ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.2018 Справа № 905/1590/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Г.Є. Курило

при секретарі судового засідання Конько В.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод", м. Маріуполь

про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28 грн., пені у розмірі 1346161,16грн., інфляційних втрат в розмірі 1032479,99грн., 3% річних в розмірі 276608,50 грн.

Представники сторін:

від позивача: Лященко С.С. - ліквідатор;

від відповідача: Лактіонова Л.О. - за довіреністю

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28грн., пені у розмірі 1346161,16грн., інфляційних втрат в розмірі 1032479,99грн., 3% річних в розмірі 276608,50грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №15001430 від 08.10.2015 щодо оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1590/18; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.09.2018, відповідачу наданий строк до 20.09.2018 надати відзив на позовну заяву і всі письмові докази.

В підготовче засідання 20.09.2018 представник відповідача не з'явився, відзив на позов не надав, суд ухвалою від 20.09.2018 відклав підготовче засідання на 11.10.2018, відповідачу наданий строк до 11.10.2018 надати відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду).

04.10.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не доведено факту постачання товару за спірним договором та відповідно наявності перед ним заборгованості у відповідача, оскільки відсутній повний пакет документів, перелік який визначено у п.6.4. договору з огляду на що вважає відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідач зазначив, що первинні документи, надані суду позивачем в обґрунтування позовних вимог не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не є належними доказами поставки товару. Крім того, відповідач наполягає, що позивачем невірно встановлений період нарахування пені.

Ухвалою суду від 11.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1590/18 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 06.11.2018.

02.11.2018 на адресу суду представник позивача надіслав додаткові документи по справі, в тому числі заяви свідків (менеджеру позивача, директора та водіїв ТОВ «АТП 08-13). В той же день на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вих.№31-ВВ від 31.10.2018, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.11.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 04.12.2018.

15.11.2018 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву з додатками, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю факту поставки.

Розгляд справи по суті розпочато 04.12.2018, що зазначено у протоколі судового засідання.

Позивач в судове засідання 04.12.2018 з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 04.12.2018 з'явився, проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Єнакієвський металургійний завод" (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод", Покупець, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" (Постачальник, Позивач) укладено договір поставки №15001430 (договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію (Товар) на умовах передбачених діючим Договором.

Відповідно до п.2.1. договору кількість, номенклатура та виробник товару зазначаються у специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною (Специфікації).

Пунктами 1, 3 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору сторони узгодили, що Постачальник в січні - березні 2017 року зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору продукцію, а саме: дріт порошковий ПП-13Б-20.23.24 ТУ У 27.3-1-2004 з наповнювачем кальцій металевий, обпалений доломіт і офлюсовані добавки в співвідношенні 40/60. Маса наповнювача в 1 м ПП 180+/-5г/м. Допустима розбіжність в процентному змісту компонентів в хімічній суміші +/- 2%. Діаметр дроту - 13мм. Товщина оболонки - 0,4мм. Внутрішній діаметр - 600мм. Зовнішній діаметр бухти - 1300мм. Висота - 800мм. Довжина дроту в бухті не менше 5000м. Допускається поставка бухт порошкового дроту без упаковки в поліетиленову плівку.

Оплата Покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в договорі. Оплата за поставлений товар буде проводитись протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару та надання Покупцю документів, вказаних в п. 6.4. цього договору, якщо інше не вказано в специфікаціях (п.п.5.1., 5.2. договору).

Відповідно до п.4 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору, строк оплати протягом 15 банківських днів по факту поставки товару на склад Покупця.

У разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати поставленого товару, Покупець нараховує пеню у розмірі 0,04% від вартості поставленого товару за кожен день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, діючої за відповідний період (п.7.2. договору).

Договір діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов'язань (в тому числі гарантійних) за справжнім договором (п.10.5. договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.10.2016 до договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договору поставки №15001430 від 08.10.2015 постачальником протягом січня - лютий 2017 року поставлений покупцю товар, що підтверджується актами прийому-передачі товарів №1 від 11.01.2017 на суму 1113845,04грн., №2 від 18.01.2017 на суму 1118391,12грн., №3 від 24.01.2017 на суму 1135577,52грн., №4 від 31.01.2017 на суму 1157587,20грн., №1 від 02.02.2017 на суму 1165016,16грн., №3 від 16.02.2017 на суму 1127982,24грн.

Позивачем також надані видаткові накладні №2/01 від 11.01.2017 на суму 1113845,04грн., №3/01 від 18.01.2017 на суму 1118391,12грн., №5/01 від 24.01.2017 на суму 1135577,52грн., №8/01 від 31.01.2017 на суму 1157587,20грн., №1/02 від 02.02.2017 на суму 1165016,16грн., №4/02 від 16.02.2017 на суму 1127982,24грн.

Отже, позивач наполягає, що поставив відповідачу товар на суму 6818399,28грн.

Акти прийому-передачі товарів та видаткові накладні підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками сторін.

Крім того, в матеріалах справи наявні податкові накладні, які складені та зареєстровані позивачем у встановленому законом порядку в день підписання актів та видаткових накладних за наслідками проведення відповідних господарських операцій, а також товарно-транспорті накладні.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6818399,28 грн., пені у розмірі 1346161,16грн., інфляційних втрат в розмірі 1032479,99грн., 3% річних в розмірі 276608,50 грн. за невиконання зобов'язань за договором поставки №15001430 від 08.10.2015 в частині оплати за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач наполягає, що позивачем не підтверджений факт поставки товару та надання відповідачу документів згідно п. 6.4. договору.

Пунктом 6.4. договору в редакції Додаткової угоди №4 від 26.10.2016 до договору, сторони передбачили, що Постачальник зобов'язаний надати Покупцю до початку прийому товару наступні документи: рахунок на оплату товару (оригінал); транспортні та супровідні документи (товарно-транспортну накладну (оригінал) та накладну на поставлені ресурси (оригінал) при поставці автомобільним транспортом; залізничну накладну (копія) при поставці залізничним транспортом); пакувальні документи; сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у разі якщо Постачальник не є виробником) (копія); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки; акт прийому - передачі товару (в 2-х екземплярах), оформленого зі сторони Постачальника (оригінал); інші документи, передбачені Специфікацією.

Порядок поставки (умови поставки, вид транспорту): здійснюється на умовах - DDP м.Краматорськ залізнична станція Шпічкіна, DDP м.Кривий Ріг за згодою сторін, автомобільним або залізничним транспортом відповідно до заявок ПрАТ «ЄМЗ» та відповідно до «Инкотермс. Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів міжнародної торгівельної палати (редакція 2000 року)» (п.2 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору).

Стаття 666 Цивільного кодексу України передбачає правові наслідки невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару: якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В той же час, статтею 688 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок покупця повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Розділом 6 договору сторонами обумовлено застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю № П-6.

Згідно із пунктом 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 №П-7, приймання продукції по якості і комплектності виробляється у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність продукції що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Зазначені вище акти в матеріалах справи відсутні, претензій до позивача стосовно того, що не вистачає документів, передбачених пунктом 6.4 договору, відповідачем не надано, що на думку суду, свідчить про те, що всі передбачені договором документи відповідачем були отримані. Доказів відмови від товару відповідачем не надано, товар прийнятий без будь-яких заперечень.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно договору зобов'язань, не надано доказів відмови від цього майна, суд дійшов висновку, що свої зобов'язання передбачені п. 6.4. договору щодо передачі супровідних документів відповідачу позивач виконав у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом приймається до уваги, що наявність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів - актів приймання-передачі товару та видаткових накладних на поставку товару підтверджує факт передачі позивачем товару та факт його одержання відповідачем.

Суд зазначає, що відповідність або невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не може заперечувати саму господарську операцію, тобто не спростовують факт поставки товару. На актах та накладних міститься печатка підприємства відповідача; доказів втрати, викрадення чи її підроблення (звернення до правоохоронних органів, матеріали службового розслідування тощо) до 01.03.2017 відповідачем до суду не надано. При цьому, посилання відповідача на внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ст. 341 КК України за фактом захоплення невідомими особами адміністративної будівлі відповідача не прийняті господарським судом до уваги, з огляду на те, що таке захоплення відбулось 15.03.2017, тобто після підписання актів та видаткових накладних та засвідчення їх печаткою.

Відсутність в матеріалах справи довіреності представника відповідача на отримання товару не свідчить про те, що відповідачем товар не отриманий, оскільки договором не передбачено обов'язкове отримання позивачем довіреності від відповідача при передачі товару.

Крім того, судом приймаються до уваги наданий позивачем до матеріалів справи договір №А-53 про надання послуг автомобільним транспортом від 01.10.2015, що укладений між позивачем та ТОВ «АТП 08-13», у відповідності до якого водії ТОВ «АТП 08-13» здійснювали послуги з перевезення вантажу, поставленого відповідачу, що підтверджується товарно-транспортними накладними, актами здачі-приймання робіт, та заявами свідків - директора та водіями ТОВ «АТП 08-13», а також заявою свідка менеджера позивача ОСОБА_3, який підписував з боку позивача акти прийому-передачі та видаткові накладні.

Невідповідність в ТТН місця поставки (м. Краматорськ, вул. Усурійська, 2) та в специфікації №5 від 20.12.2016 до договору (залізнична станція Шпічкіна) також не може бути належним доказом відсутності факту поставки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару на суму 6818399,28грн.

Відповідно до п.4 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору, строк оплати протягом 15 банківських днів по факту поставки товару на склад Покупця.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем не виконані зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт в сумі 6818399,28грн. як у встановлений договором строк, так і в подальшому, доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 6818399,28грн., а отже і про їх задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1346161,16грн., інфляційних втрат в розмірі 1032479,99грн., 3% річних в розмірі 276608,50 грн. суд зазначає наступне.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.2. договору, у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати поставленого товару, Покупець нараховує пеню у розмірі 0,04% від вартості поставленого товару за кожен день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, діючої за відповідний період.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 1346161,16грн. Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично невірними з огляду на те, що позивач нарахував пеню більше ніж за шість місяців.

За розрахунком суду стягненню підлягає пеня у сумі 501383,00грн., нарахована за актами прийому-передачі:

- №1 від 11.01.2017 (1113845,04грн.) за період з 04.03.2017 по 03.09.2017 у сумі 81978,99грн,

- №2 від 18.01.2017 (1118391,12грн.) за період з 11.03.2017 по 10.09.2017 у сумі 82313,59грн,

- №3 від 24.01.2017 (1135577,52грн.) за період з 17.03.2017 по 16.09.2017 у сумі 83578,51грн,

- №4 від 31.01.2017 (1157587,20грн.) за період з 24.03.2017 по 23.09.2017 у сумі 85198,42грн,

- №1 від 02.02.2017 (1165016,16грн.) за період з 26.03.2017 по 25.09.2017 у сумі 85745,19грн,

- №3 від 16.02.2017 (1127982,24грн.) за період з 10.04.2017 по 09.10.2017 у сумі 82568,30грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 276608,50грн. Здійснений позивачем розрахунок 3% річних за кожним актом є арифметично вірними, проте, загальну суму позивач зазначив не вірно, а саме -276608,50грн. замість 276608,46грн. З огляду на що стягненню підлягають 3 % річних у сумі 276608,46грн., нараховані за актами прийому-передачі:

- №1 від 11.01.2017 (1113845,04грн.) за період з 02.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46689,94грн,

- №2 від 18.01.2017 (1118391,12грн.) за період з 09.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46237,05грн,

- №3 від 24.01.2017 (1135577,52грн.) за період з 15.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46387,56грн,

- №4 від 31.01.2017 (1157587,20грн.) за період з 22.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46620,64грн,

- №1 від 02.02.2017 (1165016,16грн.) за період з 24.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46728,32грн,

- №3 від 16.02.2017 (1127982,24грн.) за період з 11.03.2017 по 27.06.2018 у сумі 43944,95грн.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні витрати в сумі 1032479,99грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція); у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997р. N39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань є арифметично не вірними, з огляду на що стягненню підлягають інфляційні у сумі 1005052,90грн., нараховані за актами прийому-передачі:

- №1 від 11.01.2017 (1113845,04грн.) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 171179,59грн,

- №2 від 18.01.2017 (1118391,12грн.) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 171878,25грн,

- №3 від 24.01.2017 (1135577,52грн.) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 174519,51грн,

- №4 від 31.01.2017 (1157587,20грн.) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 163536,14грн,

- №1 від 02.02.2017 (1165016,16грн.) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 164585,66грн,

- №3 від 16.02.2017 (1127982,24грн.) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 159353,75грн.

Відповідачем 15.11.2018 подані до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву разом з додатковими документами, а саме Повідомленням про утримання суми неустойки за договором поставки №15001430 від 08.10.2015.

Частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. ч. 4, 5, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідності до ст. 167 Господарського процесуального кодексу України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, отже разом з запереченнями відповідач не має право надавати додаткові докази по справі.

Відповідач надав суду всупереч приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Повідомлення про утримання суми неустойки за договором поставки №15001430 від 08.10.2015 тільки 15.11.2018, тобто з пропуском встановленого строку для подачі відповідачем доказів, заяви про поновлення пропущеного строку суду не надано, отже суд не приймає до уваги Повідомленням про утримання суми неустойки за договором поставки №15001430 від 08.10.2015.

Всі інші доводи відповідача не приймаються судом до уваги у зв'язку з тим, що не спростовують вищевикладені висновки суду.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м.Запоріжжя до відповідача: Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод", м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28 грн., пені у розмірі 1346161,16грн., інфляційних втрат в розмірі 1032479,99грн., 3% річних в розмірі 276608,50 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Ілліча, буд.54, блок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" (69001, місто Запоріжжя, вулиця Поштова, буд.27/29, ) заборгованість у розмірі 6818399,28 грн., пеню у розмірі 501383,00грн., інфляційні втрати в розмірі 1005052,90грн., 3% річних в розмірі 276608,46грн., судовий збір в сумі 129021,65грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" (69001, місто Запоріжжя, вулиця Поштова, буд.27/29, ).

Відповідач (боржник) - Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Ілліча, буд.54, блок 4, ).

У судовому засіданні 04.12.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2018.

Суддя Г.Є. Курило