ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4560/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення у сумі 47 684,03 грн.

Представники: справу розглянуто без виклику учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК" про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення у розмірі 44 754,39 грн., пені у розмірі 2151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 457,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №664 від 28.08.2002 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2018, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов не надав.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2002 між Комунальним підприємством "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (далі - позивач, «Кривбасводоканал») та Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК" (далі - відповідач, абонент) укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №664.

Відповідно до п.1.1 договору, «Кривбасводоканал» зобовязується забезпечити питною водою, а Абонент прийняти та оплатити питну воду орієнтовно в обємі 6 600 м.куб./рік, 550м.куб/міс, яка відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода питна", а також приймає від нього стічні води в обємі 6 600 м.куб./рік, 550м.куб/міс.

Облік використаної води визначається за показниками повірених водолічильників, встановлених за рахунок Абонента та узгоджених з Кривбасводоканалом. При виході їх з ладу по середньомісячній витраті за попередні два розрахункові місяці, до встановлення нового водолічильника. (п.п.3.1 договору).

При відсутності приладів обліку, відпуск води здійснюється за діючими нормами водоспоживання, затвердженими органами державної виконавчої влади або за контрольними замірами (п.п. 3.2. договору).

Згідно п.4.1. договору розрахунки за воду і стоки здійснюються грошовими коштами і підлягають оплаті абонентом у триденний термін після отримання платіжних доручень.

Тарифи на послуги водопостачання та водовідведення в період дії договору затверджені рішенням Криворізького виконкому від 01.06.2000 № 379 і можуть бути змінені відповідно до діючого законодавства України. Тарифи на момент укладення договору складають за 1 м3 з ПДВ для населення: вода питна - 0,40 грн., стоки - 0,26 грн. (п. 4.4. договору).

Пунктом 4.5 договору визначено, що у разі затвердження нових тарифів на послуги водопостачання та водовідведення Кривбасводоканал письмово повідомляє абонента згідно діючим законодавством України без додаткового узгодження розмірів та терміну введення нових тарифів. Письмове повідомлення стає невідємною частиною даного договору та не потребує додаткового узгодження.

Договір укладається строком до 31 грудня 2002 року в частині надання послуг і вступає в силу з 28 серпня 2002 року, а в частині проведення розрахунків за послуги до повного здійснення розрахунків (п.8.1. договору).

Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п. 8.2. договору, в редакції додаткової угоди про внесення змін до договору від 06.05.2013).

На виконання умов Договору позивач у період з 01.09.2017 по 31.08.2018 надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на суму 44 754,39 грн., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за договором №664 від 28.08.2002.

На оплату наданих послуг у період з 01.09.2017 по 31.08.2018 Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" виставлено Житлово-будівельному кооперативу "Гірник" рахунки на суму 44 754,39 грн.

В порушення умов договору відповідачем належним чином і у повному обсязі не виконані взяті на себе зобов'язання, в результаті чого залишається не оплаченою заборгованість за послуги на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації у сумі 44 754,39 грн.

Відповідно до п. 4.9. договору, при несвоєчасній оплаті сум за договором абонент зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен несплачений день.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 2151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 457,77 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" встановлено, що споживачі питної води зобовязані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення пункту 4.1 договору строк оплати наданих послуг за спірний період є таким, що настав.

На час розгляду справи, відповідачем позовні вимоги не спростовані, суму боргу не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 44 754,39 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 457,77 грн.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, згідно з п. 4.9. договору, при несвоєчасній оплаті сум за договором абонент зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 0,5% від суми простроченого платежу за кожен несплачений день.

Перевіривши розрахунки пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені на підставі п. 4.9. договору та з урахуванням обмежень подвійною обліковою ставкою НБУ, розрахунки позивача є арифметично вірними, а тому до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 2 151,54 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 320,33 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р.

За розрахунком суду, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року складає 455,32 грн.

В решті вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму 02 грн. 45 коп. слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 44 754,39 грн., пеню у розмірі 2151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 455,32 грн.

В решті вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму 02 грн. 45 коп. слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: на позивача - 0,09 грн., на відповідача - 1761,91 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" до Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК" про стягнення основного боргу у розмірі 44 754,39 грн., пені у розмірі 2151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 457,77 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Гірник" (50047, м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. Карбишева, буд.14, ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а, ) заборгованість у сумі 44 754,39 грн., пеню у розмірі 2151,54 грн., 3 % у розмірі 320,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 455,32 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1761,91 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Гірник" (50047, м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. Карбишева, буд.14, ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а, ) 2,45 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати у сумі 0,09 грн. покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.12.2018

Суддя ОСОБА_1