ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року м.Дніпро Справа № 908/1866/15-г

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Вечірко І.О.

Секретар судового засідання Ковзиков В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-189 від 01.10.2018 р., адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №17/63-07 від 30.01.2018 р., адвокат;

представник ТОВ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів Укрмашінвест" не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»

на рішення господарського суду Запорізької області, ухвалене суддею Азізбекян Т.А. 21 лютого 2018 року, повний текст якого складено 1 березня 2018 року у справі № 908/1866/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»

про стягнення 158 640 543,16 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст. 275,282 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Публічного акціонерного товариства « Енергомашспецсталь» із позовом про стягнення за договором купівлі-продажу природного газу від 18.12.2013 р. №055/14-ПР основного боргу у розмірі 119 586 468, 41 грн., пені у розмірі 14 286 586, 63 грн., штрафу у розмірі 9 899 055, 14 грн., 3% річних у розмірі 1 511 309, 97 грн., інфляційних втрат у розмірі 13 357 123, 01 грн.

В подальшому, позивач уточнював свої вимоги, та останньою заявою від 18.12.2015 року просив стягнути з відповідача основного боргу у розмірі 112 447 921,72 грн., пені у розмірі 20 091 516,93 грн. за загальний період з 16.07. 2014 року, штраф у розмірі 8 371 052,79 грн., 3% річних у розмірі 4 296 534,88 грн. за загальний період з 16.07.2014 року по 16.12.2015 року, інфляційних втрат у розмірі 58 545 226,54 грн. за загальний період з липня 2014 року по листопад 2015 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21лютого 2018 року у справі № 908/1866/15-г ( суддя Азізбекян Т.А.) позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України основний борг у сумі 112 447 921,72 грн. (сто дванадцять мільйонів чотириста сорок сім тисяч девятсот двадцять одна грн. 72 коп.), інфляційні втрати в сумі 48 042 397,10 грн. (сорок вісім мільйонів сорок дві тисячі триста девяносто сім грн. 10 коп.), 3% річних у сумі 4 169 479,37 грн. (чотири мільйони сто шістдесят девять тисяч чотириста сімдесят девять грн. 37 коп.), пеню в сумі 20 031 768,08 грн. (двадцять мільйонів тридцять одна тисяча сімсот шістдесят вісім грн. 08 коп.), штраф у сумі 8 371 052,79 грн. (вісім мільйонів триста сімдесят одна тисяча пятдесят дві грн. 79 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 69 245 грн. 94 коп. (шістдесят девять тисяч двісті сорок пять грн. 94 коп.).

В решті частини позовних вимог суд відмовив.

Крім того, суд відстрочив виконання рішення господарського суду строком на 6 місяців, тобто до 21.08.2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач- Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» та позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулись з апеляційними скаргами.

В своїй скарзі відповідач- Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області в частині надання відстрочки виконання рішення на 6 місяців та ухвалити в цій частині рішення про надання відстрочки виконання на 3 роки.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі були враховані доводи відповідача про тяжкий фінансовий стан відповідача, знаходження майна в банківській заставі, та вжиття заходів для погашення заборгованості.

Апелянт вважає, що надання такого короткого терміну відстрочки, як 6 місяців, поставить підприємство на межі банкрутства, що унеможливіть взагалі виконання судового рішення.

В своїй скарзі позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні частини інфляційних втрат, 3% річних, пені та наданні відстрочки виконання судового рішення на 6 місяців.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неправильно встановив порядок зарахування коштів, оскільки відповідач в призначенні платежу чітко зазначав призначення платежу- оплата за отриманий природний газ та період поставки природного газу грудень 2014 року, а тому застосування черговості погашення платежу можливе лише в тому випадку, коли платником чітко не вказаний період, за який сплачуються кошти.

Крім того, апелянт вважає необґрунтованою відмову у стягненні 33 107,38 грн. пені, 119 526,53 грн. 3% річних, 6 747 953,12 грн. інфляційних втрат, оскільки суд безпідставно змінив порядок зарахування коштів, що призвело до змін розміру основного боргу в зазначені періоди та відповідно до зміни розміру нарахувань.

При розрахунку інфляційних втрат за червень 2014 року суд застосовує інфляційні втрати за період серпень-грудень 2014 року, в той час як позивач здійснив нарахування по листопад 2014 року, що є виходом за межі позовних вимог.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині недодержання позивачем порядку нарахування інфляційних втрат. Так, апелянт вважає, що при розрахунку інфляційних втрат має застосовуватись сукупний індекс інфляції, що відповідає методиці, викладеній у Листі ВСУ від 03.04.97 № 62-97, а суд першої інстанції безпідставно застосував методику розрахунку, яка передбачає використання суми боргу, яка не збільшена на індекс інфляції попереднього місяця і тому сума інфляційних повинна складати 54 790 350,22 грн., а не 48 042 397,10 грн., як зазначив суд першої інстанції.

Щодо надання відповідачу відстрочки виконання рішення на 6 місяців, позивач зазначив, що по-перше, заява про відстрочку повинна була бути залишена без розгляду, оскільки відповідач не обґрунтував неможливість її подання до початку розгляду справи по суті, по-друге, суд не врахував також і фінансовий стан позивача, який не має можливості відстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів.

Крім того, апелянт вважає, що тяжкий матеріальний стан відповідача не є обставиною, що може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень проти них, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується сторонами в частині суми основного боргу, то колегія суддів не перевіряє рішення суду першої інстанції в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством Енергомашспецсталь (надалі - покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу №055/14-ПР (надалі договір), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю в 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 49100 тис. куб.м, в тому числі по місяцях та кварталах, що визначені у п. 2.1 договору.

У п. 2.1.1 договору погоджено, що обсяги газу, що планується передати за цим договором (надалі плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Згідно з п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

-збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

-податок на додану вартість за ставкою 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295,60 грн., крім того ПДВ17% - 50,25 грн., всього з ПДВ 345,85 грн.

За умовами п. 6.1 договору оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В п. 11.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 27.01.2014 р. до договору сторони погодили змінити з 01 січня 2014 року пункт 5.2 договору щодо ціни на газ та визначено, що до сплати за 1000 куб.м. природного газу підлягає 3462,26 грн., крім того ПДВ 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ4154,71 грн.

Додатковою угодою №2 від 15.04.2014 р. збільшено з 01 квітня 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 4 387,40 грн., крім того ПДВ 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ - 5 264,88 грн.

Додатковою угодою №3 від 22.05.2014 р. збільшено з 01 травня 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 5 173,48 грн., крім того ПДВ 20% - 1 034,70 грн., всього з ПДВ 6 208,18 грн.

Додатковою угодою №4 від 10.06.2014 р. збільшено з 01 червня 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 5 185,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 037,04 грн., всього з ПДВ 6 222,22 грн.

Додатковою угодою №5 від 16.09.2014 р. збільшено з 01 вересня 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 5 338,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 067,64 грн., всього з ПДВ 6 405,82 грн.

Додатковою угодою №6 від 17.11.2014 р. збільшено з 01 листопада 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 5 568,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 113,74 грн., всього з ПДВ 6 682,44 грн.

Додатковою угодою №7 від 01.12.2014 р. збільшено з 01 грудня 2014 року ціну на газ та визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу ціну в розмірі 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ 7 661,64 грн.

На виконання умов договору в період з січня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 235 250 648,54 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

від 31.01.2014 р. на суму 16 623 925,05 грн.;

від 28.02.2014 р. на суму 16 289 628,62 грн.;

від 31.03.2014 р. на суму 18 023 198,82 грн.;

від 30.04.2014 р. на суму 21 678 954,19 грн.;

від 31.05.2014 р. на суму 21 219 868,39 грн.;

від 30.06.2014 р. на суму 23 421 621,91 грн.;

від 31.07.2014 р. на суму 13 362 619,52 грн.;

від 31.08.2014 р. на суму 19 750 626,46 грн.;

від 30.09.2014 р. на суму 20 138 546,69 грн.;

від 31.10.2014 р. на суму 21 924 059,00 грн.;

від 30.11.2014 р. на суму 19 429 294,54 грн.;

від 31.12.2014 р. на суму 23 388 305,35 грн.

Всі акти підписані з боку відповідача та скріплені його печаткою.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь « із позовом ( з урахуванням уточнень) про стягнення основного боргу у розмірі 112 447 921,72 грн., пені у розмірі 20 091 516,93 грн. за загальний період з 16.07. 2014 року, штраф у розмірі 8 371 052,79 грн., 3% річних у розмірі 4 296 534,88 грн. за загальний період з 16.07.2014 року по 16.12.2015 року, інфляційних втрат у розмірі 58 545 226,54 грн. за загальний період з липня 2014 року по листопад 2015 року, позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2013 р. №055/14-ПР в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, та стягуючи на користь позивача основний борг у сумі 112 447 921,72 грн. (сто дванадцять мільйонів чотириста сорок сім тисяч девятсот двадцять одна грн. 72 коп.), інфляційні втрати в сумі 48 042 397,10 грн. (сорок вісім мільйонів сорок дві тисячі триста девяносто сім грн. 10 коп.), 3% річних у сумі 4 169 479,37 грн. (чотири мільйони сто шістдесят девять тисяч чотириста сімдесят девять грн. 37 коп.), пеню в сумі 20 031 768,08 грн. (двадцять мільйонів тридцять одна тисяча сімсот шістдесят вісім грн. 08 коп.), штраф у сумі 8 371 052,79 грн. (вісім мільйонів триста сімдесят одна тисяча п»ятдесят дві грн. 79 коп.), господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої зобовязання за договором, поставивши відповідачу природний газ, проте, відповідач, свої зобовязання з повної та своєчасної оплати не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 112 447 921,72 грн.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов»язань за договором, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних та 3 відсотків річних у відповідності до статті 625 ЦК України, перевіривши розрахунок позивача, та виправивши помилки при розрахунку.

Крім того, суд першої інстанції стягнув штраф та пеню, передбачені умовами договору за порушення строків оплати поставленого газу, та надав відстрочку виконання рішення суду на шість місяців.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

За умовами п. 6.1 договору відповідач здійснює остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно наданих позивачем відомостей про оплату (довідка про операції за рахунком по ПАТ «Енергомашспецсталь», виписки по рахунку, платіжні доручення) в погашення заборгованості за спожитий у 2014 році природний газ відповідачем здійснені такі оплати:

27.02.2014 р. в сумі 10 000 000,00 грн. (за січень 2014 року);

05.03.2014 р. в сумі 6 623 925,05 грн. (за січень 2014 року);

31.03.2014 р. в сумі 16 289 628,62 грн. (за лютий 2014 року);

30.04.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за березень 2014 року);

30.05.2014 р. в сумі 9 000 000,00 грн. (за травень 2014 року);

27.06.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за травень 2014 року);

28.07.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за липень 2014 року);

31.07.2014 р. в сумі 13 500 000,00 грн. (за липень 2014 року);

20.08.2014 р. в сумі 2 000 000,00 грн. (за серпень 2014 року);

03.09.2014 р. в сумі 17 750 626,46 грн. (за серпень 2014 року);

03.10.2014 р. в сумі 8 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

10.10.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

03.11.2014 р. в сумі 3 000 000,00 грн. (за березень 2014 року);

14.01.2015 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за грудень 2014 року);

16.01.2015 р. в сумі 4 500 000,00 грн. (за грудень 2014 року),

29.05.2015 р. в сумі 2 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

30.06.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

21.07.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

22.07.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

01.09.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. у справі №908/1435/15-г стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за природний газ, поставлений за договором № 055/14-ПР від 18.12.2013 р. у вересні 2014 року, в сумі 7 138 546,69 грн. Рішення набрало законної сили і на виконання рішення 16.04.2016 р. видано судовий наказ про стягнення заборгованості.

В іншій справі №908/4247/14 господарським судом Запорізької області розглядались позовні вимоги про стягнення з відповідача 41922021,40 грн. основного боргу за договором № 055/14-ПР від 18.12.2013 р., 1675294,11 грн. пені, нарахованої за період з 14.02.2014 р. до 15.07.2014 р., 3914541,50 грн. штрафу, 279670,62 грн. 3% річних процентів, нарахованих за період з 14.02.2014 р. по 15.07.2014 р., 2882744,55 грн. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з січня 2014 р. по травень 2014 р.

Судом у справі №908/4247/14 встановлено, що після порушення провадження по даній справі відповідачем здійснено оплату заявленої до стягнення заборгованості за природний газ в розмірі 41 922 014 грн. 40 коп. за період січень - травень 2014 р., про що свідчать надані сторонами платіжні документи.

Відповідач підтвердив сплату заявленої до стягнення суми основного боргу. У звязку з цим провадження у справі в частині стягнення з відповідача 41922014,40 грн. основного боргу було припинено. Вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 795 692,95 грн. пені, 1 865 411,14 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 264 245,59 грн. річних процентів, 1 957 270,75 грн. штрафу.

При цьому нарахування пені та 3% річних визнано судом обґрунтованим за період з 15.02.2014 р. по 14.07.2014 р.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищевказані платежі, окрім платежів за 29.05.2015 р., 30.06.2015 р., 21.07.2015 р., 22.07.2015 р. та 01.09.2015 р. були враховані судами при визначенні боргу у справах № 908/4247/14 та № 908/1435/15-г, що є встановленими судом обставинами. Платежі за 29.05.2015 р., 30.06.2015 р., 21.07.2015 р., 22.07.2015 р. та 01.09.2015 р. сплачені відповідачем в порядку виконання судового рішення № 908/1435/15-г. Враховуючи зазначене, при розгляді даної справи суд не може змінити призначення платежу за вищевказаними оплатами.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу за спірні місяці відповідач мав оплатити наступну вартість спожитого газу:

за червень 2014 року 23 421 621,91 грн.;

за липень 2014 року 13 362 619,52 грн.;

за серпень 2014 року 19 750 626,46 грн.;

за жовтень 2014 року 21 924 059,00 грн.;

за листопад 2014 року 19 429 294,54 грн.;

за грудень 2014 року 23 388 305,35 грн., всього на суму 121 276 526,78 грн.

Таким чином, залишились неврахованими наступні оплати:

- залишок платежу за 14.01.2015 р. в сумі 4 328 605,06 грн. (оплата за грудень 2014 року);

- 16.01.2015 р. в сумі 4 500 000,00 грн. (оплата за грудень 2014 року), які були зараховані позивачем відповідно до вказаного в них призначення платежу, тобто за грудень 2014 року.

Проте, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що такий порядок зарахування суперечить умовам п. 6.3 договору щодо зарахування платежів в погашення поточної заборгованості за договором.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов з огляду на те, що проведена судова економічна експертиза від 29.07.2016 р. у даній справі, не надала відповіді на питання черговості зарахування коштів, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди у відповідності до умов пунктів 6.3, 6.4 договору, а тому господарський суд першої інстанції здійснив правову оцінку виконання відповідачем зобовязань за договором на підставі норм законодавства, умов договору та наявних у справі доказів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 6.3 договору, в платіжних дорученнях покупець повинен обов»язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором, продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений у минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Таким чином, відповідно до умов договору всі оплати повинні зараховуватися позивачем в погашення поточної заборгованості, а не згідно призначення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок погашення заборгованості за січень-травень 2014 року, яка була предметом розгляду у справі №908/4247/14 і була сплачена, зараховані оплати:

27.02.2014 р. в сумі 10 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за січень 2014 року);

05.03.2014 р. в сумі 6 623 925,05 грн. (зараховано в оплату за січень 2014 року);

31.03.2014 р. в сумі 16 289 628,62 грн. (зараховано в оплату за лютий 2014 року);

30.04.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за березень 2014 року);

30.05.2014 р. в сумі 9 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за березень 2014 року);

27.06.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (частину платежу в сумі 4 023 198,82 грн. зараховано в оплату за березень 2014 року, залишок платежу в сумі 976 801,18 грн. зараховано в оплату за квітень 2014 року);

28.07.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за квітень 2014 року);

31.07.2014 р. в сумі 13 500 000,00 грн. (зараховано в оплату за квітень 2014 року);

20.08.2014 р. в сумі 2 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за квітень 2014 року);

03.09.2014 р. в сумі 17 750 626,46 грн. (частина платежу в сумі 202 153,01 грн. зарахована в оплату за квітень 2014 року, залишок платежу в сумі 17 548 473,45 грн. зарахована в оплату за травень 2014 року);

03.11.2014 р. в сумі 3 000 000,00 грн. (зараховано в оплату за травень 2014 року);

14.01.2015 р. частина платежу в сумі 671 394,94 грн. (зараховано в оплату за травень 2014 року).

В рахунок погашення заборгованості за вересень 2014 року, яка була предметом розгляду у справі №908/1435/15-г зараховані оплати (призначення платежу не змінювалось):

03.10.2014 р. в сумі 8 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

10.10.2014 р. в сумі 5 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року);

29.05.2015 р. в сумі 2 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року згідно рішення суду);

30.06.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року згідно рішення суду);

21.07.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року згідно рішення суду);

22.07.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року згідно рішення суду);

01.09.2015 р. в сумі 1 000 000,00 грн. (за вересень 2014 року згідно рішення суду).

У звязку з цим, господарський суд першої інстанції обгрунтовано, у відповідності до умов договору відніс зазначені оплати на загальну суму 8 828 605,06 грн. здійснений відповідно з призначенням платежу за грудень 2014 року в рахунок погашення боргу за червень 2014 року у відповідності до пункту 6.3 Договору.

З огляду на вищезазначене, доводи апелянта- Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про неправильне встановлення судом першої інстанції порядку зарахування коштів, є неспроможними, а тому суд правильно визначив суму основного боргу по спірним актам у розмірі 112 447 921,72 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, за умовами п. 6.1 договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Тобто оплата мала бути здійснена відповідачем до 14 числа наступного місяця включно, отже прострочення виникає з 15-го числа.

Здійснюючи перевірку розрахунку 3% річних, виконаних позивачем, господарський суд першої інстанції дійшов до наступного.

Так, по акту за квітень 2014 року на суму 21 678 954,19 грн. заборгованість виникла 15.05.2014 р. Були здійснені оплати:

27.06.2014 р. на суму 976801,18 грн., після чого борг склав 20 702 153,01 грн.;

28.07.2014 р. на суму 5 000 000,00 грн., після чого боргу склав 15 702 153,01 грн.;

31.07.2014 р. на суму 13 500 000,00 грн., після чого борг склав 2 202 153,01 грн.;

20.08.2014 р. на суму 2 000 000,00 грн., після чого борг склав 202 153,01 грн.;

03.09.2014 р. на суму 202 153,01 грн., після чого борг погашено повністю.

Рішенням суду у справі №908/4247/14 стягнуто 3% річних по 14.07.2014 р.

Позивач нараховує 3% річних за загальний період з 16.07.2014 р. по 16.12.2015 р. на зобовязання червня грудня 2014 року.

Звідси по акту за квітень 2014 року:

- за період з 16.07.2014 р. по 27.07.2014 р. від суми боргу 20 702 153,01 грн. 3% річних складають 20 418,56 грн.;

- за період з 28.07.2014 р. по 30.07.2014 р. від суми боргу 15 702 153,01 грн. 3% річних складають 3 871,76 грн.;

- за період з 31.07.2014 р. по 19.08.2014 р. від суми боргу 2 202 153,01 грн. 3% річних складають 3 619,98 грн.;

- за період з 20.08.2014 р. по 02.09.2014 р. від суми боргу 202 153,01 грн. 3% річних складають 232,61 грн.

Всього по акту за квітень 2014 року 3% річних складають 28 142,91 грн.

По акту за травень 2014 року на суму 21 219 868,39 грн. заборгованість виникла 17.06.2014 р. (оскільки строк оплати 14.06.2014 р. припадає на вихідний день суботу та переноситься на понеділок 16.06.2014 р.). Були здійснені оплати:

03.09.2014 р. в сумі 17 548 473,45 грн., після чого борг склав 3 671 394,94 грн.;

03.11.2014 р. в сумі 3 000 000,00 грн., після чого борг склав 671 394,94 грн.;

14.01.2015 р. в сумі 671 394,94 грн., після чого борг погашено повністю.

Звідси по акту за травень 2014 року:

-за період з 16.07.2014 р. по 02.09.2014 р. від суми боргу 21 219 868,39 грн. 3% річних складають 85 460,84 грн.;

-за період з 03.09.2014 р. по 02.11.2014 р. від суми боргу 3 671 394,94 грн. 3% річних складають 18 407,27 грн.;

-за період з 03.11.2014 р. по 13.01.2015 р. від суми боргу 671 394,94 грн. 3% річних складають 3 973,20 грн.

Всього по акту за травень 2014 року 3% річних складають 107 841,31 грн.

По акту за червень 2014 року на суму 23 421 621,91 грн. заборгованість виникла 15.07.2014 р. В рахунок оплати по цьому акту судом зараховані чергові оплати: залишок платежу за 14.01.2015 р. в сумі 4 328 605,06 грн., після чого борг склав 19 093 016,85 грн., та повна сума оплати за 16.01.2015 р. 4 500 000,00 грн., після чого борг склав 14 593 016,85 грн.

Звідси по акту за червень 2014 року:

-за період з 15.07.2014 р. по 13.01.2015 р. від суми боргу 23 421 621,91 грн. 3% річних складають 352 286,86 грн.;

-за період з 14.01.2014 р. по 16.12.2015 р. від суми боргу 19 093 016,85 грн. % річних складають 528 850,41 грн.

Всього по акту за червень 2014 року 3% річних складають 881 137,27 грн.

По акту за липень 2014 року на суму 13 362 619,52 грн. заборгованість виникла 15.08.2014 р. та є неоплаченою.

За період з 15.08.2014 р. по 16.12.2015 р. на вказану суму заборгованості позивач нарахував 3% річних в сумі 537 067,47 грн., які визнані судом обґрунтованими.

По акту за серпень 2014 року на суму 19 750 626,46 грн. останній день строку оплати 14.09.2014 р. є вихідним днем (неділя), тому переноситься на понеділок 15.09.2014 р., отже прострочення оплати виникло з 16.09.2014 р. Заборгованість не оплачена.

За період з 16.09.2014 р. по 16.12.2015 р. 3% річних від суми боргу 19 750 626,46 грн. складають 741 866,00 грн.

По акту за вересень 2014 року на суму 20 138 546,69 грн. заборгованість виникла 15.10.2014 р. та була оплачена частково наступним чином:

- до настання строку оплати сплачено 03.10.2014 р. суму 8 000 000,00 грн. та 10.10.2014 р. - суму 5 000 000,00 грн., після чого неоплачена сума по акту склала 7 138 546, 69 грн.;

- 29.05.2015 р. сплачено 2 000 000,00 грн., після чого заборгованість склала 5 138 546,69 грн.;

- 30.06.2015 р. сплачено 1 000 000,00 грн., після чого заборгованість склала 4 138 546,69 грн.;

- 21.07.2017 р. сплачено 1 000 000,00 грн., після чого заборгованість склала 3 138 546,69 грн.;

- 22.07.2015 р. сплачено 1 000 000,00 грн., після чого заборгованість склала 2 138 546,69 грн.;

- 01.09.2015 р. сплачено 1 000 000,00 грн., після чого заборгованість склала 1 138 546,69 грн.

Звідси по акту за вересень 2014 року:

-за період з 15.10.2014 р. по 28.05.2015 р. від суми боргу 7 138 546,69 грн. 3% річних складають 132 600,95 грн.;

-за період з 29.05.2015 р. по 29.06.2015 р. від суми боргу 5 138 546,69 грн. 3% річних складають 13 515,08 грн.;

-за період з 30.06.2015 р. по 20.07.2017 р. від суми боргу 4 138 546,69 грн. 3% річних складають 7 143,24 грн.;

-за період з 21.07.2017 р. по 21.07.2015 р. від суми боргу 3 138 546,69 грн. 3% річних складають 257,96 грн.;

-за період з 22.07.2015 р. по 31.08.2015 р. від суми боргу 2 138 546,69 грн. 3% річних складають 7 206,61 грн.;

-за період з 01.09.2015 р. по 16.12.2015 р. від суми боргу 1 138 546,69 грн. 3% річних складають 10 012,97 грн.,

всього 170 736,81 грн.

По акту за жовтень 2014 року на суму 21 924 059,00 грн. заборгованість виникла 15.11.2014 р. і є неоплаченою.

На вказану суму заборгованості за період з 15.11.2014 р. по 16.12.2015 р. позивач нарахував 3% річних в сумі 715 385,05 грн., які визнані судом обґрунтованими.

По акту за листопад 2014 року на суму 19 429 294,54 грн. строк оплати - 14.12.2014 р. припадає на вихідний день (неділю), тому переноситься на понеділок 15.12.2014 р., отже прострочення оплати настало з 16.12.2014 р. Заборгованість по цьому акту не сплачена.

За період з 16.12.2014 р. по 16.12.2015 р. від суми заборгованості 19 429 294,54 грн. 3% річних складають 584 475,76 грн.

По акту за грудень 2014 року на суму 23 388 305,35 грн. заборгованість виникла 15.01.2015 р. і не сплачена.

Позивачем нараховані 3% річних по цьому акту за період з 15.01.2015 р. по 16.12.2015 р. в сумі 402 826,79 грн., що визнано судом обґрунтованим.

Таким чином, всього з відповідача підлягають стягненню за розрахунком суду 3% річних в сумі 4 169 479,37 грн. У стягненні 3% річних в сумі 127 055,51 грн. суд першої інстанції відмовив.

Доводи апелянта - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про неправильний розрахунок судом 3% річних є безпідставними, оскільки позивачем не враховано наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як роз»яснено у п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Оскільки позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України при визначенні початку виникнення прострочення по актам за травень, серпень, листопад 2014 року, а також включено в період прострочення дні оплат по всіх спірних актах, що є невірним, суд першої інстанції правильно здійснив перерахунок і стягнув 3% річних у сумі 4 169 479,37 грн. , відмовивши у решті заявленої частини.

Щодо доводів апелянта про неправильний розрахунок судом першої інстанції інфляційних, колегія суддів зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок, вбачається наступне.

Так, рішенням суду у справі №908/4247/14 стягнуто інфляційні втрати по червень 2014 року.

На суму боргу по акту за квітень 2014 року відповідач нараховує інфляційні втрати за липень вересень 2014 року. Проте 03.09.2014 р. сума боргу була повністю сплачена по цьому акту, тому нарахування інфляційних втрат слід здійснювати по серпень 2014 року.

Звідси від суми боргу 20 702 153,01 грн., яка існувала на кінець червня 2014 року, інфляційні втрати за липень 2014 року (індекс 100,4%) складають 82 808,61 грн.

Борг на кінець липня 2014 року складав 2 202 153,01 грн., звідси інфляційні втрати за серпень 2014 року (індекс 100,8%) складають 17 617,22 грн.

Всього інфляційні втрати по акту за квітень 2014 року складають 100 425,83 грн.

На суму боргу за травень 2014 року позивач нараховує інфляційні втрати за період з липня по грудень 2014 року.

Борг по цьому акту на кінець червня 2014 року становив 21 219 868,39 грн., звідси інфляційні втрати за липень-серпень 2014 року (середній індекс 101,2%) складають 255 317,46 грн.

Борг з вересня по жовтень 2014 року становив 3 671 394,94 грн., звідси інфляційні втрати за вказаний період (середній індекс 105,37%) складають 197 139,22 грн.

Борг в листопаді 2014 року становив 671 394,94 грн., звідси за інфляційні втрати за листопад-грудень 2014 року (середній індекс 105%) складають 33 281,05 грн.

Таким чином, по акту за травень 2014 року інфляційні втрати складають 485 737,73 грн.

На суму боргу по акту за червень 2014 року відповідач нараховує інфляційні втрати за липень 2014 року листопад 2015 року.

Оскільки заборгованість по акту виникла в липні 2014 року, інфляційні втрати слід нараховувати на суму боргу, яка існувала на кінець липня (23 421 621,91 грн.) за період серпень грудень 2014 року (середній індекс 111,48%), звідси інфляційні втрати складають 2 688 219,76 грн. Від суми боргу 14 593 016,85 грн., яка залишилась у січні 2015 року, інфляційні втрати за період з січня по листопад 2015 року (середній індекс 142,32%) складають 6 175 293,53 грн.

Всього інфляційні втрати по акту за червень 2014 року складають 6 175 293,53 грн.

По акту за липень 2014 року позивач нарахував інфляційні втрати за серпень 2014 року листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась у серпні 2014 року, слід враховувати заборгованість на кінець серпня 2014 року (13 362 619,52 грн.) та середній індекс інфляції за період з вересня 2014 року по листопад 2015 року (157,39%), звідси інфляційні втрати складають 7 669 082,72 грн.

По акту за серпень 2014 року позивач нарахував інфляційні втрати за період з вересня 2014 року по листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась у вересні 2014 року, слід враховувати заборгованість на кінець вересня 2014 року (19 750 626,46 грн.) та середній індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року (152,96%), звідси інфляційні втрати складають 10 459 206,39 грн.

По акту за вересень 2014 року позивач нарахував інфляційні втрати за період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась у жовтні 2014 року, слід враховувати заборгованість на кінець жовтня 2014 року (7 138 546,69 грн.) та середній індекс інфляції за період з листопада 2014 року по травень 2015 року (147,09%), звідси інфляційні втрати складають 3 361 802,87 грн.

На кінець червня 2015 року заборгованість становила 4 138 546,69 грн., звідси інфляційні втрати за червень 2015 року (індекс 100,4%) складають 16 554,19 грн.

На кінець липня 2015 року заборгованість становила 2 138 546,69 грн. В липні та серпні 2015 року інфляції не було, тому інфляційні втрати не нараховуються.

У вересні листопаді 2015 року сума боргу становила 1 138 546,69 грн., звідси інфляційні втрати за вересень листопад 2015 року (середній індекс 102,99%) складають 34 036,88 грн.

Таким чином, по акту за вересень 2014 року інфляційні втрати складають 3 412 393,94 грн.

По акту за жовтень 2014 року позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась у листопаді 2014 року, слід враховувати заборгованість на кінець листопада 2014 року (21 924 059,00 грн.) та середній індекс інфляції за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року (146,59%).

За розрахунком суду, сума інфляційних втрат є більшою, ніж нарахував позивач, тому суд правильно визнав обґрунтованою визначену позивачем суму інфляційних втрат в розмірі 5 755 500,08 грн.

По акту за листопад 2014 року позивач нарахував інфляційні втрати за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась в грудні 2014 року, слід враховувати заборгованість на кінець грудня 2014 року (19 429 294,54 грн.) та середній індекс інфляції за період з січня по листопад 2015 року (142,32%), звідси інфляційні втрати складають 8 221 850,09 грн.

По акту за грудень 2014 року позивач нарахував інфляційні втрати за період з січня по листопад 2015 року.

Однак, оскільки заборгованість утворилась в січні 2015 року, слід враховувати заборгованість на кінець січня 2015 року (23 388 305,35 грн.) та середній індекс інфляції за період з лютого по листопад 2015 року (138,04%), звідси інфляційні втрати складають 5 762 906,79 грн.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 48 042 397,10 грн. У стягненні інфляційних втрат в сумі 10 502 829,44 грн. суд обгрунтовано відмовив.

Оскільки при здійснені розрахунку позивачем не були враховані вищезазначені обставини, доводи позивача про неправильно здійснений розрахунок інфляційних є безпідставними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем, з урахуванням висновків суду першої інстанції щодо порядку розрахунку сум, передбачених статтею 625 ЦК України, здійснено уточнюючий розрахунок, який наданий до апеляційної скарги, з якого вбачається фактична згода позивача з розрахунком суду, за виключенням червня 2014 року, оскільки саме за цей місяць різниться сума основного боргу, виходячі з якого розраховані інфляційні та 3% річних.

Колегія суддів, здійснивши перевірку розрахунку спірних періодов з урахуванням Листа Верховного Суду України від 03.04.97 року № 62-97 « Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», вважає правильним розрахунок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, нарахування інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобовязань за травень 2014 року позивач здійснював не лише на суму основного боргу, а й на суму інфляційних втрат, нарахованих позивачем за попередній період.

Так, за розрахунком позивача за зобовязаннями за травень 2014 року позивач на суму основного боргу в розмірі 21 219 868,39 грн. нарахував інфляційні в розмірі 522 555,12 грн.

При цьому, інфляційні за період прострочення з 01.07.2014 по 31.08.2014 року склали 255 317,46 грн. У подальшому, відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 17 548 473,45 грн., і суд першої інстанції розрахував інфляційні на залишок боргу у розмірі 3 671 394,94 грн. за період прострочення з 01.09.2014 року по 31.10.2014 року у сумі 197 139,22 грн., в той час, як позивач здійснив такий розрахунок наступним чином: до залишку боргу 3 671 394,94 грн. додав інфляційні за попередній період у сумі 255 317,46 грн., і здійснив розрахунок інфляційних на суму залишку основного боргу та інфляційних втрат, нарахованих за попередній період, отримавши результат у сумі 210 848,75 грн.

Аналогічний розрахунок позивач здійснив і щодо остаточного боргу за травень 2014 року у сумі 671 394,94 грн., нарахувавши інфляційні у розмірі 56 388,91 грн.

Колегія суддів вважає такий розрахунок позивача невірним, оскільки як Лист Верховного Суду України, так і Постанова Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року передбачають розрахунок інфляційних виходячі з суму боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на сукупний індекс інфляції, а не на додаток суми залишку основного боргу та інфляційних втрат, нарахованих за попередній період ( у тому випадку, коли борг зменшується протягом місяця внаслідок часткових оплат).

З огляду на вищезазначене, доводи позивача в цій частині є безпідставними, а розрахунок та методика суду першої інстанції, є правильною.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Оскільки позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України при визначенні початку виникнення прострочення по актам за травень, серпень, листопад 2014 року, а також включено в період прострочення дні оплат по всіх спірних актах, суд першої інстанції здійснив перерахунок пені.

Так, рішенням суду у справі №908/4247/14 стягнуто пеню по 14.07.2014 р.

Позивач нараховує пеню за загальний період з 16.07.2014 р. по 14.07.2015 р. на зобовязання червня грудня 2014 року. Розрахунок здійснений в межах шестимісячного терміну нарахування пені відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

З урахуванням встановлених судом періодів та сум прострочення, в межах заявлених позивачем періодів нарахування пені по кожному акту, суд здійснив наступний розрахунок пені.

По акту за квітень 2014 року:

- за період з 16.07.2014 р. по 27.07.2014 р. від суми боргу 20 702 153,01 грн. пеня складає 166 751,59 грн.;

- за період з 28.07.2014 р. по 30.07.2014 р. від суми боргу 15 702 153,01 грн. пеня складає 32 264,70 грн.;

- за період з 31.07.2014 р. по 19.08.2014 р. від суми боргу 2 202 153,01 грн. пеня складає 30 166,48 грн.;

- за період з 20.08.2014 р. по 02.09.2014 р. від суми боргу 202 153,01 грн. пеня складає 1 938,45 грн.

Всього по акту за квітень 2014 року пеня складає 231 121,22 грн.

По акту за травень 2014 року:

-за період з 16.07.2014 р. по 02.09.2014 р. від суми боргу 21 219 868,39 грн. пеня складає 708 685,47 грн.;

-за період з 03.09.2014 р. по 02.11.2014 р. від суми боргу 3 671 394,94 грн. пеня складає 153 393,90 грн.;

-за період з 03.11.2014 р. по 14.12.2014 р. від суми боргу 671 394,94 грн. пеня складає 21 080,06 грн.

Всього по акту за травень 2014 року пеня складає 883 159,43 грн.

По акту за червень 2014 року за період з 15.07.2014 р. по 13.01.2015 р. від суми боргу 23 421 621,91 грн. пеня складає 3 047 377,60 грн.

По акту за липень 2014 року за період з 15.08.2014 р. по 14.02.2015 р. на суму боргу 13 362 619,52 грн. позивач нарахував пеню в розмірі 1 823 539,94 грн., яку суд визнав обґрунтованою.

По акту за серпень 2014 року на суму 19 750 626,46 грн. за період з 16.09.2014 р. по 14.03.2015 р. пеня складає 2 978 286,25 грн.

По акту за вересень 2014 року за період з 15.10.2014 р. по 14.04.2015 р. від суми боргу 7 138 546,69 грн. пеня складає 1 298 433,19 грн.

По акту за жовтень 2014 року на суму 21 924 059,00 грн. за період з 15.11.2014 р. по 14.05.2015 р. позивач нарахував пеню в сумі 4 599 847,78 грн., яка визнана судом обґрунтованою.

По акту за листопад 2014 року від суми боргу 19 429 294,54 грн. за період з 16.12.2014 р. по 14.06.2015 р. пеня нарахована позивачем в розмірі 1 329 708,98 грн., що визнано судом обґрунтованим.

По акту за грудень 2014 року позивачем нарахована пеня за період з 15.01.2015 р. по 14.07.2015 р. в сумі 3 840 293,69 грн., що визнано судом обґрунтованим.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що пеня, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 20 031 768,08 грн., а тому у решті частини цих вимог суд відмовив.

Також позивач нарахував штраф в розмірі 7% на суми заборгованості, які були прострочені більше 30 днів, а саме:

-по акту за червень 2014 року від суми заборгованості 23 421 621,91 грн. штраф 7% складає 1 639 513,53 грн.;

-по акту за липень 2014 року від суми заборгованості 13 362 619,52 грн. штраф 7% складає 935 383,37 грн.;

-по акту за серпень 2014 року від суми заборгованості 19 750 626,46 грн. штраф 7% складає 1 382 543,85 грн.;

-по акту за вересень 2014 року від суми заборгованості 7 138 546,69 грн. штраф 7% складає 499 698,27 грн.;

-по акту за жовтень 2014 року від суми заборгованості 21 924 059,00 грн. штраф 7% складає 1 534 684,13 грн.;

-по акту за листопад 2014 року від суми заборгованості 19 429 294,54 грн. штраф 7% складає 1 360 050,62 грн.;

-по акту за грудень 2014 року від суми заборгованості 14 559 700,29 грн. штраф 7% складає 1 019 179,02 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача штрафу визнані судом обґрунтованими повністю та задоволено в сумі 8 371 052,79 грн.

Клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки суд залишив без задоволення, оскільки висновок Донецької торгово-промислової палати від 19.06.2014 р. про форс-мажорні обставини, не прийнятий як належний доказ настання цих обставин, а інші докази вини відповідача у порушенні зобовязання не надані.

Щодо доводів апелянтів в частині висновків суду першої інстанції про відстрочку виконання судового рішення на шість місяців, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів: балансів (звіти про фінансовий стан) станом на 30.09.2015 р., 30.09.2016 р., 30.09.2017 р., а також звітів про фінансові результати (звіти про скупний дохід) за 9 місяців 2015 року, 9 місяців 2016 року, 9 місяців 2017 року, господарська діяльність відповідача є збитковою. Зокрема, згідно з останньою фінансовою звітністю за 9 місяців 2017 року прибуток відсутній, чисті збитки складають 335 668 тис. грн.

В той же час, суд першої інстанції врахував, що стягувана за судовим рішенням сума заборгованості, а також нараховані на неї суми 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій є значними і з урахуванням свого фінансового стану відповідач не зможе сплатити всю стягувану суму одночасно, що об»єктивно ускладнить виконання рішення суду відповідачем на даний час і в повному обсязі.

Разом з цим, суд врахував і те, що справа розглядається тривалий час (з 2015 року) і за цей час відповідачем не здійснено погашення боргу за спірний період навіть частково (останні оплати здійснені 01.09.2015 р. по судовому рішенню в іншій справі), а тому, враховуючи інтереси позивача та його фінансовий стан, інтереси відповідача та його фінансовий стан, суд обгрунтовано задовольнити заяву відповідача частково і надав відстрочку виконання рішення строку на 6 місяців.

Інші доводи апелянтів є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Оскільки, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, то у відповідності до п.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України означене є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь та Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна команія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2018р. у справі №908/1866/15-г.

До канцелярії Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 року у справі №908/1866/15-г.

Відповідно до ст.265 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20 листопада 2018 року задоволена заява Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 року у справі №908/1866/15-г.

Розглядаючи апеляційні скаргу та заяву про приєднання до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ посилалось на те, що воно є власником простих іменних акцій публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», а тому вважає, що суд вирішив питання про їх права, інтереси та обов»язки.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ не було учасником справи у суді першої інстанції, питання щодо її прав, суд першої інстанції не вирішував, а той факт, що вони є власниками простих іменних акцій публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», не порушує жодним чином їх прав як акціонерів товариства.

Відповідно до статті 264 ГПУ України, суд апеляційної інстанції закриває провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та обов»язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та обов»язки такої особи не вирішувалося, а тому апеляційне провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 264, 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів УКРМАШІНВЕСТ про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь».

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2018 року у справі № 908/1866/15-г залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів в порядку, встановленому ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.12.2018року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О.Кузнецов