ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" грудня 2018 р.м. Одеса справа № 916/1909/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши справу № 916/1909/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" /, адреса - вул. Прорізна, 8, м. Київ 1, 01601/ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни

до відповідача: фізичної особи-підприємця Мазура Руслана Івановича /РНОКПП НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, Одеса, Одеська область, 65104/

про стягнення 8 699,57 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі;

від відповідача: не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 року публічне акціонерне товариство "КБ "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Славкіної М.А. звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 2062/18) до ФОП Мазура Р.І. про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 16 від 01.11.2014 року в загальній сумі 8 699,57 грн., з яких: 5 508,00 грн. - основний борг, 3 191,57 грн. - пеня.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.09.2018 року для розгляду справи визначено суддю Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.09.2018 року /суддя Гуляк Г.І./ позовну заяву публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" /вх. № 2062/18 від 07.09.2018 року/ залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

27.09.2018 року розпорядженням № 525 керівника апарату суду Вінцевської О.О. відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл позовної заяви вх. № 2062/18 від 07.09.2018 року.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.09.2018 року для розгляду справи визначено суддю Петренко Н.Д.

27.09.2018 року через канцелярію до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 10.09.2018 року /вх. № 19663/18/.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1909/18; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на "24" жовтня 2018 р.

24.10.2018 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 21.11.2018 року; доручено господарському суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції.

У судовому засіданні 21.11.2018 року судом протокольно оголошено перерву на 26.11.2018 року на 09.30 год.

26.11.2018 року судове засідання не відбулося, у зв'язку із надходженням повідомлення про замінування будівлі господарського суду Одеської області. Враховуючи, що судове засідання не відбулося із незалежних від суду та учасників справи причин, судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання в межах строків, передбачених ст. 248 ГПК України, на 04.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 16, за умовами якого ПАТ "КБ "Хрещатик" передав, а ФОП Мазура Р.І. прийняв в оренду (строкове платне користування) нежитлове приміщення, загальною площею 15,3 кв.м, що розташоване на 2-му поверсі будівлі № 44 по вул. Базарній в м. Одесі для розміщення в ньому офісу для здійснення діяльності відповідно до статутних документів орендаря.

Позивач зазначає, що в період дії договору відповідач не виконував його умови належним чином, не оплатив орендну плату за серпень, вересень та жовтень 2016 року, в результаті чого виникла заборгованість по орендній платі в сумі 5 508.00 грн. На виконання положень п. 6.2 договору позивачем нараховано пеню на заборгованість з орендної плати у розмірі 3 191,57 грн. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 615 ЦК України, ст. 193 ГК України.

23.11.2018 року через канцелярію до суду надійшов відзив відповідача ФОП Мазур Р.І. /вх. № 24319/18, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "КБ "Хрещатик" у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що ним було повернуло орендоване приміщення в кінці липня 2016 року, але працівники банку не підписали в той момент акт приймання-передачі приміщення з мотивів відсутності повноважень у зв'язку із прийняттям рішення НБУ про ліквідацію банку.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано актів здачі-приймання робіт з оренди приміщення за період серпень-жовтень 2016 року.

Крім того відповідач вказує, що позивачем нараховано пеню із пропуском строку позовної давності.

03.12.2018 року через канцелярію до суду надійшла відповідь позивача на відзив /вх. № 24977/18/, в якій позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів оформлення повернення об'єкту оренди в кінці липня 2016 року. Позивач спростовує доводи відповідача щодо ліквідації банку, так як ПАТ КБ «Хрещатик» перебуває наразі на стадії припинення та не є ліквідованим, оскільки ще не виключений з державного реєстру.

До судового засідання в режимі відеоконференції представник позивача ПАТ "КБ "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Славкіної М.А. не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідач ФОП Мазур Р.І. у судовому засіданні 21.11.2018 року пояснив, що дійсно 01.11.2014 року укладав із банком договір оренди нежитлового приміщення № 16. Однак в подальшому до судових засідань не з'являвся, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01 листопада 2014 року між ПАТ "КБ "Хрещатик" /банк, орендодавець/ та фізичною особою-підприємцем Мазуром Русланом Івановичем /орендар/ було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 16 /а.с. 11-13/.

Відповідними розділами договору сторони погодили предмет договору, порядок передачі та повернення орендного приміщення, орендну плату та порядок розрахунків, права та обов'язки сторін, відновлення майна та використання амортизаційних відрахувань, відповідальність і вирішення спорів за договором, заяви та гарантії, строк дії, умови зміни та припинення договору, інші умови, прикінцеві положення.

Положеннями п.п. 1.1 - 1.3 договору визначено, що ПАТ "КБ "Хрещатик" передав, а ФОП Мазура Р.І. прийняв в оренду (строкове платне користування) нежитлове приміщення, загальною площею 15,3 кв.м, що розташоване на 2-му поверсі будівлі № 44 по вул. Базарній в м. Одесі для розміщення в ньому офісу для здійснення діяльності відповідно до статутних документів орендаря.

Умовами п.3.2. договору встановлено розмір загальної орендної плати за місяць приміщення 1 836.00 гри., у т.ч. ПДВ 306,00 грн.

Згідно пункту 3.3. договору розрахунки по орендній платі проводяться щомісячно на підставі цього договору, шляхом перерахування орендарем на рахунок орендодавця суми, визначеної відповідно до умов п.3.2. даного договору, не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата, починаючи з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення в оренду.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно пункту 8.1. договору оренди, даний договір укладено строком на один рік з 01 листопада 2014 року по 01 листопада 2015 року.

Відповідно до п.8.2. договір оренди було продовжено, шляхом підписання додаткової угоди № 1 від 30.10.2015 року до договору оренди нежитлового приміщення № 16 від 01 листопада 2014 року /а.с. 13 зворот/, з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2016 року.

За змістом пункту 8.5. договору, даний договір припиняється у разі:

- закінчення строку, на який було укладено даний договір оренди;

- достроково за взаємною згодою сторін, а також в односторонньому порядку згідно п.8.4. цього договору, за рішенням суду при невиконанні сторонами зобов'язань за цим договором.

- ліквідації підприємства або в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо припинення дії договору оренди у зв'язку із рішенням Правління НБУ від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик». Оскільки, відповідно до положень ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ КБ «Хрещатик» як юридична особа перебуває у стані припинення та не є ліквідованим.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що повернення орендованого приміщення у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання/припинення здійснюється із складанням акту прийому-передачі.

Судом досліджено акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 року /а.с. 18/, підписаний між сторонами, яким сторонами засвідчено повернення з оренди орендарем нежитлового приміщення, загальною площею 15,3 кв.м., розташованого на 2-му поверсі будівлі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 44. Посвідчено, що сторони не мають жодних претензій одна до одної щодо комплектності та технічного стану приміщення.

Не заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо належності як доказу акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 року /а.с. 18/, який хоч і підписаний відповідачем, але не скріплений печаткою відповідача. Так як обов'язкові реквізити первинних документів визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. Серед обов'язкових реквізитів первинних документів печатки немає.

Пунктом 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 р. № 88 регламентовано, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином суд приходить до висновку, що скріплення підпису відповідача печаткою є правом, а не обов'язком сторони договору, а відтак відсутність печатки на акті приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.10.2018 року не створює жодних юридичних наслідків.

Статтею 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, оскільки акт приймання-передачі нежитлового приміщення підписано сторонами 31.10.2018 року, то у відповідності до положень ст. 795 ЦК України, договір оренди нежитлового приміщення № 16 від 01.11.2014 року припинений з 31.10.2018 року.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо повернення орендованого приміщення в кінці липня 2016 року, оскільки на підтвердження вказаних доводів відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

У ході розгляду справи представник позивача пояснював, що в період дії договору відповідач не виконував його умови належним чином, не оплачував орендну плату за серпень, вересень та жовтень 2016 року, в результаті чого виникла заборгованість по орендній платі в сумі 5 508.00 грн. /а.с. 16/.

Судом встановлено, що 27.06.2018 року позивач направляв на адресу відповідача претензію /вих. № 2-2640/ з вимогою про погашення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 16 від 01.11.2014 року /а.с. 14/.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилався позивач, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Так, судом встановлено існування заборгованості відповідача за договором оренди нежитлового приміщення № 16 від 01.11.2014 року в сумі 5 508,00 грн.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки відповідачем всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано доказів сплати боргу та доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення плати за оренду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "КБ "Хрещатик" в цій частині підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних вимог ПАТ "КБ "Хрещатик" про стягнення пені у розмірі 3 191,57 грн. суд зазначає наступне.

Згідно п. 6.2. договору, у разі несвоєчасного перерахування орендарем платежів по орендній платі орендодавцю відповідно до умов даного договору, орендар сплачує на його користь пеню у розмірі 0,1% від суми затриманого платежу, за кожен день прострочення виконання зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме на момент виникнення прострочення виконання зобов'язання від суми затриманого платежу.

Стосовно заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Правова позиція щодо застосування статті 267 ЦК України та необхідності з'ясування питання поважності чи неповажності причин пропуску позовної давності наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13.05.2014 у справі N 3-14гс14 (Постанова N 3-14гс14) та від 17.02.2016 у справі N 6-2471цс15 (Постанова N 6-2471цс15).

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного (господарського) законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії позовної давності.

Суд зазначає, що позивач ПАТ КБ «Хрещатик» отримавши відзив відповідача та надавши на адресу суду відповідь на відзив, не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку та не обґрунтував жодним чином причини пропуску позовної давності.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги, що позивачем нараховано пеню за порушення строку оплати орендних платежів за серпень, вересень та жовтень 2016 року, то суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені повинно бути припинено через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом із тим, враховуючи, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), то суд приходить до висновку, що позивач пред'явивши позов 07.09.2018 року пропустив строк позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Хрещатик» про стягнення пені, у зв'язку із спливом строку позовної давності. Причини пропуску позовної давності позивачем не обґрунтовано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред'явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 06_210302 від 06.09.2018 року (а.с. 27).

Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "КБ "Хрещатик", судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача ФОП Мазура Р.І.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 248-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мазура Руслана Івановича /РНОКПП НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, Одеса, Одеська область, 65104/ на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" /, адреса - вул. Прорізна, 8, м. Київ 1, 01601/ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення № 16 від 01.11.2014 року у розмірі 5 508,00 грн. /п'ять тисяч п'ятсот вісім гривень 00 копійок/.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мазура Руслана Івановича /РНОКПП НОМЕР_1, адреса - АДРЕСА_1, Одеса, Одеська область, 65104/ на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" /, адреса - вул. Прорізна, 8, м. Київ 1, 01601/ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни судовий збір у розмірі 1762,00 грн. /одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок/.

4. В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 07 грудня 2018 р.

Суддя Н.Д. Петренко