ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.12.2018р. Справа №905/1412/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної

філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця,

м.Лиман

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Маріупольський металургійний завод імені

Ілліча, м.Маріуполь

про стягнення плати за користування вагонами та додаткових зборів через затримку вагонів в

сумі 524257,68 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Бойчук Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

У підготовчому засіданні оголошувались

перерви з 24.09. по 09.10.2018р.,

з 09.10. по 31.10.2018р.,

у судовому засіданні оголошувалась перерва

з 29.11. по 05.12.2018р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Маріупольський металургійний завод імені Ілліча, м.Маріуполь, про стягнення плати за користування вагонами та додаткових зборів через затримку вагонів в сумі 524257,68 грн. з ПДВ, у тому числі збір за зберігання вантажу на станціях затримки в сумі 251210,90 грн. та плата за користування вагонами на суму 185670,50 грн. без ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на нарахування відповідачу збору за зберігання вантажу на станціях затримки поїздів з вагонами призначенням на станцію Маріуполь-сортувальний та плати за користування вагонами у звязку з тими обставинами, що в період 28.01.2018р.-29.01.2018р. внаслідок простою поїздів перед забороняючим сигналом станції Рудна, позивачем було затримано поїзди по станціях Волноваха, Карань. Так, згідно довідки №Д-2001/3773 від 19.09.2018р. позивач стверджує, що після затримання 4 поїздів відповідач не вжив заходів для зменшення терміну затримки. Зокрема, відповідач 28.01.2018р. знову не відкрив вхідний сигнал світлофора по ст.Рудна перед поїздом №2705 (4677-0111-4856), в добу 29.01.2018р. перед вхідним світлофором ст.Рудна ПрАТ ММК ім. Ілліча простоювало 7 поїздів через забороняючий сигнал, в добу 30.01.2018р. перед вхідним світлофором ст.Рудна ПрАТ ММК ім. Ілліча простоювало 2 поїзди через забороняючий сигнал.

Відповідач надав відзив на позов від 10.08.2018р. №09/15, згідно якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що:

- на час затримки поїздів на підходах до станції призначення Маріуполь-Сортувальний прийомо-здавальні колії станції Рудна були вільні і відповідач мав можливість здійснити приймання поїздів відповідно до п.4 договору №1/28 від 28.02.2017р., внаслідок чого вина відповідача у простої поїздів відсутня;

- позивачем не визначено у позові періоду часу, за який нарахований збір за зберігання вантажу.

24.09.2018р. позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої суми, нараховані відповідачу, визначені на підставі ОСОБА_3 тарифів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України №317 від 26.03.2009р. При цьому, як стверджує позивач, навіть за наявності вільних колій по ст.Рудна та можливості приймати поїзди, відповідач не забезпечив вїзд поїздів на ст.Рудна не відкривши вхідний світлофор. Одночасно, позивач посилається на відсутність жодних доказів щодо наявності вільних колій та можливості приймати поїзди відповідачем. До відповіді на відзив відповідачем додано розрахунок позовних вимог.

09.10.2018р. до суду надійшли доповнення до відзиву від 03.10.2018р. №09/15, згідно яких відповідач посилається на ті обставини, що в усіх перевізних документах, за якими надійшли спірні вагони, вказана станція призначення Маріуполь-Сортувальний, а не станція Асланове. Таким чином, за поясненнями відповідача, спірні вагони повинні були направлятися на станцію Сартана 2, а не простоювати перед вхідним світлофором ст.Рудна відповідача, відповідно до графіка виконаної роботи по станції Сортувальна відправний парк станції Сартана 2 28.01.2018р.-29.01.2018р. були вільні колії, внаслідок чого відсутня вина відповідача у затримці вагонів. Одночасно, як вказує відповідач, позивачем не вказано за який період часу нарахований збір за зберігання вантажу, включено до розрахунку ті суми, за яким відомості плати за користування вагонами підписані відповідачем без зауважень на суму 52517,80 грн.

31.10.2018р. позивачем надано заперечення на доповнення до відзиву від 24.10.2018р. №2022/810, згідно яких у доданому до відповіді на відзив розрахунку позовних вимог зазначено час затримання вагонів та визначено, за яку кількість діб нараховано збір за зберігання вантажу.

02.11.2018р. відповідачем до справи надане клопотання про доручення до справи графіків як доказів наявності вільних чи зайнятих підїздних колій на станціях Рудна та Маріуполь-Сортувальний.

28.11.2018р. до суду надійшли заперечення відповідача, за змістом яких вина у простоюванні потягів лежить повністю на позивачеві.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

28.02.2017р. між сторонами укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної підїздної колії ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця».

Згідно п.1 даного договору відповідно до Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїздна колія, яка належить відповідачу (власнику) і примикає:

- станцією Сартана-2 власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці: до колії насуву на непарну гірку власника колії-через стрілку №4 залізниці; до колії розпуску на парну гірку залізниці через стрілку №18 залізниці; до колії №30 залізниці через стрілку №103 залізниці; до парної горловини парка прибуття залізниці через стрілку №2 залізниці;

- станцією Рудна власника колії до станції Асланове залізниці: стрілкою №22/24 залізниці до колії 11А станції Асланове; стрілкою №26 залізниці до колії 1А станції Асланове.

Підїздна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Межею підїздної колії є:

по станції Маріуполь-Сортувальний:

- по колії насуву на непарну гірку горочний світлофор Нг, який знаходиться у створі стику рамної рейки стрілки примикання №4;

- по колії розпуску на парну гірку горочний світлофор Чг, який встановлено на відстані 126 м від стика рамної рейки стрілки примикання №18;

- по колії №30 парного сортувально-відправочного парку ст.Маріуполь-сортувальний граничний стовпчик стрілки №103;

- по колії №31 непарного сортувально-відправочного парку ст.Сартана 2 власника колії маневровий світлофор М2, який знаходиться в створі стика рамної рейки стрілки примикання №2.

по станції Асланове залізниці:

- сигнальний знак «Межа підїздної колії», який встановлений на відстані 1292 метрів від вістря вістряка стрілки №22;

- сигнальний знак «Межа підїздної колії», який встановлений на відстані 1092 метрів від вістря вістряка стрілки №26.

Розгорнута довжина підїздної колії складає 441775 метрів (п.2 договору).

Рух поїздів на підїздній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна власника колії (розділ 3 договору).

Подача вагонів на підїздну колію і зарахування їх в користування власнику колії після виконання передавальних операцій здійснюється по інтервалах між маршрутами з однорідними вантажами: концентрат і аглоруда через 1,5 години, флюси через 3,0 години, кокс через 3,0 години. В інших випадках через 0,75 години (розділ 4 договору).

За змістом розділу 5 договору вагони для підїздної колії подаються локомотивом Залізниці:

- по станції Рудна власника колії на колії №1, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 14, 15: маршрути с залізнорудним концентратом, аглорудою, флюсами та вугіллям, що прибувають призначенням на станцію Асланове;

- по станції Маріуполь-Сортувальний на колії №№1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзді з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом.

Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.

У розділі 13 договору сторонами узгоджено відстань для нарахування збору за подачу та забирання вагонів.

За змістом розділу 14 договору власник колії сплачує залізниці плату: збір за подачу та забирання вагонів, згідно Тарифного керівництва №1, за користування вагонами (контейнерами) згідно Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1, інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезення вантажів, Тарифного керівництва №1.

Зарахування вагонів в користування власнику колій і виключення їх із користування провадиться по памяткам про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників залізниці і власника колії (розділ 16).

Відповідно до п.19 договору (з урахуванням додаткових угод №1 від 20.03.2018р., від 26.06.2018р.) термін дії договору до 15.07.2018р.

Крім цього, 14.12.2017р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Маріупольський металургійний завод імені Ілліча (замовник) укладено єдиний договір №9631-Є/ЦТЛ про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, за умовами якого перевізник зобовязується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що повязані з цим перевезенням.

Згідно п.1.1 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. предметом цього договору є надання перевізником замовнику послуг, повязаних з організації та перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розділі 2 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. сторонами визначено зобовязання сторін, зокрема, обовязки перевізника: приймати до перевезення та видавати вантажі замовника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками замовника та надавати йому додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (п.2.2.1); здійснювати розрахунки із замовником на умовах попередньої оплати за послуги, повязані з організацією перевезення вантажів, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього, у строки, встановлені розділом 4 договору, своєчасно реєструвати податкові накладні у Єдиному державному реєстрі податкових накладних (п.2.2.2); вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного звязку в паперовому вигляді через ст.Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця (п.2.2.3); відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника №8125147, присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 3134 Дон (п.2.2.4), обовязки замовника: предявляти перевізнику у визначені Правилами перевезення вантажів терміни плати перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу; передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження перевізником здійснюється через автоматизовану систему «МЕСПЛАН» з накладанням електронного цифрового підпису, у вказаному випадку замовлення у паперовому вигляді не допускається (п.2.3.1); забезпечувати належне оформлення перевізних документів із зазначенням наданого коду платника; відповідальність за неправомірне використання коду платника, замовник зобовязаний розраховуватися з перевізником за здійснене перевезення, а спірні питання вирішуються без участі перевізника (п.2.3.2); сплачувати перевізнику за послуги, повязані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього; своєчасно реєструвати розрахунки коригування до податкових накладних у ЄРПН у строки, встановлені розділом 4 Договору.

Відповідно до п.3.1 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов ОСОБА_3 на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватися відповідно до діючого законодавства.

За умовами п.3.2 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником та погоджується сторонами. Зміна ставок на додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються сторонами. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію.

Розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий цент залізничних перевезень» ПАТ «Українська залізниця» (п.4.1 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р.).

Згідно п.5.1 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Відповідно до п.7.1 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р. спірні питання щодо розрахунків за перевезення вантажів і додаткові послуги замовника регулює безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі та філією «ЄРЦ».

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018р. (п.10.6 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р.).

Разом з тим, сторонами також підписано додатки до договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р., а саме:

- додаток 1 Перелік додаткових послуг, повязаних з перевезенням вантажів за вільними тарифами;

- додаток 2 Організація електронного документообігу між перевізником та замовником;

- додаток 3 Умови експлуатації власних вагонів перевізника, розрахунки за перевезення в яких здійснюється за договірними цінами, узгодженими «Протоколом погодження Договірної ціни» (додатки з 3-1 по 3-15);

- додаток 3.1-3.15 Протокол погодження договірної ціни (підписується в залежності від типу рухомого складу, в якому буде здійснюватися перевезення).

Як вказує позивач у позові, в добу 28.01.2018р. відповідач прийняв лише 13 поїздів (з 28 можливих), з яких 4 поїзди (№№2705, 2719, 2813, 2057) простоювали перед забороняючим сигналом станції Рудна від 1 до 2,5 години. У звязку з цим позивач був вимушений затримати в очікуванні відправлення станом на 5 годину по ст.Волноваха 7 поїздів, по станції Велико-Анадоль 2 поїзди, по станції Карань 2 поїзди, станції Асланове 1 поїзд, оскільки не мав можливості підвести їх на підїздну колію з вини відповідача.

28.01.2018р. станцією Карань складено акт №1 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №441 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд індекс НОМЕР_1 (номер 3303), прибув 26.01.2018р. о 01.37 год., відправлено 30.01.2018р. о 13.50 год.; акт №2 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №442 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд індекс 6 (номер 2193), прибув 26.01.2018р. о 01.56 год., відправлено 31.01.2018р. о 23.10 год.

Крім цього, 28.01.2018р. станцією Карань Донецької залізниці складено акти загальної форми:

- №3, за змістом якого по ст.Карань простоює поїзд індекс НОМЕР_1 (вагони 866437); станція відправлення Волноваха, станція призначення Маріуполь-сортувальний, вантаж флюси, гематит, вапняк, внаслідок неприймання отримувачем - відповідачем з 28.01.2018р. о 10.20 год.

- №4, за змістом якого по ст.Карань простоює поїзд індекс 6 (вагони з 443421); станція відправлення Флюсова Південна, станція призначення Маріуполь-сортувальний, вантаж вапняк, внаслідок неприймання отримувачем - відповідачем з 28.01.2018р. о 10.21 год.

28.01.2018р. станцією Волноваха складено акт №1 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №443 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд, прибув 28.01.2018р. о 01.24 год., відправлено 30.01.2018р. о 04.35 год.; акт №3 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №445 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд, прибув 28.01.2018р. о 00.35 год., відправлено 30.01.2018р. о 01.55 год.

Крім цього, 28.01.2018р. станцією Волноваха Донецької залізниці складено акти загальної форми:

- №1, за змістом якого по ст.Волноваха простоює поїзд індекс НОМЕР_2 (вагони з 2-6); станція відправлення Волноваха, станція призначення Рудна, вантаж гематит, вапняк, внаслідок неприймання отримувачем відповідачем;

- №3, за змістом якого по ст.Волноваха простоює поїзд (вагони з 6-1); станція відправлення Волноваха, станція призначення Рудна, вантаж вапняк, внаслідок неприймання отримувачем - відповідачем.

28.01.2018р. позивачем було видано накази про затримку вагонів через не приймання поїздів вантажовласником:

- наказ №443 по ст.Волноваха затримано поїзд №3001 (4862 50 4856) у кількості 46 вагонів;

- наказ №445 по ст.Волноваха було затримано поїзд №3001 (4862 49 4856) у кількості 55;

- наказ №444 по ст.Карань було затримано поїзд №3303 (4862 77 4856) у кількості 56 вагонів;

- наказ №442 по ст.Карань було затримано поїзд №2193 (8) у кількості 44 вагонів.

29.01.2018р. ст.Маріуполь сортувальний надано вантажоодержувачу 4 повідомлення про затримку по ст.Волноваха та ст.Карань 201 вагону з вантажем гематит, вапняк для флюсування у складі поїздів №3001 (4862 50 4856), №3001 (4862 49 4856), №3303 (4862 77 4856), №2193 (8) на підставі актів про затримку вагонів, які слідували призначенням на ст.Маріуполь - Сортувальний.

Вказані повідомлення підписані відповідачем з зауваженнями щодо безпідставності затримки поїздів у звязку з наявністю у відповідача можливості їх приймання на станцію Рудна.

По факту затримки поїздів з вагонами призначенням на станцію Маріуполь-сортувальний відповідно до п.8 п.10 Правил користування вагонами і контейнерами на підставі актів загальної форми ГУ-23 та актів про затримку вагонів ГУ-23а відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за N113, позивачем нараховані відповідачу додаткові збори збір за зберігання вантажу на станціях затримки на суму 251210,90 грн. без ПДВ, який внесений до накопичувальної картки №16029001.

За змістом зауваження відповідача на даній накопичувальній картці сума 251210,90 грн. відхилена у звязку з тими обставинами, що затримка вагонів на підходах до станції відбулась не з вини вантажоотримувача.

Крім цього, на підставі ч.2 ст.119 Статуту залізниць України відповідачу було нараховано плату за користування вагонами на суму 185670,50 грн. без ПДВ на підставі памяток про забирання вагонів та відомостей плати за користування вагонами.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність його вини у затримці поїздів, невизначення позивачем періоду розрахунку збору за зберігання вантажу, безпідставне включення позивачем до суми стягнення тих сум, за якими відомості плати за користування вагонами підписані відповідачем без зауважень на суму 52517,80 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги правомірними, такими, що підлягають задоволенню, враховуюче наступне:

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частинами 1 та 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом, Правилами та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

У пункті 2 Статуту визначено обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організацію та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту).

За змістом пункту 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під'їзні колії.

Пунктом 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв'язку з цим відповідного збору регламентуються Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. за N644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за N866/5087.

Згідно з пунктами 5, 8 вказаних Правил, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.

Що стосується плати за користування вагонами, то відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за N 113, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за N 165/3458, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункту 2.6 Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N864/5085).

Як встановлено, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач позивач посилається на тривале простоювання поїздів перед вхідним сигналом світлофору ст.Рудна відповідача через забороняючий сигнал. Наслідком невжиття відповідачем заходів з відкриття вхідного сигналу світлофору ст.Рудна та приймання поїздів на колії станції і було затримано спірні вагони по ст.Волноваха та ст.Карань.

Також позивач зазначив, що через підписання відповідачем відомостей плати за користування вагонами з запереченнями, залізниця не отримала плату за користування 50 вагонами під час їх знаходження безпосередньо у відповідача на підставі пам'яток і які не були затримані на проміжних станціях. Зокрема, це стосується плати за користування вагонами №№60416013, 60660172, 60910585, 65303067, 65331449, 65382657, 67573857, 67669143, 67859389, 24260432, 24260671, 65888646, 65949331, 66049683, 66328436, 67386110, 67680181, 67845404, 67862458, 67890681, 67907832, 68716513, 60546116, 60629904, 60934536, 66376658, 67179408, 67892208, 68060847, 68360338, 68620558, 68686088, 68705334, 68715721, 68718725, 68778844, 60685047, 65301125, 67859252, 65705824, 67171140, 24430324, 24583437, 63654776, 65295826, 66865486, 67573311, 67856187, 68780477, 68798248 в сумі 30352,5 грн. (без ПДВ).

Відповідно до абз.6 п.5.1 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/22, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці. Матеріали справи свідчать, що сторони намагалися врегулювати спірні питання в претензійному порядку, але не дійшли до взаємної згоди. Таким чином, за твердженням позивача, питання стягнення плати за користування 50 вагонами, які не були затримані, в сумі 30352,50 грн. включено до позовних вимог.

В підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано до справи акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46, оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно - правових документів, а саме, п.п.4, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, ст.ст.119, 125 Статуту залізниць України, умовам договору.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В підтвердження факту простою поїздів перед забороняючим сигналом станції Рудна позивач посилається на надану до справи довідку від 19.09.2018р. №Д-2001/3773, складену на підставі графіку виконаного руху.

Так, за змістом даної довідки за період з 27.01.2018р. по 30.01.2018р. перед вхідним світлофором станції Рудна ПАТ «ММК ім.Ілліча» простоювало 18 поїздів (зазначено дату, номер локомотиву, номер поїзда, індекс поїзда, час затримки та загальний час затримки).

Одночасно, позивачем до справи додано копії маршрутних листів локомотивів №395, №1059, №767, №1430, згідно яких визначено, зокрема, відомості про хід, вагу поїздів, виділену маневрову роботу на станціях, переліки операцій з поїздами №3303 (індекс 6), №2193 (індекс 6), №3313 (індекс 6), №3305 (індекс 6). За змістом даних переліків (а.с.50-57, т.2) зазначено причини кидання неприйом станцією вантажовласника.

При цьому, відповідачем відомості, вказані у довідці, сам по собі факт наявності простою поїздів не заперечуються. Зокрема, відповідач стверджує про відсутність його вини у виникненні даної ситуації. Проте, такі твердження відповідача про відсутність його вини у затримці вагонів, враховуючи наявність вільних колій, можливість направлення поїздів зі станцією призначення Маріуполь-Сортувальний на дану станцію, яка була вільною, суд до уваги не приймає.

Так, за змістом Переліку вантажних станцій залізничних доріг України станція Асланове призначена для приймання та видачу вантажів з повагоними та дрібними відправками, які завантажуються цілими вагонами лише на підїздних шляхах та місцях незагального користування.

Як було зазначено вище, згідно розділу 5 договору №1/28 від 28.02.2017р. вагони для підїздної колії подаються локомотивом Залізниці:

- по станції Рудна власника колії на колії №1, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 14, 15: маршрути с залізнорудним концентратом, аглорудою, флюсами та вугіллям, що прибувають призначенням на станцію Асланове;

- по станції Маріуполь-Сортувальний на колії №№1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзди з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом.

Таким чином, на станцію Маріуполь-Сортувальний підлягають направленню поїзди або з різним вантажем і порожніми вагонами, або з доменним коксом. Одночасно, через станцію Асланове на станцію Рудна прямують поїзди з певним вантажем: залізнорудним концентратом, аглорудою, флюсами та вугіллям.

За змістом наданих до справи актів загальної форми, актів про затримку вагонів, переліків операцій з даним складом поїзда вантажем у спірних поїздах визначено концентрат залізнорудний, флюси, вапняк.

Таким чином, враховуючи умови укладеного між сторонами договору, у позивача були наявні відповідні підстави щодо направлення даних потягів саме на станцію Рудна, до якої має надходити такий вантаж.

При цьому, умовами договору не передбачено перенаправлення позивачем поїздів зі ст.Рудна на ст.Маріуполь-Сортувальний через зайнятість колій на станції відповідача. В судовому засіданні представник позивача зазначив, а представник відповідача не заперечував, що спірні вагони після затримки були доставлені відповідачу і їх приймання оформлювалося саме на ст.Рудна, так як це визначено сторонами в договорі №1/28 в залежності від роду вантажу.

За поясненнями позивача, з якими суд погоджується, в силу вимог Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України №507 від 31.08.2005р., без отримання згоди диспетчера ст.Рудна на приймання вантажу, локомотив залізниці не міг виїхати з колій загального користування на підїздну колію відповідача та доїхати до вхідного сигналу світлофору ст.Рудна.

Згідно графіку руху поїздів на 2017-2018р.р., затвердженого членами правління ПАТ «Укрзалізниця» та введеним в дію в 00 год. 00 хвил. 10.12.2017р. відповідно до розпорядження №Ц-2/5-29/326-17 від 15.11.2017р., зупинка поїздів перед вхідним світлофором станції Рудна ПАТ «ММК ім.Ілліча» не передбачена.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 31.08.2005 № 507 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Згідно п.14.2.1 Інструкції та п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 20.12.1996р. №411 черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, за будь-яку не зумовлену необхідністю затримку поїзда біля закритого вхідного сигналу черговий по станції несе відповідальність.

Відповідно до п.7.1.1 Інструкції перед прийманням поїзда черговий по станції завчасно готує маршрут приймання та відкриває вхідний світлофор або дає розпорядження про його відкриття на виконавчий пост.

Таким чином, саме відповідачем не було дотримано вимоги Інструкції, що стало підставою для видання наказів про затримку вагонів на станціях Карань та Волноваха.

При невключенні зеленого вхідного сигналу світлофора, який дозволяє залізниці своїм локомотивом доставити запитувані вагони на приймально-здавальні колії станції Рудна, позивач позбавлений можливості виконати покладені на нього зобовязання за договором.

Викладені вище обставини, підтверджують що затримка спірних вагонів по ст.Волноваха та ст.Карань відбулася саме з вини відповідача. Тому позивач правомірно оформив затримку вагонів та здійснив нарахування плати за користування вагонами та збору за охорону вантажу.

Розмір плати за зберігання вантажу визначається за тарифами, встановленими у п.2.1 розділу Ш ОСОБА_3 тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317 (далі - ОСОБА_3 тарифів).

Так, після закінчення терміну безоплатного зберігання при зберіганні вантажів у вагонах (у тому числі у контейнерах) нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну вантажу. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Як вже було зазначено вище, у відповідності до зазначених вище вимог, станціями затримки Карань та Волноваха Донецької залізниці були оформлені відповідні акти форми ГУ-23а та ГУ-23.

Детальний розрахунок спірної суми за кожною відомістю та накопичувальною карткою нормативним обґрунтуванням міститься у матеріалах справи (а.с.44-47, том 2).

Згідно з умовами зазначеного договору та Правилами розрахунків за перевезення вантажів, стверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., рахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг. Для зарахування платежів обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Розрахунки за перевезення вантажів та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника. Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку, у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника. Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для - оплати перевезень і додаткових послуг. Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника. Сплата додаткових провізних платежів, зборів та штрафів, які виникли при перевезенні або на станції призначення, провадиться в такому самому порядку через розрахунковий підрозділ незалежно від терміну видачі вантажу станцією. Усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Як було зазначено вище, відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р., облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, повідомлення про закінчення вантажних операцій вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування ваганами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. За час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків. Унесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, установленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 N644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за N 864/5085.

Таким чином підписання відповідачем відомостей за користування вагонами з зауваженнями, унеможливлюють стягнення визнаної ним плати за користування вагонами в добровільному порядку, так як оформлення відомостей здійснюється на підставі памяток та актів загальної форми про затримку вагонів. Тому твердження відповідача про внесення до позовних вимог відомостей плати за користування вагонами підписаних без зауважень є безпідставним, так як ці відомості підписані з зауваженнями і не підлягають поділу на частини з зазначених вище підстав.

При цьому, щодо посилань відповідача на невірне зазначення ціни позову, у відповіді на відзив позивачем надані розяснення щодо визначення нарахування відповідачу заборгованості з ПДВ згідно ст.ст.185, 186 Податкового кодексу України, п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200р. №644.

Перевіривши розрахункові документи (відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка) та порівнявши їх з розрахунком позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в наступних обсягах:

- за актом №1 ст.Волноваха 62196,7 грн. з ПДВ (в т.ч. 33479,3 грн. - збір за зберігання);

- за актом №3 ст.Волноваха 73468,9 грн. з ПДВ (в т.ч. 40149,7 грн. - збір за зберігання);

- за актом №3 ст. Карань 125318,3 грн. з ПДВ (в т.ч. 80384,1 грн. - збір за зберігання);

- за актом №4 ст.Карань 145545,0 грн. З ПДВ (в т.ч. 97197,8 грн. - збір за зберігання);

- плата за час користування 50 вагонами, які не були затримані, але зазначені у відомостях плати за користування вагонами та перебували у користуванні відповідача, в сумі 36423,00 грн. з ПДВ.

Таким чином, з урахуванням викладеного, за висновками суду, наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу у заявленому розмірі за весь час затримки спірних вагонів, враховуючи, що вказані вагони були затримані залізницею відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами за наказами з вини відповідача, про що станціями слідування складено відповідні акти про затримку вагонів та акти загальної форми.

Як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 74, 76, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман до ОСОБА_1 акціонерного товариства Маріупольський металургійний завод імені Ілліча, м.Маріуполь про стягнення плати за користування вагонами та додаткових зборів через затримку вагонів в сумі 524257,68 грн. з ПДВ, у тому числі збір за зберігання вантажу на станціях затримки в сумі 251210,90 грн. та плата за користування вагонами на суму 185670,50 грн. без ПДВ., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Маріупольський металургійний завод імені Ілліча (87504 м.Маріуполь, вул.Левченка, 1, рах.№ в ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851, ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84404 м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) збір за зберігання вантажу на станціях затримки в сумі 251210,90 грн. та плату за користування вагонами на суму 185670,50 грн. без ПДВ., всього 524257,68 грн. з ПДВ, судовий збір в сумі 7864,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 05.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 11.12.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина