ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2325/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/2325/18

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Скорікової Марини Володимирівни

про стягнення 5004,56 грн., -

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1563 від 04.12.2018р.

Суть спору: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Скорікової Марини Володимирівни 5004,56 грн. суми зменшення плати за роботу, не виконану за договором підряду №430.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №430 на проведення поточного ремонту від 23.12.2016р. щодо обсягу виконаних робіт.

13.11.2018р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.11.2018р., але у судове засідання 05.12.2018р. не з'явився та про причини свого нез'явлення суд не повідомив.

Оскільки дана справа розглядається господарським судом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін господарський суд визнав за можливе розглянути вказану справу за відсутністю позивача у судовому засіданні.

Відповідач відзив на позов не надав, а у судовому засіданні 05.12.2018р. представник відповідача надав усні пояснення, згідно з якими відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач у 2016 році прийняв роботи без жодного зауваження та підписав всі необхідні документи. Доводи позивача про невиконання робіт не підтверджуються.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 05.12.2018р. за участю представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, господарським судом встановлено:

23.12.2016р. між ГУ ДМС України в Одеській області (Замовник, позивач) та ФОП Скорікова М.В. (Підрядник, відповідач) укладений договір №430 на проведення поточного ремонту, згідно з яким Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується на свій власний ризик виконати власними та допоміжними силами роботи з поточного ремонту службових приміщень Любашівського РС ГУДМС України в Одеській області, розташованих в будівлі за адресою: м. Любашівка, вул. Володимира Князя, 150, відповідно до погодженої сторонами договірної ціни й в обумовлений цим договором строк, а Замовник зобов'язується прийняти відремонтований Об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт і матеріалів.

Відповідно до п. 2.1 договору строки завершення поточного ремонту об'єкта, передбаченого п.1. цього договору, - 31.12.2016р.

Згідно з п.3.1 договору договірна вартість послуг, що дорученні для виконання Підряднику, визначається на підставі затвердженої проектно-кошторисної документації та згідно з ДСТУ. На час підписання цього договору вартість послуги з поточного ремонту, що доручені до виконання Підряднику складає: 198898,43 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.3.3 договору оплату за цим договором Замовник проводить за фактично виконані об'єми робіт Підрядником, на підставі акту приймання виконаних робіт (ф. № КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (ф. № КБ-3) та за умови надходження коштів на рахунок Замовника.

Згідно з п.4.2 договору Підрядник зобов'язується відповідно із затвердженою кошторисною документацією провести роботи з поточного ремонту, передбачені в п.1 цього договору.

Відповідно до п.5.1 договору Підрядник гарантує можливість безперервної і нормальної експлуатації об'єкту на протязі гарантійного терміну - 12 місяців. У випадку виявлення прихованих дефектів з вини Підрядника у процесі експлуатації, останній зобов'язаний усунути виявлені дефекти за свій рахунок, в терміни по взаємній домовленості. На недоробки, що виявлені у цей період складається дефектний акт за підписом обох сторін. В акті наводиться перелік недоробок, строки їх усунення. Якщо Підрядник відмовляється від складання акту, він оформлюється із залученням спеціалістів архбудконтролю. У випадку виявлення пошкоджень та дефектів з вини Замовника, у процесі експлуатації, останній усовує їх за власний рахунок.

Згідно з п.6.1 договору здача-приймання робіт після їх закінчення здійснюється відповідно з чинним порядком і оформлюється актом приймання виконаних робіт (ф. № КБ-2в) і довідкою про вартість виконаних робіт (ф. № КБ-3).

Відповідно до п.8.10 договору цей договір набуває чинності від дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2016р., а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання.

Також господарським судом встановлено, на виконання умов договору відповідачем виконано підрядні роботи на загальну суму 198 898,43 грн., про що сторонами складений та підписаний акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (форма №КБ-2в), а також підписано довідку про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3).

26.12.2018р. позивачем оплачено роботи за договором №430 від 23.12.2016р. на суму 198 898,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7779 від 26.12.2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір №430 на проведення поточного ремонту від 23.12.2016р., згідно з яким відповідач зобов'язався виконати роботи з поточного ремонту об'єкту позивача, а позивач зобов'язався прийняти відремонтований об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт і матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором

У матеріалах справи наявний акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за рудень 2016р. (форма №КБ-2в), який підписаний обома сторонами, без жодних зауважень з боку позивача щодо обсягу та вартості виконаних відповідачем робіт.

Водночас у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду не надані будь-які докази, які підтверджують посилання позивача на те, що за результатами проведеного обстеження службових приміщень Любашівського РС встановлено, що роботи «блоки віконні із металопластика» завищено на 2 кв.м., вартість невиконаних робіт складає 5004,56 грн.

В свою чергу представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими після підписання між сторонами акту прийняття робіт та оплати вартості виконаних відповідачем робіт позивач не звертався до відповідача з вимогами щодо виявлених недоліків у роботі відповідача та їх документального оформлення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачем не доведено наявності недоліків у виконаних відповідачем роботах господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області у задоволенні позову.

2.Судові витрати щодо сплати судового збору покласти на Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець