ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Справа№ 910/17026/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Зубець Л.П.

Власова Ю.Л.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - не з'явились

відповідача - Побережник А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акіонерного товариства Банк "Траст"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2018 р. (повне рішення складено 25.07.2018 р.)

у справі № 910/17026/17 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акіонерного товариства Банк "Траст"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфоменс Маркетинг"

про визнання нікчемного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Публічне акіонерне товариство Банк "Траст" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфоменс Маркетинг" про визнання недійсним договору про надання послуг з лідогенерації № 25/02/16 від 25.02.2016 р. та застосування наслідків його недійсності у вигляді стягнення грошових коштів у розмірі 574075,40 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, у відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 р. «Про затвердження Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», було виявлено ознаки нікчемності, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо договору про надання послуг з лідогенерації № 25/02/16 від 25.02.2016 р. Наведене дає підстави для застосування наслідків недійсності вказаного правочину.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.12.2017 р. позов Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" у справі № 910/17026/17 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 р. ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 р. у справі № 910/17026/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 р. ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 р. у справі № 910/17026/17 скасовано, а зазначену справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.07.2018 р. у справі № 910/17026/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Банк "Траст" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що банк не отримав реальних послуг від відповідача на підставі договору № 25/02/16 від 25.02.2016 р. та безпідставно підписав акти наданих послуг і перерахував відповідачу суму грошових коштів на загальну суму 574075,40 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скаржником не доведене, що сторони укладеного договору № 25/02/16 від 25.02.2016 р. не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення цього правочину та відповідно не доведено його фіктивності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акіонерного товариства Банк "Траст" передано на розгляд колегії суддів у складі: Дикунська С.Я. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/17026/17 та встановлено учасникам справи строки для подання відзиву на апеляційну скаргу і відповіді на відзив.

До суду 04.09.2018 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 р. справу призначено до розгляду на 25.09.2018 р.

У призначеному судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2018 р.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 р. справу № 910/17026/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акіонерного товариства Банк "Траст" у справі № 910/17026/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 р. справу № 910/17026/17 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 21.11.2018 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 р. розгляд справи відкладено до 03.12.2018 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/244/18 від 30.11.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці з 03.12.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17026/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/17026/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. справу № 910/17026/17 було прийняти до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 03.12.2018 р., представник позивача вдруге не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Жодних доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

25.02.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перфоменс Маркетинг" (далі - виконавець) та Публічним акціонерним товариством Банк "Траст" (далі - замовник) укладено договір № 25/02/16 про надання послуг з лідогенерації (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору на основі наданих замовником заявок (додатків) виконавець у терміни, порядок та на умовах, що визначені договором, зобов'язується надавати замовнику наступні послуги:

- здійснювати розміщення РІМ замовника в мережі Інтернет на веб-сайтах на свій розсуд, з урахуванням умов, визначених в заявці (додатку),

- за допомогою системи по управлінню інтернет рекламою та аудиту виконавця вести облік здійснення лідів та надавати замовнику згідно з умовами даного договору статистичні звіти про надання послуг.

Даний договір укладений строком на 1 (один) рік і вступає в силу з моменту підписання його сторонами (п. 9.1 договоору).

Також між сторонами укладено додатки до договору, а саме: № 1 від 25.02.2016 р., № 3 від 05.04.2016 р.

Відповідно до п. 3.3.2 договору замовник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги виконавця згідно з умовами даного договору та додатків до нього.

Як передбачено п. 4.1 договору, ціни і тарифи на послуги, що здійснюються виконавцем по даному договору, встановлюються сторонами в заявках (додатках) на послуги, в залежності від вибраних замовником параметрів та умов здійснення лідів. Підсумкова вартість послуг виконавця за звітний період фіксується в акті прийому-передачі наданих послуг. Примітка: звітним періодом по договору визначається 1 (один) календарний місяць.

Згідно з п. 4.2 договору оплата замовником вартості послуг виконавця відбувається шляхом після сплати на підставі акту приймання-передачі наданих послуг та рахунку-фактури наданих виконавцем замовнику за відповідний звітний період. Конкретні строки сплати погоджуються сторонами у відповідному додатку до цього договору.

На виконання умов укладеного договору між сторонами підписано акти надання послуг на загальну суму 574075,40 грн, а саме: № 37 від 31.03.2016 р. на суму 106008,00 грн, № 44 від 26.04.2016 р. на суму 119700,00 грн, № 54 від 23.05.2016 р. на суму 138104,10 грн, № 69 від 31.05.2016 р. на суму 149279,90 грн, № 81 від 20.06.2016 р. на суму 55149,80 грн, № 94 від 31.07.2016 р. на суму 5833,60 грн.

Також, на підтвердження надання послуг відповідачем надано статистичні звіти в електронному вигляді, що надавались на виконання договору.

Надані послуги були оплачені відповідачем на загальну суму 574075,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № 89085 від 20.04.2016 р. на суму 106008,00 грн, № 92471 від 20.05.2016 р. на суму 119700,00 грн, № 93346 від 30.05.2016 р. на суму 138104,10 грн, № 95725 від 21.06.2016 р. на суму 149279,90 грн, № 99505 від 01.08.2016 р. на суму 55149,80 грн, № 100587 від 11.08.2016 р. на суму 5833,60 грн.

Разом з цим, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29.12.2016 р. № 559-рш Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 3085 від 30.12.2016 р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк "Траст" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким запроваджено процедуру ліквідації ПАТ Банк «Траст» з 30.12.2016 р. до 29.12.2018 р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст».

В процесі проведення перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, у відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 р. «Про затвердження Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», було виявлено ознаки нікчемності, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону Укоаїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо договору про надання послуг з лідогенерації № 25/02/16 від 25.02.2016 р.

Відповідно до витягу з наказу № 143-ЛТ від 15.06.2017 р. ПАТ Банк «Траст», Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Траст» на підставі п. 4 ч. 2 ст. 37, ч. 2 та ч. 4 ст. 38 Закону України України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", акту комісії з перевірки договорів від 13.06.2017 р. було визнано нікчемним договір про надання послуг з лідогенерації від 25.02.2016 р. № 25/02/16, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ «Перфоменс Маркетинг».

15.06.2017 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення № 1489 про визнання нікчемними договору, у якому містились також і вимоги про повернення грошових коштів в сумі 574075,40 грн, які отримані ним за вищевказаним договором.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що договір № 25/02/16 від 25.02.2016 р., на думку позивача, укладено з порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та тягне його нікчемність, оскільки вказаний договір було укладено без наміру досягти реальних наслідків у вигляді надання послуг банку, а лише з метою протиправного отримання коштів від банку шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі послуг, які насправді ніколи не надавалися банку і як наслідок банк безпідставно перерахував грошові кошти за нібито надані послуги.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку з ініціативи Національного банку України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно зі ст. 91 вказаного Закону з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається такими, що настав. Ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та розпорядження майном банку, складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України.

Як передбачено ч. ч. 1, 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Як зазначалось вище, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 3085 від 30.12.2016 р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк "Траст" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким запроваджено у ПАТ Банк "Траст" процедуру ліквідації з 30 грудня 2016 року до 29 грудня 2018 року включно.

На підставі положень п. 4 ст. 37, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 р., наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Траст» № 143-ЛТ від 15.06.2017 р. укладений між сторонами по справі договір визнано нікчемним, про що складено відповідне повідомлення №1489 від 15.06.2017 р.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Однак, за змістом наведених норм право Уповноваженої особи Фонду визнавати правочини (договори) нікчемними не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення щодо цього обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Як передбачено п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Отже виходячи з наведених приписів позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними укладеного між сторонами договору зобов'язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як на підставу для визнання недійсним договору позивач вказує на те, що такий правочин є нікчемним, тобто таким, недійсність якого встановлена приписами ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки договір було укладено без наміру досягти реальних наслідків у вигляді надання банку визначених договором послуг.

Так, позивач вказує на те, що передбачені договором послуги він не отримував, а відповідачем такі послуги не надавались, проте банком безпідставно підписано відповідні акти наданих послуг та оплачено такі послуги.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нікчемним є правочин, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, банк прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, банк відмовився від власних майнових вимог.

Встановлено, що укладений між сторонами договір не містить умов про прийняття банком на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, як і не вбачається зі змісту договору, що банк здійснив відчуження свого майна або відмовився від власних майнових вимог.

Посилаючись на п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу своїх вимог, позивач вказує на те, що укладення договору відбулось без наміру досягти реальних наслідків у вигляді надання банку визначених договором послуг, а лише з метою протиправного отримання коштів банку.

Тобто, обґрунтування позовних вимог зводиться до встановлення у даному випадку ознак фіктивності укладеного між сторонами договору, визнання його недійсним та застосування відповідних правових наслідків.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними № 11 від 29.05.2013 р. фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Отже, позивач, не довів, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення спірного правочину, та відповідно не довів його фіктивність.

Також, позивачем не доведено, що укладений договір не був спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних правовідносин між сторонами, умислу сторін при його укладенні.

Вбачається, що відповідач внаслідок укладення договору намагався досягти правового результату - надати передбачені договором послуги та отримати винагороду за такі послуги.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення договору та його виконання, зокрема підписання та скріплення печатками сторін відповідних актів приймання-передачі наданих послуг та оплата позивачем таких послуг.

Наявність передбачених законом підстав для визнання спірного договору недійсним позивачем не доведено, а під час розгляду справи судом не встановлено.

Отже, враховуючи ті обставини, що спірний договір не суперечать положенням ст. 203 ЦК України, іншим вимогам чинного законодавства, містить всі істотні умови, встановленні законодавством для даного виду правочинів, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору про надання послуг № 25/02/16 від 25.02.2016 р. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про та застосування наслідків його недійсності у вигляді стягнення грошових коштів у розмірі 574075,40 грн також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акіонерного товариства Банк "Траст" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2018 р. у справі № 910/17026/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство Банк "Траст".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.12.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.П. Зубець

Ю.Л. Власов