СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа № 23/689

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Радіонова О.О.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Никоненко А.Г. (довіреність №50/18 від 18.10.18, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія РН №1474 від 28.09.18),

відповідача - Сидюк Г.А. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №4823 від 21.06.2017, довіреність № 17/18 від 05.09.18)

розглянувши матеріали апеляційної скарги позивача (вх.975) на ухвалу господарського суду Донецької області від 02.10.2018 (суддя Сковородіна О.М., повний текст складено 08.10.2018) у справі №23/689

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів", м.Костянтинівка, Донецька область

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з заявою №31/13-3070 від 30.08.2018, в якій просив суд змінити порядок та спосіб виконання рішення господарського суду Донецької області №23/689 від 25.02.2003 шляхом стягнення з ПрАТ Завод обважнювачів на користь ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошових коштів сумі 180 424,89 грн.

Заява обгрунтована тим, що 09.06.2003 розірвано угоду про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003, укладену між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ПАТ «Завод обважнювачів». Заявник зазначає, що за вказаною угодою про уступку права вимоги, відповідач набув право грошової вимоги до позивача, у зв'язку з чим мировою угодою сторін, затвердженою ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2003, сторони провели зарахування зустрічних вимог та дійшли згоди про часткове виконання рішення суду у цій справі. Позивач вважає, що через розірвання угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003, залік зустрічних вимог між позивачем та відповідачем (здійснений у мировій угоді) є недійсним, у зв'язку з чим рішення суду у цій справі не може бути виконано в порядку визначеному ухвалою суду про затвердження мирової угоди від 04.11.2003.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.10.2018 у справі №23/689 відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну порядку та способу виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2003 №23/689.

В наведеній ухвалі суд першої інстанції зазначає про те, що шляхом укладання мирової угоди в липні 2006 року сторони домовились про припинення взаємних зобов'язань через проведення заліку зустрічних однорідних вимог, та відповідно виконали умови такої угоди. Враховуючи, що припинене зобов'язання не підлягає розірванню (як неіснуюче), місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що дії відповідача та ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» з розірвання угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003 не породжують правових наслідків для припиненого зобов'язання за мировою угодою. Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, суд не вбачає підстав для зміни порядку та способу виконання рішення суду, оскільки, воно є виконаним через виконання мирової угоди шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог.

Позивач із вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про зміну порядку та способу виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що факт укладення угоди про розірвання угоди №13/03 від 24.03.2003 встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 19.11.2006 у справі №24/354пд, а тому у позивача відсутні правові підстави для проведення зарахування зустрічних вимог з відповідачем. Позивач вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що рішення суду у цій справі виконано, оскільки, на думку позивача, мирова угода, затверджена на стадії виконання рішення суду не є правочином у цивільно-правовому розумінні та, як наслідок, не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Як зазначає позивач, рішення суду у цій справі залишається фактично невиконаним в частині стягнення з відповідача 180424,89 грн. суми основного боргу, що свідчить про наявність підстав для зміни способу та порядку його виконання.

Відповідач надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких з доводами апеляційної скарги не погоджується та зазначає, зокрема, про те, що позивачем не надано суду доказів існування угоди про розірвання угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003. Відповідач зазначає, що він не розривав угоду про уступку права вимоги, а ухвала суду, якою затверджено мирову угоду, набрала законної сили та є чинною, а отже, є обов'язковою для виконання сторонами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Позивач надав суду відповідь на заперечення відповідача, в якому зазначає про те, що в результаті розірвання угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003, мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2003 не може бути виконана через відсутність у відповідача зустрічної вимоги до позивача. Крім того, як зазначає позивач, він відновив в своєму бухгалтерському обліку заборгованість відповідача в розмірі 192633,83 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області №23/689 від 25.02.2003р. стягнуто з ВАТ «Завод обважнювачів» на користь ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованість за поставлений природний газ за договором №10/16-337 від 14.03.2000р. в сумі 192 633,83 грн., 46 246,65 грн. інфляційних втрат, 14 122,06 грн. пені, 4 778,13 грн. 3% річних (а.с.63).

24.03.2003 між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» (кредитор) та ВАТ «Завод обважнювачів» (новий кредитор) укладено договір про уступку права вимоги №13/03, за умовами якої, кредитор уступає, а новий кредитор набуває право вимоги до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в частині належного виконання зобов'язання з оплати послуг за транспортування природного газу в розмірі 180424,89 грн. за договором про транспортування природного газу №06/02-999 від 24.07.2002 (а.с.61).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі №23/689 затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем з наступним змістом: «Сторони дійшли згоди про погашення взаємних вимог за рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689 та договору про уступку права вимоги від 24.03.2003 №13/03 у розмірі, що дорівнює залишку основного боргу, штрафних санкцій та судових витрат за рішенням суду від 25.02.2003 у справі №23/689 та складає 79171,78 грн.» (а.с.62).

У зв'язку із зарахуванням зустрічних вимог, 30.11.2003 позивач здійснив коригування до податкової накладної від 31.03.2003 №3390 (а.с.58).

До матеріалів справи надано угоду від 09.06.2003, укладену між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ВАТ «Завод обважнювачів», про розірвання угоди №13/03 від 24.03.2003 (а.с.7).

18.11.2003 позивач отримав від відповідача лист №03/173-12.11.03, в якому повідомлено про те, що 09.06.2003 між ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» та ВАТ «Завод обважнювачів» підписано угоду про розірвання угоди №13/03 від 24.03.2003, у зв'язку з чим залік зустрічних вимог від 28.03.2003 є недійсним. Відповідач просив відновити свою заборгованість перед позивачем (а.с.6).

Також листом №21 від 24.03.2003 ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» повідомила позивача про розірвання угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003 (а.с.60).

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до ВАТ «Завод обважнювачів» про визнання недійсною мировою угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі №23/689.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.01.2006 у справі №24/354пд відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсною мирової угоди (а.с.64-66).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2006 у справі №24/354пд провадження у справі припинено на підставі п.1 ст.80 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України (а.с.67-69).

Вказана постанова залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2006 у справі №24/354пд (а.с.72-74).

Ухвалою Верховного суду України від 02.08.2006 відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 13.06.2006 у справі №24/354пд (а.с.75).

Позивач звернувся до суду в межах цієї справи із заявою про розірвання мирової угоди, посилаючись на відсутність у відповідача зустрічних вимог до позивача у зв'язку із розірванням між відповідачем та ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» угоди №13/03 від 24.03.2003 про уступку права вимоги.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.05.2005 у цій справі відмовлено в задоволенні заяви позивача про розірвання мирової угоди (а.с.70).

Позивач звернувся до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду у цій справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 180424,89 грн.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації такого рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, що раніше встановлені. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений господарським судом.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення судом рішення від 25.02.2003 у цій справі сторони уклали мирову угоду від 08.07.2003, яка була затверджена ухвалою господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у справі №23/689.

В поданій на затвердження суду мировій угоді сторони вказали на те, що між ними існує взаємна заборгованість, а саме: відповідач має заборгованість перед позивачем за рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2003 у справі №23/689, а позивач, в свою чергу, має заборгованість перед відповідачем відповідно до договору про уступку права вимоги №13/03 від 14.03.2003.

За умовами затвердженої судом мирової угоди сторони дійшли згоди про «часткове виконання рішення суду від 25.02.2003 у цій справі шляхом зарахування зустрічних вимог в розмірі залишку основного боргу, штрафних санкцій та судових витрат» за вказаним рішенням суду, а саме, 79171,78 грн.

Судова колегія враховує, що в мировій угоді сторони вправі погоджувати будь-які її умови, що врегульовують наявні між ними спірні правовідносини та не порушують охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Отже, уклавши мирову угоду сторони домовились про припинення взаємних зобов'язань шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог.

Умови мирової угоди сторін про припинення зобов'язань між сторонами внесені до ухвали господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у цій справі і затверджені нею.

Отже, з моменту затвердження судом мирова угода стала частиною рішення суду від 25.02.2003 у цій справі.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд в своїй постанові від 13.06.2006 у справі №24/354пд за позовом ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсною мирової угоди, затвердженої судом у справі №23/689.

Вказаною постановою суд касаційної інстанції залишив без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2005 у справі №24/354пд, якою провадження у справі припинено з тих підстав, що спір про визнання недійсною мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах України.

Наведена постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що спір про визнання недійсною мирової угоди фактично є вимогою про визнання недійсною ухвали суду від 04.11.2003 у справі №23/689, натомість, Конституція України та ГПК України допускають зміну або скасування судового рішення виключно за наслідками апеляційного, касаційного провадження і в межах тієї справи, в якій винесено спірне рішення.

За приписами Господарського процесуального кодексу України (пункт 9 частини першої статті 106 в редакції станом на 04.11.2003) передбачено право сторони на оскарження ухвали господарського суду про затвердження мирової угоди.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався своїм правом на оскарження ухвали суду про затвердження мирової угоди.

В межах цієї справи позивач звертався до господарського суду Донецької області із заявою про розірвання мирової угоди, однак, ухвалою суду від 24.05.2005 було відмовлено в задоволенні заяви позивача з тих підстав, що статтею 121 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) не передбачено можливості розірвання судом мирової угоди, укладеної сторонами на стадії виконання рішення суду.

Отже, ухвала господарського суду Донецької області від 04.11.2003 у цій справі набрала законної сили та є чинною.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку.

Враховуючи, що мировою угодою припинились взаємні зобов'язання сторін, в тому числі зобов'язання відповідача перед позивачем за рішення суду у цій справі, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що в такий спосіб фактично відбулось виконання рішення суду.

Водночас, укладення угоди про розірвання угоди №13/03 від 14.03.2003 про уступку права вимоги не може змінювати умови затвердженої судом мирової угоди, яка є частиною рішення суду у цій справі та обов'язкова для виконання сторонами.

Розірвання угоди про уступку права вимоги не є підставою для зміни способу та порядку виконання рішення суду у цій справі, оскільки судове рішення фактично виконано сторонами з часу набрання законної сили ухвалою суду про затвердження мирової угоди сторін.

У цій справі відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, оскільки рішення суду виконано у погоджений сторонами спосіб шляхом укладення мирової угоди, яка затверджена судом.

Крім того, зміна способу та порядку виконання мирової угоди сторін не передбачено нормами Господарського процесуального кодексу України.

За наведених обставин, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що зарахування зустрічних вимог між сторонами не відбулось є безпідставними, оскільки правовідносини сторін з приводу проведення такого заліку вже були предметом дослідження суду і за результатами розгляду судом постановлено процесуальний документ - ухвалу про затвердження мирової угоди.

В апеляційній скарзі позивач також зазначає, що мирова угода не змінює прав та обов'язків сторін за договором, спрямована виключно на виконання рішення суду, а тому висновки суду першої інстанції про те, що мировою угодою припинено зобов'язання сторін суперечать положенням ст.11 ЦК України.

Судова колегія звертає увагу, що у цій справі укладення мирової угоди відбулось на стадії виконання рішення суду, а не розгляду справи по суті.

В мировій угоді сторони домовились про зарахування зустрічних вимог, які виникли на підставі рішення суду у цій справі та угоди про уступку права вимоги №13/03 від 24.03.2003.

Тобто, мировою угодою припинено зобов'язання відповідача перед позивачем, які виникли з рішення суду у цій справі, а не із зобов'язання сторін за договором на постачання природного газу.

Отже, доводи апелянта є помилковими.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що він відновив в бухгалтерському обліку заборгованість відповідача в розмірі 192633,83 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із зарахуванням зустрічних вимог, 30.11.2003 позивач здійснив коригування до податкової накладної від 31.03.2003 №3390 (а.с.58).

Позивачем не надано суду доказів повторного коригування податкової накладної від 31.03.2003 №3390.

При цьому, судова колегія зазначає про відсутність у позивача підстав для відновлення в своєму бухгалтерському обліку заборгованості відповідача також із тих підстав, що заборгованість позивача перед ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» (яка була предметом договору про уступку права вимоги та за якою проведено залік зустрічних вимог) не відновлювалась.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Донецької області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а ухвали господарського суду Донецької області від 02.10.2018 року у справі №23/689 - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, ст.271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення

Ухвалу господарського суду Донецької області від 02.10.2018 року у справі №23/689 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 10.12.2018р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.О. Радіонова