РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2018 р.Справа № 910/8099/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аларіт Оренда-"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю-нет Україна"

про стягнення 117 451,97 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.,

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аларіт Оренда-" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю-нет Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 117 451,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору оренди № 6W від 01.07.2017 р. в частині сплати орендних платежів.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.07.2018 р. ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.08.2018 р.

Протокольною ухвалою від 08.08.2018 р. підготовче засідання відкладено на 05.09.2018 р.

Протокольною ухвалою від 05.09.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 10.10.2018 р.

01.10.2018 р. від відповідача надійшов відзив.

Протокольною ухвалою від 10.10.2018 р. відкладено підготовче засідання на 17.10.2018 р.

16.10.2018 р. від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи.

17.10.2018 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

17.10.2018 р. від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

У підготовчому засіданні 17.10.2018 р. суд розглянув клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, за результатом чого встановив наступне.

Частиною 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як на підставу для призначення судової почеркознавчої експертизи відповідач посилається на те, що він, ознайомившись з копіями додатків до позовної заяви, помітив явну несхожість у підписах керівника відповідача на документах, а саме, на Договорі оренди №6/W від 01.07.2017 р., Акті приймання-передачі від 01.07.2017 р. до Договору оренди, Акті №АО-0001887 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Проте, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи копії вищезазначених документів містять відбиток печатки відповідача; більш того, відповідачем жодним чином не заперечується факт її проставлення на вказаних документах; дослідженню, на думку відповідача, підлягає тільки встановлення факту підписання документів саме керівником відповідача.

Водночас, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що печаткою відповідача неправомірно та безпідставно скористалась будь-яка неповноважна особа.

Більш того, судом прийнято до уваги, що 03.10.2017 р. відповідачем було сплачено на рахунок позивача 85 800,64 грн. з призначенням платежу: "суборенда нежитлового приміщення за липень 2017 р. згідно р/ф №АО-0002441 від 01.07.2017 р., в т.ч. ПДВ 20% 14 300,11 грн.". Водночас, з поданої позивачем 17.10.2018 р. копії рахунка-фактури №АО-0002441 від 01.07.2017 р. вбачається, що він виставлявся на підставі договору №6/W від 01.07.2017 р.

З урахуванням викладеного, суд протокольною ухвалою від 17.10.2018 р. відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Протокольною ухвалою від 17.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.11.2018 р.

18.10.2018 р. від відповідача надійшло повторне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, аналогічне клопотанню від 17.10.2018 р.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки клопотання про призначення судової експертизи надійшло після закінчення встановленого судом строку та з урахуванням того, що аналогічне клопотання вже розглянуто судом, протокольною ухвалою від 14.11.2018 р. суд залишив вказане клопотання без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 14.11.2018 р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у підготовчому засіданні 17.10.2018 р., що підтверджується розпискою та протоколом.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляд справи, розгляд даної справи належить здійснити за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 14.11.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.07.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аларіт Оренда-" (Суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю-нет Україна" (Суборендар) укладено Договір оренди №6/W (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.4. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Суборендодавець зобов'язується передати Суборендареві у строкове платне користування, а Суборендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення у будівлі та прилеглу прибудинкову територію, що визначені у цьому Договорі (надалі іменується "приміщення, що орендується"), та зобов'язується сплачувати Суборендодавцеві орендну плату.

Адреса будинку та прибудинкової території, що орендується: будинок № 50-Б по вул. Богдана Хмельницького у Шевченківському районі міста Києва. 1.3. Загальна площа приміщень, що орендується: 199,1 (сто дев'яносто дев'ять) кв. м., а Щ також площа прибудинкової території: 1244, 77 (одна тисяча двісті сорок чотири) 77 кв. м., разом - 1 443,87 (одна тисяча чотириста сорок три) кв.м.

Згідно з даними виписки з технічного паспорту будівлі Суборендарю передаються наступні об'єкти оренди: Нежитлові приміщення на 1-ому поверсі виробничої будівлі (літера Б) загальною площею 199,1 (сто дев'яносто дев'ять) кв.м., а саме: № 1 (площею 13,6 кв.м.), № 2 (площею 17,5 кв.м.), № 3 (площею 6,9 кв.м.), № 4 (площею 5,3 KB.M.), № 5 (площею 19,3 кв.м.), № 6 (площею 61,9 кв.м.), № 7 (площею 16,7 кв.м.), № 8 (площею 17,9 кв.м.), № 9 (площею 19,9 кв.м.), сходова клітина (МСК) 20,1.

Розмір прилеглої до будівлі, що передається в оренду, земельної ділянки (прибудинкової територія, в т.ч. паркомісць та інших об'єктів, які не є нерухомістю) становить 1244, 77 (одна тисяча двісті сорок чотири) 77 кв. м. Землекористувач земельної ділянки ТОВ «КУНА» відповідно до договору купівлі-продажу № 75 від 28.03.1994 p.

Згідно з п. п. 2.1., 4.1. Договору приміщення, що орендується, надається Суборендарю для розміщення офісу з метою ведення господарської діяльності. Строк оренди приміщення, що орендується, встановлюється з моменту прийняття приміщення, що орендується за актом передання-приймання і до 30 серпня 2017 року включно.

Пунктами 5.1., 5.2. Договору передбачено, що ціна договору складається з усіх здійсненних Суборендарем платежів за цим Договором протягом строку його дії. За згодою Сторін розмір орендної плати для зручності розбивається протягом строку дії Договору на нерівні частини та у випадку врахуванні застосування звичайних цін розраховуються разом за всі місяці, а не за окремий місяць без врахування інших місяців оренди. Розмір щомісячної орендної плати з урахуванням її індексації складає: 85 800 (вісімдесят п'ять тисяч вісімсот) гривень 64 копійок, в т.ч. ПДВ 14 300 (чотирнадцять тисяч триста) гривень 11 копійок, щомісячно. Орендна плата сплачується Суборендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок Суборендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що вартість визначених цим Договором окремо комунальних послуг не входить до орендної плати та сплачується Суборендарем додатково відповідно до рахунків, що виставляються Суборендодавцю постачальниками цих послуг, а саме:

- електроенергія;

- водопостачання холодної та гарячої води;

- теплопостачання.

Компенсація вказаних витрат здійснюється Суборендарем відповідно до показників встановлених лічильників та тарифів постачальника цих послуг на рахунок Суборендодавця не пізніш п'яти робочих днів з часу надання відповідних рахунків. Усі інші комунальні платежі за обслуговування території, плата за землю, інші платежі Суборендарем окремо не оплачуються та входять в розмір орендної плати, визначеної п. 5.1. Договору.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Кодексу визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

01.07.2017 р. сторонами підписано акт приймання-передачі (а.с.11) до Договору оренди.

31.07.2017 р. сторони підписали Акт №АО-0001887 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 85 800,64 грн. з ПДВ.

03.10.2017 р. відповідач перерахував на рахунок позивача 85 800,64 грн. з призначенням платежу: "суборенда нежитлового приміщення за липень 2017 р. згідно р/ф №АО-0002441 від 01.07.2017 р., в т.ч. ПДВ 20% 14 300,11 грн.". Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою (а.с. 67-68). Із поданої позивачем 17.10.2018 р. копії рахунка-фактури №АО-0002441 від 01.07.2017 р. вбачається, що він виставлявся на підставі договору №6/W від 01.07.2017 р.

Як зазначає позивач, відповідачем не виконано зобов'язання зі сплати орендних платежів та комунальних витрат за серпень 2017 р., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 85 800,64 грн. - по орендній платі та 4 081,62 грн. - за комунальні послуги.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що жодних доказів сплати орендної плати за Договором за серпень 2017 року у розмірі 85 800,64 грн. відповідачем до матеріалів справи не надано, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

Судом враховано, що відповідачем не підписувався акт №АО-0002430 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2017 р. (за серпень 2017 р.), проте, матеріалами справи підтверджується надсилання позивачем вказаного акта для підписання відповідачу. Водночас, відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо акта №АО-0002430 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2017 р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 4 081,62 грн. експлуатаційних витрат (вода) за серпень 2017 р., суд зазначає, що відповідно до п. 5.5. Договору вартість комунальних послуг (у т.ч. водопостачання холодної та гарячої води) сплачується Суборендарем додатково відповідно до рахунків, що виставляються Суборендодавцю постачальниками цих послуг. Компенсація вказаних витрат здійснюється Суборендарем відповідно до показників встановлених лічильників та тарифів постачальника цих послуг на рахунок Суборендодавця не пізніш п'яти робочих днів з часу надання відповідних рахунків.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано рахунків, що виставлялись Суборендодавцю постачальниками цих послуг, а також рахунку на оплату, що виставлявся відповідачу.

Оскільки розмір експлуатаційних витрат, на відміну від суми щомісячної орендної плати, не встановлено умовами Договору, і позивачем не надано підтверджуючих вартість таких послуг рахунків, вимоги позивача про стягнення 4 081,62 грн. експлуатаційних витрат (вода) за серпень 2017 р. не підлягають задоволенню з підстав недоведеності та передчасності.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 17 435,03 грн. пені, 1 735,00 грн. 3% річних та 8 399,68 грн. інфляційних втрат.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.1.4. Договору, у випадку прострочення сплати орендної плати Суборендар повинен сплатити Суборендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Із наданого позивачем розрахунку суми пені вбачається, що відповідачу нарахована пеня у загальному розмірі 17 435,03 грн., розрахована за 246 днів (з 21.09.2017 р. по 25.05.2018 р.).

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено перерахунок суми пені за Договором, за період 183 дні (з 21.09.2017 р. по 22.03.2018 р.).

За розрахунком суду, загальна сума пені за Договором становить 12 399,96 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх арифметичну невірність, внаслідок чого суд самостійно здійснив відповідний розрахунок.

За розрахунком суду, сума 3% річних за період з 21.09.2017 р. по 25.05.2018р. (сума заборгованості 85 800,64 грн.) складає 1 741,89 грн., сума інфляційних втрат - 6 552,67 грн.

Таким чином, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 85 800,64 грн. заборгованості по орендній платі, 12 399,96 грн. пені, 1 735,00 грн. 3% річних та 6 552,67 грн. сума інфляційних втрат.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що посадові особи, які на даний час здійснюють керівництво товариством, не підписували і не отримували від позивача Договір оренди №6/W від 01.07.2017 р., Акт приймання-передачі від 01.07.2017 р. до Договору оренди, Акт №АО-0001887 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Проте, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи копії Договору та актів містять відбиток печатки відповідача; більш того, відповідачем жодним чином не заперечується факт її проставлення на вказаних документах; у матеріалах справи відсутні докази того, що печаткою відповідача неправомірно та безпідставно скористалась будь-яка неповноважна особа.

Більш того, судом прийнято до уваги, що 03.10.2017 р. відповідачем було сплачено на рахунок позивача 85 800,64 грн. з призначенням платежу: "суборенда нежитлового приміщення за липень 2017 р. згідно р/ф №АО-0002441 від 01.07.2017 р., в т.ч. ПДВ 20% 14 300,11 грн.". Водночас, з поданої позивачем 17.10.2018 р. копії рахунка-фактури №АО-0002441 від 01.07.2017 р. вбачається, що він виставлявся на підставі договору №6/W від 01.07.2017 р.

З урахуванням викладеного, заперечення відповідача відхиляються судом як необґрунтовані, безпідставні та недоведені.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 85 800,64 грн. заборгованості по орендній платі, 12 399,96 грн. пені, 1 735,00 грн. 3% річних та 6 552,67 грн. сума інфляційних втрат обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю-нет Україна" (01133, м. Київ, вул. Мечникова, будинок 14/; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аларіт Оренда-" (01103, Київ, вул. Німанська, 10; ) 85 800 (вісімдесят п'ять тисяч вісімсот) грн. 64 коп. заборгованості, 1 735 (одну тисячу сімсот тридцять п'ять) грн. 00 коп. 3% річних, 12 399 (дванадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 96 коп. пені, 6 552 (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 67 коп. інфляційних втрат та 1 597 (одну тисячу п'ятсот дев'яносто сім) грн. 52 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.11.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна