УХВАЛА

12 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 906/1156/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 і рішення Господарського суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі

за позовом ОСОБА_4

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області,

про стягнення 534 403,95 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 (повний текст складено 13.09.2018) і рішення Господарського суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі № 906/1156/17, подана 03.10.2018 через Рівненський апеляційний господарський суд.

Наведену касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню зважаючи на таке.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Оскільки ціна позову у цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2018 (881 000,00 грн), з огляду на незначну складність, відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2018 справу № 906/1156/17 визнано малозначною.

Випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи передбачено пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі не наведено будь яких обставин, які б обґрунтовували підстави для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Згідно з рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 держави-члени мають вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються із права на апеляцію та касацію, для недопущення будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції передусім мають подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Як убачається із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 і рішення Господарського суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі № 906/1156/17.

2. Матеріали касаційної скарги на 15 (п'ятнадцяти) аркушах, а також оригінал платіжного доручення від 20.11.2018 № 7 про сплату судового збору у сумі 5 098,42 грн на 1 (одному) аркуші повернути ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак