ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа№ 910/20207/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Лаврик С.В. - представник за дов. б/н від 03.01.2018;

від відповідача: Герасименко М.В. - представник за дов. №389 від 19.03.2018;

від третьої особи: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 (повний текст підписано 29.05.2018)

у справі № 910/20207/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ"

до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мигора"

про розірвання договору поруки № 4М15078И/П від 26.10.2016

Встановив

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - відповідач), за участі третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мигора" (далі - третя особа) про розірвання договору поруки № 4М15078И/П від 26.10.2016.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх обов'язків за договором поруки № 4М15078И/П від 26.10.2016 щодо передачі позивачу документів, які підтверджують обов'язки боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Мигора», за кредитним договором від 18.12.2015 № 4М15078И. Обґрунтовуючи наявність такого обов'язку у відповідача позивач посилається на те, що він, як поручитель за договором поруки № 4М15078И/П від 26.10.2016, укладеним з відповідачем, виконав зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Мигора» щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 18.12.2015 № 4М15078И. Невиконання відповідачем цього обов'язку, на думку позивача, є істотним порушенням договору поруки № 4М15078И/П від 26.10.2016, що є підставою для розірвання договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 у справі № 910/20207/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 у справі № 910/20207/17 та прийняти нове рішення, яким розірвати з 02.11.2016 договір поруки укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ" від 26.10.2016 № 4М15078И/П.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також, скаржник вказав, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поруки призвело до суттєвого погіршення фінансового стану позивача, отже з боку відповідача було завдано суттєвої шкоди позивачу.

Так, скаржник зазначив, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано положень договору, зокрема щодо обов'язку у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором, передати поручителю впродовж п'яти робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ", у справі № 910/20207/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 відкрито апеляційне провадження, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Літ".

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18.10.2018, справу №910/20207/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Літ" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 у справі № 910/20207/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

У судовому засіданні 19.11.2018 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання 19.11.2018 не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 22.10.2018 на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.10.2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ЛІТ» (поручитель) уклали договір поруки 4М15078И/П (далі - договір), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мигора» (боржником) своїх зобов'язань за кредитним договором від 18.12.2015 № 4М15078И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитних договорів.

За доводами позивача, укладанню вищезазначеного договору поруки, передувало надання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Літ» відомостей, щодо існування в Публічному акціонерному товариству комерційного банку "Приватбанк" сукупних заставних прав, що забезпечують права вимоги за кредитним зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойлстрім» Товариства з обмеженою відповідальністю «Мигора» у розмірі, що суттєво перевищує розмір заборгованості за кредитом, а саме низка угод про наявні майнові права на отримання товару.

Відповідно до п. 8 договору до поручителя переходять всі права кредитора за кредитним договором, що було укладено між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мигора», а також і всім договорам застави (іпотеки), що забезпечують виконання вищевказаними товариствами своїх зобов'язань.

Згідно п. 10 договору кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку боржника. Підтвердженням цього є також норма ч. 1 ст. 512 ЦК, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі будь - яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Тобто, оскільки позивач виконав вимоги договору поруки до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язані, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Так, оскільки спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя Цивільним кодексом України не передбачений (автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов'язку боржника), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо безпідставності вимог про розірвання договору поруки.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з'ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 910/20312/17).

Натомість, позивачем не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем зобов'язань за спірним договором поруки, внаслідок якого позивач зазнав значних збитків.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поруки призвело до суттєвого погіршення фінансового стану позивача, отже з боку відповідача було завдано суттєвої шкоди позивачу.

Також скаржником не було доведено, що він в повному обсязі виконав зобов'язання за договором поруки.

Тобто, твердження скаржника, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано положень договору, зокрема щодо обов'язку у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором, передати поручителю впродовж п'яти робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, є передчасними та такими, що спростовуються висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Також, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ ЛІТ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 року у справі №910/20207/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/2027/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Дата підписання повного тексту 06.12.2018 у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В. на лікарняному.