ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.12.2018 Справа № 905/2294/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Г.Є. Курило,

розглянувши заяву ОСОБА_1, м. Краматорськ про забезпечення позову

по справі за позовом: ОСОБА_1, м. Краматорськ

до відповідача: Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", м. Краматорськ

про стягнення оціненої ринкової вартості частини майна товариства, відповідно до проведеної комплексної комісійної будівельно-технічної експертизи, пропорційно його частці у статутному капіталі.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, м. Краматорськ звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", м. Краматорськ про стягнення оціненої ринкової вартості частини майна товариства, відповідно до проведеної комплексної комісійної будівельно-технічної експертизи, пропорційно його частці у статутному капіталі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиплату її частки у статутному капіталі відповідача при виході зі складу засновників товариства.

Ухвалою суду від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2294/18; справу №905/2294/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Разом із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1, м. Краматорськ подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", в тому числі але не виключно на об'єкти нерухомості за адресою:

- м. Краматорськ, вул. Паркова, 43а, площа 1723,3 кв. м;

- м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 63а, площа 1725,1 кв. м.;

- м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 47а, площа 3281,3 кв. м;

- м. Краматорськ, вул. Олекса Тихого, 10, площа 2570,7 кв. м;

- м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 53, площа 1337,9 кв. м.

Крім того, позивач просить заборонити Приватному вищому навчальному закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" здійснювати відчуження всього майна, в тому числі вищезазначених об'єктів нерухомості.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що останній є співзасновником Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", якому належить 13% частки у статутному капіталі зазначеного інституту.

14.02.2017 позивач надала заяву відповідачу про вихід зі складу засновників з вищевказаного товариства з виплатою вартості частини майна, пропорційно її частини у статутному капіталі товариства.

07.04.2017 проведено засідання Загальних зборів, яке оформлено протоколом №10 від 07.04.2018, на якому розглянуто питання щодо виходу позивача з складу засновників та відповідні відомості були подані державному реєстратору для внесення змін до відомостей про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Загальних зборів від 07.04.2018 визначено, що виплату вартості частини майна пропорційно частці позивача провести після затвердження звіту за 2017 рік і в строк до 05.04.2018.

На момент звернення до суду з позовною заявою відповідачем виплату вартості частки позивачу не здійснено, за таких обставин позивач має обґрунтовані підстави побоюватися та вважає, що існує реальна загроза подальшого відчуження об'єктів нерухомості, які є гарантією здійснення розрахунку з позивачем.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 згаданої статті передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази у позовних матеріалах, тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані позивачем до позову.

Суд зауважує, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно обґрунтовується побоюваннями заявника вчинення Приватним вищим навчальним закладом "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" дій з відчуження майна товариства, що, як наслідок, зробить неможливим виконання рішення суду, прийняте за результатами розгляду позовної заяви про стягнення оціненої ринкової вартості частини майна товариства.

Однак, належних та допустимих доказів існування обставин, з якими положеннями. ст.136 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано.

Отже, саме лише посилання заявника на потенційну загрозу відчуження об'єктів нерухомості, які на думку позивача є гарантією здійснення розрахунку з ним, не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Заявником не доведено, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, за змістом абз. 7 ч. 1 ст. 6 ГК України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1, м. Краматорськ про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, м. Краматорськ про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 12.12.2018

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня її підписання до апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.Є. Курило