ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 Справа № 904/1853/16
За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» , м. Київ

До : Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м. Дніпро

Про : стягнення 13 929 631, 34 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Ільєнко Д.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача : Вагнер Д.В. ( дов. № 1-12 від 24.04.18 р. ) ;

Від відповідача : Вохмяніна І.М. ( дов. № 007.1Др-248-1217 від 01.12.17 р. )

СУТЬ СПОРУ :

ПАТ «Укртрансгаз» ( позивач ) в березні 2016 р. звернувся з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» ( відповідач ) про стягнення 13 929 631, 34 грн. ( в т.ч. : 9 119 549, 41 грн. - основного боргу, 3 167 147, 72 грн. - пені, 599 355,89 грн. - інфляційних втрат , 210 684, 53 грн. - 3% річних та 832 893, 79 грн. - 7% штрафу ) заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. укладеним між сторонами .

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» ( відповідач ) проти позовних вимог заперечував, вказуючи , що позивачем здійснено нарахування пені всупереч вимогам частини 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ч. 4. ст. 12 попередньої редакції Закону). Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7% штрафу є неправомірними з огляду на положення п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Разом з тим, відповідач вказує, що розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, є необґрунтованим, оскільки позивачем розраховано інфляційні нарахування з врахуванням інфляції місяця не за весь період існування заборгованості, а окремо за кожен місяць, де була інфляція, а місяці, в яких була дефляція, не враховані. Таке вибіркове нарахування інфляційних призвело до зайвого нарахування відповідних сум. Окрім того, нарахування 3% річних та інфляційних здійснено позивачем на суми, які погашались шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання , що на думку відповідача, є безпідставним.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.16 р. ( головуючий - суддя Суховаров А.В., члени колегії - судді Мартинюк С.В. та Ніколенко М.О.) позовні вимоги задоволені частково , стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» : 16 263, 72 грн. - інфляційних втрат ; 48 337, 75 грн. - 3% річних; 969, 02 грн. - судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 8 106 974, 25 грн. - основного боргу провадження у справі припинено ; в решті позовних вимог - відмовлено .

Постановою ДАГС від 13.12.16 р. ( головуючий -суддя Вечірко І.О., члени колегії -судді Кузнецова В.О., Науменко І.М.) апеляційна скарга ПАТ «Укртрансгаз» залишена без задоволення , а вищенаведене рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 210 684,53 грн. , інфляційних втрат в сумі 599 355,89 грн., припинення провадження у справі щодо стягнення основного боргу на суму 8 106 974,25 грн. - залишене без змін .

Постановою ВГСУ від 28.02.17 р. ( головуючий - суддя Селіваненко В.П., члени колегії - судді Бондар С.В. і Палій В.В. ) касаційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» задоволено частково , постанову ДАГС від 13.12.16р. скасовано , справу передано на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду . При цьому підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду було вказано наступне : «…Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні стягнення 3 % річних у сумі 210 684,53 грн. та «інфляційних втрат» у сумі 599 355,89 грн., апеляційний господарський суд не звернув уваги на ту обставину, що місцевий господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат за період з квітня 2015 року по червень 2015 року у розмірі 16 263, 72 грн. та 3% річних за період з 21.02.2015 по 09.02.2016 у розмірі 48 337, 75 грн. та фактично змінив рішення місцевого господарського суду, не перевіривши при цьому належним чином обґрунтованості і правильності здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат.

Не встановивши відповідних обставин, що входили до предмета доказування в даній справі, апеляційний господарський суд припустився неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності».

Тобто суд касаційної інстанції вказав на необхідність перевірки судами попередніх інстанцій обґрунтованості і правильності здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат.

Постановою ДАГС від 06.04.17 р. ( головуючий - суддя Євстигнеєв О.С. , члени колегії - судді Кощеєв І.М. та Чус О.В.) апеляційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» задоволено частково , прийняте нове рішення , позов задоволено частково , стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» : 16 263,72 грн. - інфляційних втрат ; 48 337,75 грн. - 3% річних ; 969,02 грн. - судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 8 107 786, 35 грн. - основного боргу провадження у справі припинено ; в частині стягнення 1 011 763,06 грн. - відмовлено.

Постановою ВГСУ від 08.08.17 р. ( головуючий - суддя Селіваненко В.П., члени колегії - судді Студенець В.І та Палій В.В. ) касаційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» задоволено частково , рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.16 р. та постанову ДАГС від 06.04.17р. зі справи скасовано , справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області .

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій , ВГСУ зазначив у постанові про наступне : « … Судами попередніх інстанцій встановлено, що сума основного боргу за договором, яка була зазначена Позивачем у позовній заяві, складала 9 119 549, 41 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що до порушення провадження у справі та під час розгляду справи відповідачем здійснені відповідні платежі в рахунок погашення основного боргу. Проте судами попередніх інстанцій належним чином не встановлено, які з цих платежів були здійснені за рахунок власних коштів відповідача, а які з них були здійснені у відповідності до укладених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, та, відповідно, чи були вони здійснені з порушенням строків оплати, встановлених договором чи спільними протокольними рішеннями.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача суму інфляційних витрат за період з квітня 2015 року по червень 2015 року у розмірі 16 263, 72 грн. та 3% річних за період з 21.02.2015 по 09.02.2016 р. у розмірі 48 337, 75 грн., суд першої інстанції не встановив, на яку саме суму заборгованості нараховані 3% річних та «інфляційні витрати» у згаданих розмірах.

Суд апеляційної інстанції, зазначаючи, що у зв'язку із зміною сторонами порядку розрахунків за послуги транспортування природного газу, шляхом підписання спільних протокольних рішень та оплати відповідачем поза межами Порядку і строків, встановлених цими спільними протокольними рішеннями, застосовуються наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не вказав, яка саме оплата та в якому розмірі була здійснена відповідачем поза межами Порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, та за який період прострочення застосовуються наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

З тексту постанови апеляційного господарського суду не вбачається, з яких саме підстав суд вважає правомірним нарахування інфляційних витрат у сумі 16 263,72 грн. та 3% річних у сумі 48 337, 75 грн. та за який період і на яку суму прострочення нараховані зазначені суми.

Не встановивши, таким чином, усього кола обставин, що входили до предмета доказування в даній справі, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

У зв'язку з цим у Вищого господарського суду України відсутні підстави для висновку про правильність застосування попередніми судовими інстанціями у розгляді даної справи й норм матеріального і процесуального права… Таким чином, згідно з пунктом 3 статті 1119 та частиною першою статті 11110 ГПК України оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, вчинити, за наявності підстав, процесуальні дії та встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам учасників судового процесу і поданим ними, а за потреби й додатково поданим доказам належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону. За результатами нового розгляду має бути розглянуто й питання щодо розподілу судових витрат зі справи»

Відповідно до приписів ст.11112 ГПК України : вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок , що містяться у вищезазначеній постанові касаційної інстанції, господарський суд в ухвалі від 23.08.17 р. запропонував позивачу викласти позовні вимоги з урахуванням змісту постанови ВГСУ від 08.08.17 р. , направити їх на адресу відповідача ( надати докази відправки ) ; від відповідача було витребувано відзив на позов.

ПАТ «Укртрансгаз» ( позивач ) у письмових поясненнях ( що надійшли на адресу суду 11.09.17 р.) стверджував , що сума основного боргу відповідача на час звернення з цим позовом до суду у лютому 2016 р. складала 9 119 549,41 грн. , за спільними протокольними рішеннями було сплачено 7 443 342,58 грн. , за рахунок власних коштів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» було сплачено 1 676 206,83 грн. Позивач повторно наводить власні розрахунки пені , 3 % річних та інфляційних втрат та наполягає на задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 210 684,53 грн. - 3 % річних , 599 355,89 грн. - інфляційних збитків та 3 167 147,72 грн. - пені ( т.3, а.с.3-23).

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» ( відповідач ) проти задоволення позовних вимог заперечує та наводить у поясненнях по справі від 12.09.17 р. власні дані стосовно погашення ним основної заборгованості за послуги з транспортування природного газу , наданих позивачем ; які відрізняються від даних , наведених у поясненнях ПАТ «Укртрансгаз» ( т.3, а.с.27-28 ) .Також представники відповідача під час судових засідань звертали увагу суду на те , що ними під час попереднього розгляду справи надавався контр розрахунок стягуваної суми , який був предметом дослідження судами різних інстанцій ; та на застосуванні якого вони наполягають.

Жодних додаткових доказів ані позивач , ані відповідач під час нового розгляду справи не надали , а кожен з них наполягав на своїх розрахунках штрафних санкцій та обставинах сплати ( погашення ) основної заборгованості .

Як зазначалося вище , підставами для неодноразового скасування ВГСУ судових рішень господарського та апеляційного судів по цій справі було належним чином не встановлення судами наступних обставин : яким чином була погашена відповідачем основна заборгованість ; які з цих платежів були здійснені за рахунок власних коштів відповідача, а які з них були здійснені у відповідності до укладених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, та, відповідно, чи були вони здійснені з порушенням строків оплати, встановлених Договором чи спільними протокольними рішеннями. Окрім того - не встановлення, на яку саме суму заборгованості нараховані 3% річних та інфляційні витрати ; яка саме оплата та в якому розмірі була здійснена відповідачем поза межами Порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, та за який період прострочення застосовуються наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Тобто , для прийняття обґрунтованого та законного рішення господарський суд повинен встановити наступні обставини : 1) коли саме ( календарні дати ) відповідачем була сплачена (погашена) основна заборгованість в сумі 9 119 549,41 грн. ? 2) яким чином була сплачена (погашена ) відповідачем основна заборгованість - які з цих платежів були здійснені за рахунок власних коштів відповідача, а які з них були здійснені у відповідності до укладених Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, та, відповідно, чи були вони здійснені з порушенням строків оплати, встановлених договором чи Спільними протокольними рішеннями ?

За наявними в справі матеріалами суд не в змозі надати відповіді на вищенаведені питання , перевірити розрахунки стягуваної суми , надані сторонами ; оскільки ці розрахунки є достатньо складними , для їх перевірки не достатньо лише вивчення Спільних протокольних рішень , а необхідно встановити , коли фактично здійснено взаєморозрахунок за природний газ відповідно до цих Спільних протокольних рішень ; дослідити рух коштів між всіма учасниками ( сторонами ) Спільних протокольних рішень ; надати оцінку великій кількості первинних платіжних документів , тощо.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» : судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Господарському суду слід мати на увазі, що чинне законодавство не надає йому права відмовити у призначенні судової експертизи, про яку клопочуться учасники судового процесу, за тим мотивом, що у складі суду є особи, які мають достатні для з'ясування відповідних питань спеціальні знання.

Враховуючи , що справа розглядалася неодноразово , за результатами її розгляду вже було прийнято рішення господарським судом , двічі - постанови апеляційним господарським судом , які в подальшому двічі скасовувалися постановами ВГСУ ; докази (надані сторонами ) є взаємно суперечливими ; для з'ясування цих питань , що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, ухвалою суду від 19.09.17 р. по справі було призначено судову економічну експертизу , проведення якої було доручено фахівцям ДНДІСЕ , на вирішення експерта поставлені наступні питання : 1) чи підтверджується документально станом на 22.03.16 р. ( дата звернення з позовом ) сума основного боргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» ( відповідач ) перед ПАТ «Укртрансгаз» ( позивач ) за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. в розмірі 9 119 549, 41 грн. ? Якщо не підтверджується , то яка дійсна заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором станом на 22.03.16 р. ?

2) яким чином була погашена відповідачем основна заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. ( вказати календарні дати , відповідні суми та платіжні документи ,на підставі яких була здійснена оплата ( погашення ) заборгованості )?

3) які з платежів ( вказаних у п.2 ) були здійснені за рахунок власних коштів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (відповідача) , а які з них були здійснені у відповідності до укладених Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків ?

4) чи були платежі ( вказані у п.2 ) здійснені відповідачем з порушенням строків оплати, встановлених договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. чи Спільними протокольними рішеннями ; якщо так - то які саме платежі ( вказати календарні дати , відповідні суми та платіжні документи ) ?

5) на яку саме суму заборгованості нараховані позивачем 3% річних та інфляційні витрати ; яка саме оплата та в якому розмірі була здійснена відповідачем поза межами Порядку і строків, встановлених Спільними протокольними рішеннями, та за який період прострочення застосовуються наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України ?

6) чи вірно ( з урахуванням відповіді на попередні питання ) здійснено позивачем розрахунок пені в розмірі 3 167 147,72 грн. ? Якщо не вірно , то який вірний арифметично розрахований розмір пені ?

7) чи вірно ( з урахуванням відповіді на попередні питання ) здійснено позивачем розрахунок 3% річних в розмірі 210 684,53 грн. ? Якщо не вірно , то який вірний розмір 3 % річних ?

8 ) чи вірно ( з урахуванням відповіді на попередні питання ) здійснено позивачем розрахунок інфляційних втрат в розмірі 599 355,89 грн.? Якщо не вірно , то який вірний розмір інфляційних втрат ?

9) чи вірно ( з урахуванням відповіді на попередні питання ) здійснено позивачем розрахунок 7 % штрафу в розмірі 832 893,79 грн. ? Якщо не вірно , то який вірний розмір штрафу ?На виконання вищезазначеної ухвали суду матеріали справи були надіслані до експертної установи.

10.08.18р. на адресу господарського суду від Дніпропетровського НДІСЕ надійшли висновки судово-економічної експертизи №4769/4770-17 від 25.07.18р. по справі №904/1853/16.

Ухвалою суду від 29.08.18р. провадження у справі №904/1853/16 було поновлено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

ПАТ «Укртрансгаз» в письмових поясненнях заперечував проти висновків судової експертизи.

Ухвалою суду від 06.11.18р. було закрито підготовче провадження у справі та її розгляд призначено до судового розгляду по суті на 27.11.18р. По справі було оголошено перерву з 27.11.18р. по 06.12.18р. До судового засідання 06.12.18р. з'явилися представники сторін, представник позивача наполягав під час дебатів на задоволенні своїх вимог, а представник відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

27.09.11р. між ДП «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» (газотранспортне підприємство) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06, у відповідності з умовами якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, в строки та порядку, передбаченому умовами договору (п. 1.1 договору).

Додатковими угодами до договору № 1 від 17.01.2013, № 2 від 30.12.2013, № 3 від 17.03.2014, №4 від 17.07.2014, №5 від 05.11.2014, № 6 від 26.12.2014, № 7 від 31.03.2015 та № 8 від 30.06.2015 сторонами внесено зміни до договору. (т.1, а.с.27-41).

Відповідно до п.11.1 договору (в редакції зі змінами, внесеними додатковими угодами до договору) Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Умови договору застосовуються до відносин сторін, з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Положеннями п. 3.1 та п. 3.4 договору (в редакції зі змінами, внесеними додатковими угодами до договору) встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.4 договору (в редакції зі змінами, внесеними додатковими угодами до договору) вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Відповідно до п. 5.5 договору (в редакції зі змінами, внесеними додатковими угодами до договору) оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється змовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.3 Договору в редакції Додаткової угоди №1 до Договору). (т.1, а.с.20-26)

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем у період з січня 2015 року по червень 2015 року надано обумовлені договором послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 9 119 549, 41 грн.:

- у січні 2015 року на загальну суму 13 809 357,85 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2015 № 01-15-/Н06;

- у лютому 2015 року на загальну суму 11 680 230,89 грн. відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2015 № 02-15-/Н06;

- у березні 2015 року на загальну суму 9 568 317,64 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2015 № 03-15-/Н06;

- у квітні 2015 року на загальну суму 11 633 345,44 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2015 № 04-15-/Н06;

- у травні 2015 року на загальну суму 3 290 429,23 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2015 № 05-15-/Н06;

- у червні 2015 року на загальну суму 2 508 887,09 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2015 № 06-15-/Н06. ( т.1. а.с.42-47)

За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, у відповідача (згідно наданого позивачем розрахунку, т.1, а.с. 12-14) утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 9 119 549, 41 грн.

Окрім того - позивач відповідно до п. 7.3 договору, приписів ст. 625 та 231 ГК України нарахував відповідачу: 3 167 147, 72 грн. - пені за період з 01.01.15р. по 09.02.16р.; 832 893, 79 грн. - 7% штрафу за період з квітень-червень 2015р. ; 210 684, 53 грн. - 3% річних за період з 01.01.15р. по 09.02.16р.; 599 355, 89 грн. - інфляційні втрати за період з квітень-червень 2015р. (т1, а.с.15-19) .

Проте, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що позивачем здійснено нарахування пені всупереч вимогам частини 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ч. 4. ст. 12 попередньої редакції Закону); вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7% штрафу є неправомірними з огляду на положення п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»; разом з тим, відповідач зазначає, що розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, є необґрунтованим, оскільки позивачем розраховано інфляційні нарахування з врахуванням інфляції місяця не за весь період існування заборгованості, а окремо за кожен місяць, де була інфляція, а місяці, в яких була дефляція, не враховані; таке вибіркове нарахування інфляційних призвело до зайвого нарахування відповідних сум; нарахування 3% річних та інфляційних здійснено позивачем на суми, які погашались шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання , що на думку відповідача, є безпідставним.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається , що після звернення з позовом до суду (15.03.2016) відповідачем сплачено обумовлені договором послуги у розмірі 8 106 974, 25 грн. наступним чином:

-31.03.2016 року здійснено оплату наданих послуг на суму 655 820, 53 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача (т.1, а.с.199);

-01.04.2016 року здійснено оплату наданих послуг на суму 7 811, 14 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача (т.1, а.с.199);

- спільним протокольним рішенням від 09.06.2016 року №1647/у погашено заборгованість ПАТ «Дніпропетровська» перед позивачем за договором від 27.09.2011 року №/Н06 за період квітень-червень 2015 року, в сумі 7 443 342,58 грн. в тому числі по місяцях: квітень - 1 644 838,35 грн., травень - 3 289 964,5 грн., червень -12 508 539,72 грн.

Як зазначалось вище, враховуючи, що справа розглядалася неодноразово , за результатами її розгляду вже було прийнято рішення господарським судом, двічі - постанови апеляційним господарським судом, які в подальшому двічі скасовувалися постановами ВГСУ ; докази (надані сторонами ) є взаємно суперечливими ; для з'ясування цих питань , що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, ухвалою суду від 19.09.17р. по справі було призначено судову економічну експертизу , проведення якої було доручено фахівцям ДНДІСЕ.

Згідно до Висновку №4769/4770-17 від 25.07.18р. судово-економічної експертизи по господарській справі №904/1853/16 :

По першому питанню.

За результатами проведеного дослідження станом на 22.03.2016р. (дата звернення з позовом) сума основного боргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» ( відповідач) перед ПАТ «Укртрансгаз» (позивач) за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. в розмірі 9 119 549, 41 грн. документально не підтверджується. Документального підтверджується заборгованість ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» за вищевказаним договором у розмірі 8 107 786, 33 грн. станом на 22.03.2016р.

По другому питанню.

За результати проведеного дослідження встановлено та документально підтверджується , що відповідачем основна заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.2011р. була погашена власними коштами ПАТ «Дніпропетровськгаз» та згідно із спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків. Докладно результати дослідження по датам, сумам із зазначенням платіжних документів наведені в таблицях №2-№7.

По третьому питанню.

За результатами проведеного експертного дослідження встановлено та документально підтверджується оплата ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» послуг з транспортування природного газу за рахунок власних коштів в розмірі 37 170 278, 28 грн. в тому числі:

Січень 2015 року - 11 779 475, 95 грн.,

Лютий 2015 року - 9 447 547, 99 грн.,

Березень 2015 року - 8 367 026, 54 грн.,

Квітень 2015 року - 7 575 415, 75 грн.,

Травень 2015 року - 464, 74 грн.,

Червень 2015 року - 347, 36 грн.

У відповідності до укладених спільних протокольних рішень було сплачено за отримані послуги з транспортування природного газу на загальну суму 15 320 289, 81 грн. в тому числі по періодам.

Січень 2015 року - 2 029 881, 90 грн.,

Лютий 2015 року - 2 232 682, 90 грн.,

Березень 2015 року - 1 201 291, 10 грн.,

Квітень 2015 року - 4 057 929, 69 грн.,

Травень 2015 року - 2 508 539, 72 грн.

Докладно цифрові данні дослідження документів по оплаті наведені в таблицях №9-№19.

По четвертому питанню.

За результатами проведеного дослідження встановлено та документально підтверджується здійснення відповідачем платежів (вказаних у п.2) з порушенням строків оплати, встановлених договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р., докладно дати та суми платежів наведені у таблицях №20-31.

По п'ятому питанню.

За результатами проведеного експертного дослідження встановлені наступні дані по звітним періодам:

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в січні 2015 року складає 13 809 357, 85 грн.

Інфляційні втрати не розраховувались.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 3 750 521, 35 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза межами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 2 096 301, 10 грн.

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в лютому 2015 року складає 11 680 230, 89 грн.

Інфляційні втрати не розраховувались.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 3 730 310, 31 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза мажами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 1 855 735, 67 грн..

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в березні 2015 року складає 9 568 317, 64 грн.

Інфляційні втрати не розраховувались.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 3 464 437, 79 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза межами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 2 597 251, 50 грн.

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в квітні 2015 року складає 11 633 345, 44 грн.

Інфляційні втрати розраховано на суму 5 351 396, 17 грн.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 9 593 517, 73 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза межами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 5 790 537, 07 грн.

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в травні 2015 року складає 3 290 429, 23 грн.

Інфляційні втрати розраховано на суму 3 290 429, 23 грн.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 3 290 429, 23 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза межами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 464, 74 грн.

Сума наданих послуг з транспортування природного газу в червні 2015 року складає 2 508 887, 09 грн.

Інфляційні втрати розраховано на суму 2 508 887, 09 грн.

3% річних нараховано на суму заборгованості в розмірі 2 508 887, 09 грн.

Оплата ПАТ «Дніпропетровськгаз» поза межами строків договору та порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями складає 347, 36 грн.

По шостому питанню.

За результатами проведеного експертного дослідження документально не підтверджується здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 3 167 147, 72 грн. За результатами експертного дослідження встановлено, що загальна сума пені за період січень - червень 2015 року становить 899 735, 135 грн.

По сьомому питанню.

Відповідно до матеріалів наданих на експертне дослідження та з врахуванням відповіді на попередні питання, розрахунок 3% річних здійснений ПАТ «Укртрансгаз» на загальну суму 210 684, 53 грн. не підтверджується. За результатами експертного дослідження встановлено, що загальний розмір 3% річних складає 50 125, 33 грн. Докладно цифрові дані результатів дослідження по звітним періодам наведені в таблицях №39-№44.

По восьмому питанню.

Відповідно до матеріалів наданих на експертне дослідження та з врахуванням відповіді на попередні питання, розрахунок інфляційних втрат здійснений ПАТ «Укртрансгаз» в розмірі 599 355, 89 грн. документально не підтверджується . Інфляційні втрати за період надання послуг: січень, лютий, березень 2015 року ПАТ «Укртрансгаз» не нараховувались. За результатами експертного дослідження загальний розмір інфляційних втрат складає 50 426, 60 грн.

По дев'ятому питанню.

Документально не підтверджується розрахунок 7% штрафу здійснений ПАТ «Укртрансгаз» в сумі 832 893, 79 грн.

За даними позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укртрансгаз» відносить себе до суб'єкта господарювання, що належить до державного сектора економіки і саме на цій підставі нараховує 7% штрафу.

Але з матеріалів справи , наданих на експертне дослідження не вбачаться, що а ні на момент звернення до суду, а ні в період нарахування 7% штрафу ПАТ «Укртрансгаз», відносився до суб'єкта господарювання, що належить до державного сектора економіки.

За результатами проведеного дослідження експертом проведено арифметичний розрахунок суми 7% штрафу, що становить 236 149, 47 грн.

Вирішення питання стосовно необхідності застосування штрафних санкцій є правовим та виходить за межі компетенції експерта. (т.3., а.с.127-164).

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України ).

Відповідно до приписів ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. (ст. 74 ГПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами та висновками вищезазначеної судової експертизи підтверджено, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду заборгованість відповідача за вищенаведеним договором складала не 9 119 549, 41 грн. , а 8 107 786, 33 грн. . Після звернення позивача з позовом до суду відповідачем було погашено основну заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. в розмірі 8 107 786, 33 грн. А тому в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі приписів п.2. ч.1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору. Одночасно , суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача іншої частини заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06 від 27.09.11р. в розмірі 1 011 763, 08 грн. (9 119 549, 41 грн. ( сума основного боргу заявлена позивачем у позові) - 8 107 786, 33 грн. (документально підтверджена сума основного боргу, встановлена висновками судової експертизи) = 1 011 763, 08 грн.), оскільки розмір цієї заборгованості документально не підтверджений позивачем.

Окрім того, враховуючи висновки судової експертизи , сума інфляційних втрат ( за період зазначений позивачем у позовній заяві) , що підлягає стягненню , є 50 426, 60 грн. ; в задоволенні іншої позовних вимог про стягнення частини інфляційних витрат суд вважає за необхідне відмовити, як необґрунтовано (невірно) розрахованій.

Також , враховуючи висновки судової експертизи , сума 3% річних ( за період зазначений позивачем у позовній заяві) , що підлягає стягненню , є 50 125, 33 грн. ; в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення 3% річних слід відмовити, як необґрунтовано (невірно) розрахованій .

З приводу вимог позивача про стягнення з відповідача пені та 7% штрафу суд зазначає наступне. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.05 р. у справі №Б24/235/05 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпропетровськгаз», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо виконання боржником грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Статтею 19 Закону України від 14.05.1992р. №2343-ХП «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (статтею 12 Закону, у редакції, що діяла на дату відкриття провадження, далі - Закону №2343) встановлено, що одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

При цьому стаття 1 цього Закону зазначає, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вживається у такому значенні - це зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Цією ж статтею визначені поняття щодо конкурсних та поточних кредиторів. Так, конкурсні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону №2343 (ч.4. ст.12 попередньої редакції Закону) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 12.03.2013 року по справі №29/5005/16170/2011).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 2 статі 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до пункту 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Верховний Суд України у постанові від 04.02.2014 у справі №3-1гс14 зазначив, що аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Відповідно до статі 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафу та пені.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 50 125,33 грн. - 3 % річних; 50 426,60грн. - інфляційних втрат. В частині позовних вимог про стягнення 8 107 786, 33 грн. основного боргу суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з вищенаведених підстав. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з підстав , зазначених вище.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ) на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) : 50 125,33 грн. - 3 % річних; 50426,60 грн. - інфляційних втрат та 6 703,46 грн. - судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення 8 107 786, 33 грн. основного боргу - закрити провадження у справі .

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 07.12.2018р.