УХВАЛА

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/16343/18

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (51909, м. Кам'янське, вул. С.Х. Горобця, буд. 1)

до Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9), Компанії Slater Commercial LTD (Крейгмюір Чамберс, Роуд Таун, Тортола, Британські Віргінські Острови)

про визнання недійсним договору застави

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДНІПРОАЗОТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України, Компанії Slater Commercial LTD про визнання недійсним договору застави.

Розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ", господарський суд дійшов висновку, що остання не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Пунктом 2 частиною 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо, зокрема, порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Згідно із ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Підставами позову в господарському судочинстві є обставини, тобто юридичні факти, на яких ґрунтується вимога позивача. Підстава позову складається з таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних правовідносин, належність сторін до цієї справи та привід до позову.

Для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено всі обставини, на які позивач посилається у позові, при вирішенні спору судом мають бути оцінені всі докази надані для дослідження наявності чи відсутності підстав на які позивач посилається у своєму позові.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про:

- визнання недійсним договору застави № 30 від 13.03.2015, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОАЗОТ", що посвідчений 13.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком З.A., за реєстровим № 533;

- визнання неправомірною бездіяльності Компанії Slater Commercial LTD (Слейтер Комершал ЛТД), як акціонера AT "ДНІПРОАЗОТ", яка відобразилась у невжитті передбачених статутом товариства заходів по припиненню або розірванню договору застави № 30 від 13.03.2015, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОАЗОТ", що посвідчений 13.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим №533.

Як вбачається з наведених у позові підстав позову та поданих доказів, вимогу про визнання договору недійсним, позивач обґрунтовує, з посиланням на ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 230 ЦК України, тим, що договір застави № 30 від 13.03.2015, як правочин, не був спрямований Відповідачем-1 на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, був вчинений за наявності навмисного введення відповідачем-1 та третьою стороною в оману позивача, а також був вчинений за наявністю обставин, які були відомі лише відповідачу-1 та третій стороні.

Натомість, вимогу про визнання неправомірною бездіяльності відповідача-2, як акціонера позивача, останній обґрунтовує тим, що з боку вказаного акціонера не було вжито відповідних заходів по захисту прав власного акціонерного товариства.

Враховуючи наведене, заявлені вимоги не пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, оскільки недійсність договору позивач обґрунтовує відсутністю його спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, введенням в оману позивача та вчиненням договору за наявності обставин, які були відомі лише відповідачу-1. А визнання бездіяльності відповідача-2, як акціонера, протиправною, позивач обґрунтовує відсутністю доказів вчинення відпоідачем-2, як акціонером дій, спрямованих на захист інтересів товариства.

При цьому, посилання позивача, що відповідач-2 повинен був вчинити дії по захисту товариства з огляну на очевидну недійсність спірного договору не робить обидві вимоги заявленими як зі спільною підставою позову - недійсності договору, оскільки порушення своїх прав з боку відповідача-1 позивач вбачає, як зі сторони контрагента по договору, а зі сторони відповідача-2 - як порушенням акціонером корпоративних обов'язків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем усупереч ст. 173 ГПК України об'єднано в одній позовній заяві декілька позовних вимог, не пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, і вимоги не є основними та похідними позовними вимогами, тому підстав для їх об'єднання з власної ініціативи суд не вбачає. Позивачем клопотання про об'єднання вимог у позові також не заявлялося, та окремо від позову не подавалося.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог перешкоджатиме дослідженню всіх доказів по справі, ускладнить розгляд справи та з'ясуванню всіх обставин, оскільки суд має надати окрему оцінку всім доказам та встановити всі обставини, що стосуються різних позовних вимог.

При цьому, для всебічного розгляду справи, суду необхідно здійснювати окремі процесуальні дії щодо встановлення та дослідження доказів окремих позовних вимог, на які посилається позивач у позовній заяві, що утруднить та призведе до затягування вирішення спору.

Згідно із ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить правилам ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою Господарського суду міста Києва №910/16056/18 від 03.12.2018 позовна заява Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" вже поверталась заявнику на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з порушенням правил об'єднання позовних вимог. Однак, при повторному зверненні до суду заявник вказані недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути Акціонерному товариству "ДНІПРОАЗОТ".

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 91 аркуші.

Ухвала набирає законної сили 10.12.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Суддя Пукшин Л.Г.