 31.08.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №22527 від 07.11.2014 на суму 39,85 грн. за рахунком №021353.8.2014 від 31.08.2014 за послуги зв’язку – пеня згідно дог. №2135;

- №23116 від 25.11.2014 на суму 2432,38 грн. за рахунком №021353.9.2014 від 30.09.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №23117 від 25.11.2014 на суму 64,03 грн. за рахунком №021353.9.2014 від 30.09.2014 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №24520 від 26.12.2014 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.10.2014 від 31.10.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №24521 від 26.12.2014 на суму 53,22 грн. за рахунком №021353.10.2014 від 31.10.2014 за послуги зв’язку – пеня згідно дог. №2135;

- №688 від 26.01.2015 на суму 2432,38 грн. за рахунком №021353.11.2014 від 30.11.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №689 від 26.01.2015 на суму 32,59 грн. за рахунком №021353.11.2014 від 30.11.2014 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №1645 від 24.02.2015 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.12.2014 від 31.12.2014 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №1646 від 24.02.2015р. на суму 25,31 грн. за рахунком №021353.12.2014 від 31.12.2014 за послуги зв’язку – пеня згідно дог. №2135;

- №6703 від 30.06.2015 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.1.2015 від 31.01.2015 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №6704 від 30.06.2015 на суму 24,64 грн. за рахунком №021353.1.2015 від 31.01.2015 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №6819 від 06.07.2015 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.1.2015 від 31.01.2015 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №6820 від 06.07.2015 на суму 24,64 грн. за рахунком №021353.1.2015 від 31.01.2015 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №8010 від 31.07.2015 на суму 2340,22 грн. за рахунком №021353.2.2015 від 28.02.2015 за послуги зв’язку згідно дог. №2135;

- №8009 від 31.07.2015 на суму 30,57 грн. за рахунком №021353.2.2015 від 28.02.2015 за послуги зв’язку - пеня згідно дог. №2135;

- №9194 від 01.09.2015 на суму 2478,46 грн. за рахунком №021353.3.2015 від 31.03.2015 за послуги зв’язку згідно дог.№2135;

- №9195 від 01.09.2015 на суму 61,62 грн. за рахунком №021353.3.2015 від 31.03.2015 за послуги зв’язку – пеня згідно дог. №2135.

Однак, копії платіжних доручень №7257 від 25.03.2014, №7258 від 25.03.2014р., №10154 від 18.04.2014р., №10155 від 18.04.2014, №12801 від 16.05.2014р., №12802 від 16.05.2014р., №15438 від 16.06.2014, №15439 від 16.06.2014р., №20689 від 30.09.2014р., №20690 від 30.09.2014, №20691 від 30.09.2014р., №20692 від 30.09.2014р., №22291 від 04.11.2014, №22292 від 04.11.2014р., №22526 від 07.11.2014р., №22527 від 07.11.2014, №23116 від 25.11.2014р., №23117 від 25.11.2014р., №24520 від 26.12.2014, №24521 від 26.12.2014р., №688 від 26.01.2015р., №689 від 26.01.2015, №1645 від 24.02.2015, №1646 від 24.02.2015, №6703 від 30.06.2015, №6704 від 30.06.2015, №6819 від 06.07.2015, №6820 від 06.07.2015, №8010 від 31.07.2015, №8009 від 31.07.2015 не беруться судом до уваги як докази сплати основного боргу по договору №2135 від 21.12.2009, оскільки, вказаними платіжними дорученнями третьою особою сплачені послуги не в спірний період (з березня 2015 року по грудень 2015 року), який є предметом розгляду справи №905/708/18.

При цьому, з копії платіжного доручення №9194 від 01.09.2015 вбачається сплата третьою особою на користь позивача грошових коштів за березень 2015 року (тобто, за місяць, що входить до спірного періоду) на суму 2478,46 грн.

Платіжне доручення №9195 від 01.09.2015 судом не враховується, оскільки даним платежем третьою особою сплачувалась на користь позивача пеня, а не основний борг.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» .

Крім цього, загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N22 (далі по тексту Інструкція ).

При цьому, відповідно до п.1.3 Інструкції її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, які здійснюють примусове списання коштів з рахунків цих учасників, та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за таким видом розрахункових документів як платіжне доручення.

За змістом п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.1.4 Інструкції платіжним дорученням є розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 3.8 Інструкції передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Виходячи зі змісту наданого третьою особою платіжного доручення №9194 від 01.09.2015 на суму 2478,46 грн. в графі призначення платежу третьою особою було зазначено: «Оплата рах. №021353.3.2015 від 31.03.2015 за послуги зв’язку згідно дог. №2135».

Одночасно матеріали справи містять розрахунок суми заборгованості за договором №2135 від 21.12.2009 про надання послуг бізнес-мережі (а.с.82) з відображенням позивачем проведених третьою особою оплат та місяця боргу, за який оплати були зараховані.

Так, позивачем враховано оплату, проведену 01.09.2015, за послуги зв’язку за зобов’язанням березня 2015 року у сумі 1396,28 грн.

Проте, платіжним дорученням №9194 від 01.09.2015 послуги, надані позивачем у березні 2015 року, оплачені у сумі 2478,46 грн., тобто у повному обсязі.

Судом правомірно відхилені посилання відповідача на неотримання Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області послуг від позивача у повному обсязі, внаслідок його знаходження та реєстрації до листопада 2014р. в місті Донецьку, втрати частини майна внаслідок проведення антитерористичної операції, враховуючи, що у зазначений період відповідач ще не набув прав та обов'язків сторони за договором №2135 від 21.12.2009. Третьою особою будь-яких доказів щодо звернення до позивача з вимогою про припинення дії договору, відмови від отримання послуг в період з липня 2014 року по листопад 2014 року, наявності претензій щодо якості, обсягу наданих послуг до справи не надано.

Твердження відповідача про відсутність в нього зобов'язань зі сплати спірної заборгованості внаслідок визнання даного боргу ліквідаційною комісією третьої особи та прийняття рішення про їх задоволення в порядку визначеному ч.4 ст.112 Цивільного кодексу України, є недоведеними, оскільки у змісті даного рішення відсутні будь-які відомості щодо визнання кредиторських вимог позивача саме за договором №2135 від 21.12.2009.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно зазначено про дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні з цим позовом до суду.

Згідно із статтями 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено вище, зобов’язання березня 2015 року погашено третьою особою у повному обсязі платіжним дорученням №9194 від 01.09.2015.

Приймаючи до уваги умови договору №2135 від 21.12.2009 щодо проведення розрахунку не пізніше останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідач мав сплатити вартість наданих позивачем послуг, за зобов’язанням квітня 2015 року не пізніше 31.05.2015, за зобов’язанням травня 2015 - 30.06.2015, за зобов’язанням червня 2015 року - 31.07.2015, за зобов’язанням липня 2015 року - 31.08.2015, за зобов’язанням серпня 2015 року - 30.09.2015, за зобов’язанням вересня 2015 року - 31.10.2015, за зобов’язанням жовтня 2015 року - 30.11.2015, за зобов’язанням листопада 2015 року - 31.12.2015, за зобов’язанням грудня 2015 року - 31.01.2016.

Як наслідок, право позивача на відповідний позов виникло з 01.06.2015, з 01.07.2015 та т.д.

Виходячи з того, що позовна заява була надана нарочно до канцелярії Господарського суду Донецької області 16.04.2018, судом встановлено відсутність порушень з боку позивача встановленого ст.257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основного боргу за телекомунікаційні послуги в сумі 22121,82 грн. за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред’явлено до стягнення інфляцію в сумі 7207,54 грн. за період з лютого 2016 року по березень 2018 року та три проценти річних в сумі 1527,81 грн. за період з 01.02.2016 по 12.04.2018.

Враховуючи висновки суду про часткову неправомірність позовних вимог, внаслідок проведеного судом перерахунку, суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «Ліга.Еліт 9.1.3», погоджується із розрахунком суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляція в сумі 6871,40 грн. за період з лютого 2016 року по березень 2018 року та три проценти річних в сумі 1456,56 грн. за період з 01.02.2016 по 12.04.2018.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Донецької області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 31.07.2018 не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 31.07.2018 у справі №905/708/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук