ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2508/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Лозінський Олег Валентинович, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1
до Фізичної особи - підприємця Кузнецова Карина Миранівна, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2
про визнання третейської угоди недійсною
за участю представників сторін:

позивача - Лозінський О.В. особисто

відповідача - Удянська Т.В. за довіреністю № 1587 від 14.11.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ФОП Лозинського О.В. (далі - позивач) до ФОП Кузнецової К.М. (далі - відповідач) в якій позивач просить суд визнати недійсною третейську угоду що викладена у формі третейського застереження в пункті 10.1 договору постачання від 18.11.2016 укладеного між ФОП Лозинським Олегом Валентиновичем та ФОП Кузнецою Кариною Миранівною .

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на те, що вказана третейська угода, що викладена у формі третейського застереження в пункті 10.1 договору постачання від 18.11.2016 підлягає визнанню недійсною, так як договір постачання є неукладеним, у зв'язку з неузгодженням кількості товару, його ціни та строків поставки, оскільки, специфікація до договору не була підписана позивачем.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Також, позивач вказує, що попередній розмір витрат, які він очікує понести у зв"язку з розглядом справи на правничу допомогу становить 3000 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2018, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 13.09.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Відповідачем надані до суду заперечення на позовну заяву (вх. № 27634 від 24.09.2018) згідно яких проти вимог позивача відповідач заперечує в повному обсязі, вказуючи на те, що договір поставки та додаток №1 до нього "Специфікація" була узгоджена та підписана сторонами у день підписання договору, відповідач, як постачальник за договором, добросовісно виконувала свої обов'язки, вчасно та згідно із замовленнями ФОН Лозінського О.В. поставляв товар, визначений нами в договорі та додатку № 1 до Договору, свою чергу ФОП Лозінський О.В. робив замовлення у товару, визначеного додатком № 1 до договору, приймав замовлений товар та оплачував його.

Крім того, у своїх запереченнях, відповідач вважає, що неодноразові звернення ФОП Лозіпського О.В. із позовами до господарського суду є нічим іншим ніж зловживанням ним своїми процесуальними правами, однак в прохальній частині своїх заперечень не заявляє клопотань щодо застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Таким чином, суд приймає до уваги дану позицію позивача та долучає його заперечення до матеріалів справи.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 30361 від 23.10.2018) згідно якої він вказує, що ненадання відповідачем самої специфікації до матеріалів справи свідчить про її відсутність та неузгодження сторонами умов договору, відповідачем не надано доказів поставки товару позивачу, а вказівка позивачем в своїх листах на спірний договір є його помилковою думкою.

Ухвалою суду від 06.11.2018 було продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 31536/18 від 06.11.18) про долучення до матеріалів справи копії ухвали, яке було задоволено протокольною ухвалою з занесенням її до протоколу судового засідання від 06.11.2018.

Ухвалою суду від 06.11.2018 було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 22.11.2018.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи 18.11.2016 між ФОП Кузнецовою К.М., постачальником, та ФОП Лозінським О.В., покупцем, укладено договір поставки, згідно з яким постачальник зобов'язався поставляти товар торгової марки "Смачний світ випічки", що підтверджена свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 212499 від 10.06.2016, а покупець зобов'язався приймати і оплачувати його.

Згідно з п.1.3. договору ціни і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком №1 (специфікація), який узгоджується і підписується обома сторонами і є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.2. договору загальна вартість договору становить суму всіх підписаних сторонами товарно-транспортних накладних до даного договору.

Оплата за товар здійснюється готівкою в касу постачальника в день отримання товару і підписання товарно-транспортних накладних (п.3.3. договору).

У п.4.1. договору сторони домовились, що якість товару повинна відповідати санітарному законодавству та вимогам стандартів, забезпечувати безпеку життя, здоров'я споживачів, відповідати вимогам, прийнятим при поставках даного товару в Україні та забезпечувати його використання за прямим призначенням. Товар, що постачається має відповідати всім нормам та стандартам, встановленим в Україні для даної групи товарів та супроводжуватись необхідною документацією, підтверджуючою його якість.

Відповідно до п.5.2.3. договору покупець зобов'язується здійснювати закупівлю товару, передбаченого п. 1.2. і п.1.3, цього договору, тільки у постачальника.

Згідно з п.5.2.4. договору покупець зобов'язується для виключення введення в оману споживача з асортиментом і якістю торгової марки "Смачний світ випічки" не закуповувати товар, передбачений п. 1.3. цього договору, в інших постачальників для його подальшої реалізації у Буфеті.

Відповідно до п.8.3. договору в разі порушення термінів оплати, передбачених п.3.2 договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.7. договору в разі виявлення постачальником в Буфеті покупця реалізації товару, передбаченого п.1.2. цього договору, іншої торгової марки закупленого у іншого постачальника, постачальник про це порушення договірних зобов'язань складає акт.

Згідно з п. 8.8. договору за кожен випадок виявлення постачальником порушення договірних зобов'язань з боку покупця, передбачених п. 5.2.4. та п.8.6 цього договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 1000 грн протягом 3-х днів.

У разі односторонньої відмови покупця від виконання цього договору, він виплачує постачальнику штраф у розмірі 100 000 грн (п.8.9. договору).

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 18.11.2017.

В пункті 10.1 договору постачання сторонами викладене третейське застереження (третейська угода), яким передбачено що всі спори розглядаються в третейському суді при товарній біржі «Санвсст» у третейського судді Николенко С.А.

Відповідно до п. 6.2 договору дія цього договору розповсюджується на весь строк дії договору оренди на це приміщення (зі всіма наступними пролонгаціями), укладеного покупцем з "Харківською міською клінічною лікарнею №2" та автоматично продовжується, як тільки покупець пролонгує даний договір оренди.

Згідно з п.7.1 договору, договір може бути достроково припинено виключно за згодою сторін.

Позивач вважає, що вказана третейська угода, що викладена у формі третейського застереження в пункті 10.1 договору постачання від 18.11.2016 підлягає визнанню недійсною, так як договір постачання є неукладеним.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, суд виходив з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Виходячи з вищевказаної норми закону, третейська угода є дійсною якщо договір укладений, що робить третейську угоду частиною договору.

Як зазначає позивач, в пункті «1.3.» Договору зазначено що ціни і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком № 1 (Специфікації), яке узгоджується і підписується обома Сторонами і є невід'ємною частиною цього Договору. В пункті «2.1» Договору зазначено що Постачальник за свій рахунок здійснює, поставку кожної партії товару торгової марки "Смачний світ випічки" за кількістю, цінам, в асортименті та в строки згідно з замовленням Покупця, який у разі складання його в письмовому вигляді, підписується обома сторонами та стає невід'ємною частиною даного Договору. Згідно підписаного договору постачання, сторони домовилися що кількість, ціни, асортимент і строк постачання зазначається у Специфікації що є невід'ємною частиною договору. У зв'язку з неузгодженням кількості товару, його ціни та строків поставки, Специфікація к договору не була підписана позивачем.

У зв'язку з тим що позивач і відповідач не досягли згоди щодо істотних умов договору позивач вказує, що цей договір є неукладеним.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У пункті 3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору який передбачає, право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

За приписом статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

В силу частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 ГК України).

Зазначені положення закону кореспондуються з приписами статті 638 ЦК України.

Дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин договір поставки від 18.11.2016 відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Як вже зазначалось, 18.11.2016 між ФОП Кузнецовою К.М. та ФОП Лозінським О.В. укладено договір поставки, згідно з яким відповідач зобов'язався поставляти товар торгової марки "Смачний світ випічки", а позивач - приймати і оплачувати його. Ціни і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком №1 (специфікація), який узгоджується і підписується обома сторонами і є невід'ємною частиною цього договору.

Те, що сторонами в момент укладення договору були до держані усі передбачені законом вимоги, та узгоджені усі істотні умови, було неодноразово встановлено рішеннями господарського суду Харківської області та Харківського апеляційного господарського суду по справам № 922/1828/17 за позовом ФОП Лозінського О.В. до ФОП Кузнецової К.М. про визнання договору недійсним та № 922/3890/17 за позовом ФОП Лозіського О.В. про визнання договору недійсним.

Так, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 по справі №922/3890/17 було встановлено, що в матеріалах справи наявний додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 на 7 аркушах та лист ФЛП Кузнецової К.М. "Смачний світ випічки" на 2 аркушах, який підписаний обома сторонами.

Під час розгляду справи №922/3890/17 позивач посилався на те, що додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 є специфікацією до договору, однак не підписувався ним, позивачем підписано лише прайс-лист ФЛП Кузнецової К.М. "Смачний світ випічки", який не є специфікацією. Відповідач, шляхом обману, підписав специфікацію в односторонньому порядку та підпис позивача на прайс-листі видає за підписаною позивачем специфікацію до договору.

У справі №922/3890/17 ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017 було призначено технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи становлять наявні у справі аркуші документу (-ів) (т.І а.с. 81-87 та т.І а.с.88-89) єдине ціле, а саме документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. Специфікація"? Проведення судової експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

12.06.2018 до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. надійшов лист від 05.06.2018 №26382 (вх. №916Н) в якому зазначено, що станом на 31.05.2018 оплата за проведення експертизи позивачем не здійснена, в зв'язку з чим судова-технічна експертиза документів №26382 знята з провадження без виконання.

Таким чином, під час розгляду справи №922/3890/17 судом було встановлено, що позивачем не доведено, що ним не було підписано документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ". Твердження позивача про те, що цей документ не являє собою єдине ціле, а було створено шляхом штучного додавання аркушів з різних документів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також, під час розгляду справи №922/3890/17 апеляційною інстанцією було встановлено, що відповідачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладних №46768, 346841 від 08.12.2016 на поставку позивачу товару. Позивачем також підтверджено, що відповідач поставляв йому товар в межах даного договору за його замовленнями згідно з п.2.2. договору в кількості та за цінами погодженими з ним. Тобто, сторонами вчинялись дії щодо виконання та визнання умов договору.

За приписом ч. 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті саме особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами недосягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, а від так і наявності підстав вважати, що Договір поставки від 18.11.2016 є неукладеним.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладних №45853, №45853 від 02.12.2016 на поставку позивачу товару. Позивачем також підтверджено, що відповідач поставляв йому товар в межах даного договору за його замовленнями згідно з п. 2.2. договору в кількості та за цінами погодженими з ним.

Тобто, під час розгляду справи, встановлено, що сторонами договору вчинялись дії щодо виконання та визнання умов договору.

Жодних доказів звернення позивача до відповідача стосовно неузгодженості між ними предмету договору постачання позивачем до матеріалів справи не надано.

Наявності інших відносин між сторонами щодо недоговірних поставок, позивачем також надано не було, що спростовує його доводи, викладені у відповіді на відзив на позовну заяву.

Обставини на які посилається позивач стосовно недосягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, за умови підтвердження обставин виконання договору та відсутності заперечень сторін щодо не підписання специфікації, не може бути підставою для того, щоб вважати договір неукладеним.

Крім того, позивач посилається на те, що сторони не підписавши специфікацію, не досягли згоди щодо предмету договору постачання, що не відповідає положенням ст. 638 ЦК України. Однак, визнання договору як неукладеного, згідно положень п.2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання недійсною третейської угоди що викладена у формі застереження в пункті 10.1 договору поставки від 18.11.2016 укладеного між ФОП Лозинським Олегом Валентиновичем і ФОП Кузнецовою Кариною Миранівною з підстав того, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому договір є неукладеним, оскільки, матеріали справи спростовують доводи позивача про те, що договір поставки від 18.11.2016 є неукладеним.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Частиною другою статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вкладене судовий збір у даній справі в дохід бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Фізичної особи - підприємця Лозінського Олега Валентиновича до Фізичної особи - підприємця Кузнецової Карини Миранівни відмовити повністю.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Фізична особа - підприємець Лозінський Олег Валентинович (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

Відповідач - Фізична особа - підприємець Кузнецова Карина Миранівна (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2).

Повне рішення складено 03.12.2018 р.

Суддя С.А. Прохоров