СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа №922/1990/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ТОВ фірми «Радій ЛТД» (вх.№431Х/1 від 22.10.2018) на рішення Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 у справі №922/1990/18 (повний текст рішення складено 11.09.2018, суддя Сальнікова Г.І., м. Харків),

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд», м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Радій, ЛТД», м. Мерефа, Харківська обл.,

про стягнення 18404,99 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

19.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Радій ЛТД» згідно вимог якої з відповідача заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 14457,42 грн, пеню у розмірі 1829,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 1685,42 грн та 3% річних у розмірі 433,00 грн., всього заявлено до стягнення 18404,99 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ фірмою «Радій, ЛТД» своїх зобов'язань за договором поставки №РАД-23/05/16 від 23.05.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару. В якості правових підстав посилається зокрема на норми ст.ст.509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст.193, 230, 231 ГК України. До стягнення також заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Радій, ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд» 14457,42 грн заборгованості; 1829,15 грн пені; 433,00 грн 3% річних; 1685,42 грн інфляційних втрат та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає про незгоду з оскаржуваним рішенням з мотивів неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішення місцевого господарського суду обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що в порушення вимог ст. 162 ГПК України, ТОВ «Альтернатива Трейд» звернулось до суду не з «позовною заявою», а з «заявою про стягнення грошової заборгованості за договором», у зв’язку з чим подібна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження; в порушення вимог ст. 163 ГПК України в заяві не було зазначено ціни позову; суд першої інстанції неправомірно застосував до даного спору ст. 530 ЦК України, оскільки в даному випадку термін виконання обов’язку боржником встановлений прямо – згідно п. 5.1. договору поставки, обов’язок сплати наступає лише після реалізації товару третім особам.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2018 апеляційну скаргу ТОВ фірми «Радій ЛТД» на рішення Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 у справі №922/1990/18 залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

До матеріалів справи, 02.11.2018, тобто, в строк, встановлений судом, від апелянта надійшла заява про усунення недоліків (вх.№619).

Зокрема, апелянт долучив до матеріалів справи апеляційну скаргу з резолютивною частиною, в якій просить суд скасувати повністю рішення Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 у справі №922/1990/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю; стягнути з позивача суму судового збору, сплачену за подання цієї апеляційної скарги.

Також, заява про усунення недоліків містить належні докази направлення відповідних уточнень апеляційної скарги на адресу позивача у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом вищевказаною ухвалою про відкриття провадження було попереджено сторони, що апеляційна скарга може бути розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана учасниками апеляційного провадження (позивач отримав копію ухвали – 08.11.2018; відповідач – 08.11.2018), що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.171-172).

На адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1224 від 19.11.2018), в якому просить залишити рішення Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що заява ТОВ «Альтернатива Трейд» відповідає усім вимогам, які повинна містити позовна заява, в розумінні приписів ст.ст.162,163 ГПК України. Також, позивач зауважує, що відповідач посилається на договір поставки від 23.05.2018, однак між позивачем та відповідачем було укладено договір №РАД-23/05/16 від 23.05.2016, належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи та була надана для огляду судом.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що учасники провадження мали достатньо часу для надання будь-яких необхідних пояснень чи документів, однак, враховуючи, що учасники провадження у справі не надали будь-яких заяв чи клопотань, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Також, суд повідомляє, що клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2016 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд» (постачальник) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю фірми «Радій, ЛТД» (покупець) було укладено Договір поставки №РАД-23/05/16 від 23.05.2016 (далі - Договір) (т.с. І а.с. 76-79) та протокол узгодження розбіжностей до вказаного договору (т.с. І а.с. 80-82).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник (позивач) зобов'язується поставляти та передавати у власність відповідачу, як покупцю, визначений цим Договором товар, а відповідач зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно п.п. 10.1., 10.2. Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє протягом одного року. Договір автоматично пролонгується на той самий строк, на який його було укладено, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення дії Договору письмово не заявить про бажання розірвати його. Термін дії права сторін на автоматичну пролонгацію дії дійсного Договору не обмежений.

Враховуючи відсутність з боку сторін заяв та пропозицій про припинення чи зміну умов вищезазначеного договору у передбачені строки, відповідний правочин був пролонгований на 2017-2018 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №РАД-23/05/16 від 23.05.2016 позивач поставив, а відповідач прийняв у власність товар вартістю 14457,42 грн.

Факт виконання позивачем умов Договору підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, скріпленими підписами уповноважених особами сторін, підписи скріплено печатками підприємств за відповідний період, а саме: №АЛТ00059323 від 17.10.2016 на суму 1097,50 грн., №АЛТ00059324 від 17.10.2016 на суму 864,17 грн., № АЛТ00059325 від 17.10.2016 на суму 192,72 грн., № АЛТ00059326 від 17.10.2016 на суму 567,09 грн., № АЛТ00059329 від 17.10.2016 на суму 275,08 грн., № АЛТ00061683 від 31.10.2016 на суму 1044,24 грн., № АЛТ00061684 від 31.10.2016 на суму 1293,71 грн., №АЛТ00061685 від 31.10.2016 на суму 412,62 грн., № АЛТ00063976 від 14.11.2016 на суму 1810,64 грн., № АЛТ00063977 від 14.11.2016 на суму 192,72 грн., № АЛТ00063978 від 14.11.2016 на суму 385,43 грн., № АЛТ00066405 від 28.11.2016 на суму 726,63 грн., № АЛТ00066406 від 28.11.2016 на суму 908,28 грн., № АЛТ00066441 від 28.11.2016 на суму 329,41 грн., № АЛТ00068683 від 12.12.2016 на суму 181,66 грн., № АЛТ00068684 від 12.12.2016 на суму 319,20 грн., № АЛТ00223665 від 11.05.2017 на суму 3899,51 грн. (т.с. І а.с. 20-35).

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором свідчить відсутність з боку відповідача будь - яких претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору, у тому числі відсутність заперечень щодо отримання товару за спірними накладними.

Також, як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту звірки взаєморозрахунків, станом на 22.01.2018 за ТОВ фірми «Радій, ЛТД» перед ТОВ «Альтернатива Трейд» наявна заборгованість в розмірі 14457,42 грн. Вказаний акт підписано уповноваженими особами сторін (т.с. І а.с. 16-17).

Відповідно до п. 5.1. Договору, оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем в міру реалізації, один раз в 30 (тридцять) днів, після реалізації покупцем поставленого товару третім особам.

Згідно з умовами п.п. 5.2. - 5.3. Договору, оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі або внесення грошових коштів у касу постачальника. Оплата здійснюється на підставі цього Договору та відповідної видатково-прибуткової накладної, за якою передавався товар. При здійсненні платежу покупець обов'язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, номер та дату відповідної видатково-прибуткової накладної.

Умовами пункту 5.4. Договору визначено, що покупець (відповідач) надає постачальнику (відповідачу) звіт про реалізований товар кожні чотирнадцять днів з моменту здійснення першої поставки за дійсним Договором факсом або електронною поштою.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 14457,42 грн., а умова Договору, що зазначена у пункті 5.4. відповідачем (покупцем) не виконувалась, звіти про реалізований товар кожні чотирнадцять днів з моменту здійснення першої поставки за дійсним Договором відповідачем позивачу відповідачем не надавалися.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 3/03/18 від 04.05.2018 з вимогою про оплату наявної заборгованості у строк не пізніше ніж у п'ятиденний строк з дня отримання цього листа (т.с. І а.с. 13-14).

Вищевказану претензію 05.05.2018 отримано уповноваженою особою відповідача за довіреністю (про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення).

Однак відповідач відповіді на претензію не надав та суму боргу не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Суд першої інстанції визнав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд» обґрунтованими, підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (пункт 1 та пункт 5 статті 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вже було зазначено вище, факт виконання позивачем договірних зобов'язань щодо поставки відповідачу товару та прийняття його відповідачем на загальну суму 14457,42 грн підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, скріпленими підписами уповноважених особами сторін, підписи скріплено печатками підприємств за відповідний період, а саме: №АЛТ00059323 від 17.10.2016 на суму 1097,50 грн., №АЛТ00059324 від 17.10.2016 на суму 864,17 грн., № АЛТ00059325 від 17.10.2016 на суму 192,72 грн., № АЛТ00059326 від 17.10.2016 на суму 567,09 грн., № АЛТ00059329 від 17.10.2016 на суму 275,08 грн., № АЛТ00061683 від 31.10.2016 на суму 1044,24 грн., № АЛТ00061684 від 31.10.2016 на суму 1293,71 грн., №АЛТ00061685 від 31.10.2016 на суму 412,62 грн., № АЛТ00063976 від 14.11.2016 на суму 1810,64 грн., № АЛТ00063977 від 14.11.2016 на суму 192,72 грн., № АЛТ00063978 від 14.11.2016 на суму 385,43 грн., № АЛТ00066405 від 28.11.2016 на суму 726,63 грн., № АЛТ00066406 від 28.11.2016 на суму 908,28 грн., № АЛТ00066441 від 28.11.2016 на суму 329,41 грн., № АЛТ00068683 від 12.12.2016 на суму 181,66 грн., № АЛТ00068684 від 12.12.2016 на суму 319,20 грн., № АЛТ00223665 від 11.05.2017 на суму 3899,51 грн. (т.с. І а.с. 20-35).

Колегія суддів зазначає, що видаткова накладна є одним із видів первинних документів. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні бухгалтерські документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів, досліджуючи матеріали справи встановила, що надані позивачем видаткові накладні засвідчують встановлений факт здійснення спірної господарської операції та договірних відносин, а тому у відповідача виник обов'язок з проведення розрахунку за поставлений позивачем товар.

Щодо тверджень апелянта про те, що обов’язок сплати наступає лише після реалізації товару третім особам, колегія суддів наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, саме відповідач, як сторона яка наполягає на тому, що строк виконання зобов’язання з оплати товару ще не настав, повинна довести зазначені обставини. Однак, відповідач ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, не надав звітів про реалізований товар, які повинні складатись кожні 14 (чотирнадцять) днів з моменту здійснення першої поставки за даним Договором на підставі п. 5.4. цього Договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірний товар має бути оплачений відповідачем на загальних підставах.

Отже, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором та приписів Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 14457,42 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 14457,42 грн основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо їх задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1685,42 грн. - інфляційних втрат та 433,00 грн. - 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів, за результатами перерахунку розміру 3% річних та інфляційних втрат з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «Ліга.Еліт 9.1.3», встановила, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача 433,00 грн 3% річних та 1685,42 грн. інфляційних втрат у заявлені періоди, з врахуванням вимог договору та статті 253 Цивільного кодексу України.

Щодо позовних вимог в частині заявлених до стягнення пені у розмірі 1829,15 грн.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виконання зобов'язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Розрахунок пені здійснено позивачем у відповідності до вимог статті 232 ГК України та із врахуванням шестимісячного терміну.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені, який складає 1829,15 грн., у зв’язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатива Трейд» обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів апелянта про те, що ТОВ «Альтернатива Трейд», в порушення вимог ст. 162 ГПК України, звернулось до суду не з «позовною заявою», а з «заявою про стягнення грошової заборгованості за договором», у зв’язку з чим подібна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу статті 162 ГПК України вбачається, що вказана норма не встановлює вимоги щодо «назви» такої заяви, а встановлює, що у позовній заяві викладаються вимоги щодо предмету спорту та їх обґрунтування та зазначено, що вона повинна містити. Тобто, вимоги ст. 162 ГПК України передусім зводяться до змісту позовної заяви, вимоги щодо її форми зводяться до того, що вказана заява повинна бути подана в письмовій формі та підписана позивачем, або його представником. Всі вимоги, встановлені ст. 162 ГПК України були дотримані позивачем в повному обсязі.

Саме по собі зазначення «позовної заяви» як «заяви» не є недоліком такого документу в розумінні Господарського процесуального кодексу України та не зумовлює її повернення, або скасування законного та правильного рішення у справі.

Доводи апелянта про те, що позивачем, в порушення вимог ст. 163 ГПК України в заяві не було зазначено ціни позову, спростовуються тим, що позивач в позовній заяві вказав, що загальна сума грошової заборгованості складає 18404,99 грн, з них: 14457,42 грн основної заборгованості, 1685,42 грн інфляційні втрати, 1829,15 грн пені, 433,00 грн 3% річних, що в повній мірі відповідає вимогам п.1, ч.1, ст. 163 ГПК України (ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів – сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному порядку).

За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у зв’язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Радій, ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 11.09.2018 у справі №922/1990/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний тест постанови апеляційного суду складено та підписано 11.12.2018.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук