ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа№ 925/518/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 05.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області

на ухвалу

Господарського суду Черкаської області

від 08.10.2018

у справі № 925/518/18 (головуючий суддя А.В. Васянович, судді Г.М. Скиба, В.В. Єфіменко)

за позовом Керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Драбівської районної державної адміністрації, Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області,

до Фермерського господарства "Бірюк"

про розірвання договору та стягнення 43 143 грн. 26 коп.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.10.2018 у справі № 925/518/18 закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення з Фермерського господарства "Бірюк" на користь Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області 43 143 грн. 26 коп. боргу за оренду землі, 3% річних та інфляційних втрат. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2018.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.ст. 275, 280 ГПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що упродовж 2015-2018 років ФГ «Бірюк» систематично порушує вимоги ст.ст. 96, 206 ЗК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» не виконуючи умови п.п. 9, 11 Договору оренди землі від 29.08.2005 щодо вчасної та повної сплати орендної плати за землю, у зв'язку з чим борг у розмірі 43 143,26 грн. підлягає до стягнення, а договір оренди землі - до розірвання.

Апелянт звертає увагу суду на те, що з введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2011 регулюється виключно Податковим кодексом України. За змістом підпункту 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Апелянт вважає, що системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, далі - ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України «Про оренду землі», пункт 288.1 статті 288 ПК України) (п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Суд першої інстанції, за переконанням апелянта, помилково закриваючи провадження у справі № 925/518/18 не врахував норми ст. 87.9 ПК України, відповідно до якої у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Після відкриття провадження у справі № 925/518/18 ФГ «Бірюк» 22.08.2018 сплачено суму заборгованості за період з 01.08.2016 по 01.06.2018 у розмірі 43 143,26 грн. за договором оренди землі відповідно до квитанції № 1В0Ю9899. Водночас попередня заборгованість за період з 01.01.2015 по 31.07.2016 за оренду землі ФГ «Бірюк» не сплачена.

Однак за переконанням апелянта, сплачена ФГ «Бірюк» заборгованість у розмірі 43 143,26 грн. є коштами, що сплачені платником податків - ФГ «Бірюк» у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю, а саме: за період з 01.01.2015 по 31.07.2016. Вказана сума заборгованості у розмірі 200 982, 71 грн. за вищевказаний період стягнута на підставі рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1201/16 від 02.12.2016, яке на даний час жодним чином не виконується, що підтверджується інформацією відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.03.2018 за № 2.1-33/1904, яка міститься в матеріалах господарської справи № 925/518/18.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі 925/518/18 у зв'язку з оплатою ФГ «Бірюк» заборгованості за договором оренди землі з 01.08.2016 по 01.06.2018 в сумі 43 143, 26 грн. суперечить нормам ст. 87.9 ПК України, ст.ст. 96, 206 ЗК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 9, 11 договору оренди землі від 29.08.2005 та безпідставно нівелює обов'язкове до виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 02.12.2016 у справі № 925/1201/16 про стягнення боргу з відповідача за період з 01.01.2015 по 31.07.2016, яке набрало законної сили та жодним чином не виконується відповідачем.

23.11.2018 через відділ документального забезпечення суду від ФГ «Бірюк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд у задоволенні вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, відмовити у повному обсязі, оскільки Головне управління ДФС у Черкаській області у листі від 10.04.2018 року за № 15409/23-00-12-031 вказує, що ФГ «Бірюк» сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою вчасно і в повному обсязі.

Крім того, відповідач зазначає, що договір оренди земельної ділянки вступив у законну силу лише після винесення постанови Київським апеляційним господарським судом по справі № 925/266/17 від 10.08.2017 року. Відповідач зазначає, що невідомо яким чином позивач визначив, що заборгованість існує з вересня 2016 року. Відповідно до витяг з електронного кабінету платника податків, Державною фіскальною службою України 22.08.2018 року платіж у сумі 43143,26 грн. зараховано як орендну плату за користування земельною ділянкою, а не як надуманий прокурором податковий борг.

В судове засідання представники позивача -1 та позивача-3 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача -1 та позивача-3, які повідомлялися про час та місце розгляду справи, однак не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника прокуратури, позивача-2, відповідача, колегія встановила наступне.

Керівник Золотоніської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Драбівської районної державної адміністрації та Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області до Фермерського господарства "Бірюк" про розірвання договору оренди землі від 29 серпня 2005 року, площею 95,7575 га, кадастровий номер :04:001:0132, розташованої в адміністративних межах Митлашівської сільської ради Драбівського району, укладеного між Драбівською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Бірюк", а також стягнення з відповідача боргу, в розмірі 43 143 грн. 26 коп., а саме: 37 744 грн. 30 коп. борг зі сплати орендної плати, 1 084 грн. 10 коп. 3% річних та 4 314 грн. 86 коп. втрат від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 925/518/18, призначено підготовче засідання на 05.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27 вересня 2018 року розгляд справи призначено в підготовчому судовому засіданні на 08 жовтня 2018 року.

29 серпня 2018 року на адресу Господарського суду Черкаської області від Фермерського господарства «Бірюк» надішла заява датована 25.09.2018 про долучення до матеріалів справи копії квитанції про внесення коштів за орендовану земельну ділянку та закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2018 року відповідачем сплачено 43 143 грн. 26 коп., що підтверджується копією квитанції №1В0N39899 від 22 серпня 2018 року (а.с. 183).

Під час звернення до суду прокурор просив суд (з урахуванням заяви від 20 липня 2018 року) стягнути з відповідача на користь Митлашівської сільської ради 37 744 грн. 30 коп. боргу зі сплати орендної плати за договором від 29 серпня 2005 року, а саме: за період серпень-грудень 2016 року 8 578 грн. 28 коп., за січень-грудень 2017 року 20 587 грн. 86 коп. та за період з січня 2018 року по 20 травня 2018 року 8 578 грн. 25 коп.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України прокурором було заявлено до стягнення 1 084 грн. 10 коп. 3% річних та 4 314 грн. 86 коп. втрат від інфляції, а всього 43 143 грн. 26 коп.

Про існування іншої, не вирішеної в судовому порядку між сторонами заборгованості, що виникла до 20 травня 2018 року (включно) по договору оренди землі від 29 серпня 2005 року, в позові не зазначається.

Саме після звернення прокурора до суду з даним позовом відповідачем було сплачену вказану у позові суму коштів на користь Митлашівської сільської ради за оренду землі, про що зазначено в квитанції №1В0N39899 від 22 серпня 2018 року з призначення платежу орендна плата за землю(а.с.183). Таким чином, відповідачем сплачена орендна плата за землю в розмірі 43 143грн. 26 коп., а не будь-які податкові зобов'язання, як зазначає апелянт.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем 22.08.2018 повністю сплачено заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 43 143 грн. 26 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Спірною залишилася вимога Керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області про розірвання договору оренди землі від 29 серпня 2005 року, отже господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в цій частині та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки предметом розгляду спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 43 143, 26 грн. та розірвання договору оренди від 29.08.2005, а не податкові зобов'язання чи податковий борг відповідача.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі 925/518/18 у зв'язку з оплатою ФГ «Бірюк» заборгованості за договором оренди землі з 01.08.2016 по 01.06.2018 в сумі 43 143, 26 грн. суперечить нормам ст. 87.9 ПК України, ст.ст. 96, 206 ЗК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 9, 11 договору оренди землі від 29.08.2005 та безпідставно нівелює обов'язкове до виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 02.12.2016 у справі № 925/1201/16 про стягнення боргу з відповідача за період з 01.01.2015 по 31.07.2016, яке набрало законної сили та жодним чином не виконується відповідачем є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області 08.10.2018 у справі № 925/518/18 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.10.2018 у справі № 925/518/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.10.2018 року у справі № 925/518/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/518/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 281-285 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Т.І. Разіна