ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2018

Справа № 910/13537/18

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/13537/18

за позовом Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Бориспіль”

до Прокуратури Київської області

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

09 жовтня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Бориспіль” (позивач) надійшла позовна заява № 35-28/7-23 від 01.10.2018 року до Прокуратури Київської області (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 від 11.12.2013 року в сумі 2559,65 грн. з них: основного боргу – 2261,28 грн. (дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 28 копійок), пені – 274,14 грн. (двісті сімдесят чотири гривні 14 копійок) та 3% річних – 24,23 грн. (двадцять чотири гривні 23 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 від 11.12.2013 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не оплатив позивачу суму заборгованості за надані послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13537/18, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 960, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 року у справі № 910/13537/18 вручено уповноваженому представнику відповідача - 16.10.2018 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013 року між Державним підприємством “Міжнародний аеропорт “Бориспіль” (надалі – позивач, балансоутримувач) та Прокуратурою Київської області (надалі – відповідач, орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого, в редакції додаткової угоди №1 від 15.04.2016 року, у зв'язку із наданням орендарю нежитлових приміщень №№169, 170 на другому поверсі терміналу “В”, площею 15,0 кв.м в оренду для розміщення офісу, балансоутримувач надає, а орендар отримує наступні послуги: забезпечення теплом (теплова енергія), санітарно-гігієнічними умовами праці, водою для прибирання орендованого приміщення самостійно орендарем, а також забезпечення прибирання (сміттєзбірника та вивезення твердих побутових відходів) за тарифами, передбаченими цим договором.

Згідно з п. 1.1.2. договору, балансотуримувач забезпечує технічну можливість для під'єднання обладнання орендаря до електричних мереж балансоутримувача з метою передачі орендарю електричної енергії, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувачу за тарифами електропостачальної організації.

Фінансування орендаря здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Загальна вартість договору визначається в сумі 3 895,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Ціни на послуги можуть змінюватись у разі зміни витрат балансоутримувача, пов'язаних з наданням цих послуг та у інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 1.8. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, орендар зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунки за договором. Щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок та акт приймання-здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі послуг орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу, він вважається підписаним сторонами.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2013 року. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця до закінчення строку його чинності, договір вважається продовжений на кожний наступний рік. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на кожний наступний рік (п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору).

Додатковою угодою №2 від 20.04.2015 року сторонами було внесено зміни до тарифів на комунальні послуги, передбачені договором.

Таким чином, за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 від 11.12.2013 року у відповідача виник обов'язок компенсувати позивачу витрати на утримання орендованого нерухомого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно акту передачі-приймання державного майна від 25.10.2012 року відповідачем було прийняло в користування об'єкт оренди – нежитлові приміщення №№ 169, 170 на другому поверсі терміналу “В”, площею 15,0 кв.м., розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт “Бориспіль”.

На виконання умов договору позивачем було складено та передано відповідачу рахунки-фактури: № 611/69 від 31.03.2018 року на суму 41,40 грн., № 611/70 від 31.03.2018 року на суму 47,40 грн., № 611/71 від 31.03.2018 року на суму 313,96 грн., № 622/35 від 31.03.2018 року на суму 380,32 грн., № 611/99 від 30.04.2018 року на суму 41,40 грн., № 611/100 від 30.04.2018 року на суму 47,40 грн., № 611/101 від 30.04.2018 року на суму 1,84 грн., № 622/44 від 30.04.2018 року на суму 403,32 грн., № 611/135 від 31.05.2018 року на суму 41,40 грн., № 611/136 від 31.05.2018 року на суму 47,40 грн., № 622/59 від 31.05.2018 року на суму 403,32 грн., № 611/155 від 30.06.2018 року на суму 41,40 грн., № 611/156 від 30.06.2018 року на суму 47,40 грн., № 622/70 від 30.06.2018 року на суму 403,32 грн. та акти приймання-здачі виконаних послуг за період з березня 2018 року по червень 2018 року: від 31.03.2018 року на суму 41,40 грн., від 31.03.2018 року на суму 47,40 грн., від 31.03.2018 року на суму 313,96 грн., від 31.03.2018 року на суму 380,32 грн., від 30.04.2018 року на суму 41,40 грн., від 30.04.2018року на суму 47,40 грн., від 30.04.2018 року на суму 1,84 грн., від 30.04.2018 року на суму 403,32 грн., від 31.05.2018 року на суму 41,40 грн., від 31.05.2018 року на суму 47,40 грн., від 31.05.2018 року на суму 403,32 року, від 30.06.2018 року на суму 41,40 грн., від 30.06.2018 року на суму 47,40 грн., від 30.06.2018 року на суму 403,32 грн., загальна сума яких становить 2261,28 грн. (копії містяться в матеріалах справи).

Вказані акти приймання-здачі виконаних послуг та рахунки-фактури були направлені відповідачу поштовою кореспонденцією, оскільки відповідач для отримання зазначених документів в порядку, визначеному договором, до позивача не з’явився (докази направлення рахунків та актів приймання-здачі виконаних послуг містяться в матеріалах справи).

Всупереч умовам договору, а саме п. 2.2. договору, відповідач підписані акти приймання-здачі виконаних послуг за період з березня 2018 року по червень 2018 року, на адресу позивача не направив, заперечень щодо причин їх не підписання не надав.

Таким чином, згідно із п. 2.2. договору, зазначені вище акти приймання-здачі виконаних послуг за період з березня 2018 року по червень 2018 року є погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків за отримані протягом вказаного в них періоду послуги.

Втім, відповідачем надані послуги не оплачені, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 2261,28 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов’язання щодо оплати наданих послуг.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 від 11.12.2013 року є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 2261,28 грн. та настання строку виконання обов’язку щодо сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем.

За умовами ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб’єктів, зобов’язані поновити їх, не чекаючи пред’явлення їм претензії чи звернення до суду.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.2.1-14/1-42 від 11.12.2013 року в розмірі 2261,28 грн.

При зверненні до суду, позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню – 1648,75 грн., 3% річних – 1137,90 грн. та інфляційні втрати – 4684,93 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В п. 4.2. договору визначено, що орендар зобов’язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.

При перевірці наданого позивачем розрахунку пені окремо по кожному акту приймання-здачі виконаних послуг, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача становить 273,87 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 0,27 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати заборгованості за договором, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних окремо по кожному акту приймання-здачі виконаних послуг, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 23,61 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 0,62 грн. позивачу належить відмовити.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 2558,76 грн. з них: основного боргу – 2261,28 грн. (дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 28 копійок), пені – 273,87 грн. (двісті сімдесят три гривні 87 копійок) та 3% річних – 23,61 грн. (двадцять три гривні 61 копійка).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1761,39 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Прокуратури Київської області (, адреса: 01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2) на користь Державного підприємства “Міжнародний аеропорт “Бориспіль” (, адреса: 08300, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7) грошові кошти: основного боргу – 2261,28 грн. (дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 28 копійок), пені – 273,87 грн. (двісті сімдесят три гривні 87 копійок), 3% річних – 23,61 грн. (двадцять три гривні 61 копійка)та судовий збір – 1761,39 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят одна гривня 39 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.12.2018р.

Суддя О.В. Котков