ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа №914/385/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів: Плотніцького Б.Д

Хабіб М.І.

Секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", вих.№1/08-18 від 02.08.2018 (вх. № ЗАГС01-05/367/18 від 18.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 (повний текст складено 09.07.2018)

у справі №914/385/18 (суддя Матвіїв Р.І.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", м. Городок Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", м. Городок Львівської області,

про: визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ "Танк Транс" від 24.02.2015 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог,

За участю представників:

від позивача - Шубак М.І. - представник;

від відповідача - Кулак І.О. - представник;

від третьої особи на стороні позивача - Кузьмік Д.В. - представник;

від третьої особи на стороні відповідача - Дашо А.Ю. - представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/385/18 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Данко Л.С., Орищин Г.В.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" на рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.09.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 розгляд справи відкладено на 02.10.2018 з підстав, зазначених в даній ухвалі суду.

Разом з тим, Указом Президента України від 29.12.2017р. №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Указом Президента України від 28.09.2018р. №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посади суддів Західного апеляційного господарського суду.

В газеті "Голос України" №185 (6940) від 03.10.2018р., відповідно до вимог статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", опубліковано оголошення голови новоствореного суду про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018р.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частин 5, 7 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Справа №914/385/18 передана Львівським апеляційним господарським судом до Західного апеляційного господарського суду та автоматизованим розподілом справу №914/385/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Хабіб М.І. та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.10.2018.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 справу №914/385/18 прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 26.11.2018 в режимі відеоконференції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 (суддя Матвіїв Р.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт настання строку виконання обов'язку відповідача сплатити на користь позивача 9199435,04 грн. за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 (заборгованість станом на 01.02.2015), а також факт настання зустрічного обов'язку позивача сплатити кошти на загальну суму 289643,18 грн. з огляду на виставлення 23.02.2015 ТОВ «Яблуневий Дар» в системі «WIN клієнт» платіжних доручень відповідно до договорів банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та №13/25469-6975 від 20.01.2011 та укладення 23.02.2015 між ТОВ «Танк Транс» та ТОВ «Яблуневий Дар» Договору відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку.

Оскільки вказані зобов'язання є зустрічними, однорідними та строк їх виконання настав, 24.02.2015 відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення зобов'язання зарахуванням однорідних зустрічних вимог на підставі ст. 601 ЦК України. Належні докази суперечності оскаржуваного правочину вимогам закону в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, місцевий господарський суд зазначив, що внаслідок вчинення відповідачем оспорюваного правочину про зарахування зустрічних взаємних вимог, на відповідну суму зменшились й зобов'язання позивача перед відповідачем. Фінансових втрат внаслідок такого зарахування ПАТ "Дельта Банк" не зазнав, у зв'язку з чим не відбулося порушення прав банку.

Також, судом першої інстанції зазначено, що при вирішенні даного спору не має значення та обставина, що пізніше, після проведеного зарахування зустрічних взаємних вимог, розпочалась процедура ліквідації ПАТ "Дельта Банк" як неплатоспроможного, і спірне зарахування впливає на можливість задоволення вимог інших кредиторів, оскільки воно було проведено завчасно, до прийняття 02.03.2015 правлінням Національного Банку України постанови №150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", а ПАТ "Дельта Банк" не наділений повноваженнями представляти інтереси інших своїх кредиторів у спірних відносинах.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним односторонній правочин - заяву ТОВ "Танк Транс" від 24.02.2015 про часткове припинення зобов'язань щодо сплати ТОВ "Танк Транс" на користь АТ "Дельта Банк" суми заборгованості за процентами за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 у розмірі 289 643,18грн. та припинення зобов'язань щодо сплати АТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Танк Транс" заборгованості за наступними договорами: договір №01/25569-16690 від 01.04.2013 банківського рахунку, укладений між Банком та ТОВ "Яблуневий Дар" на суму 253 656,76 грн.; договір №13/25469-6975 від 20.01.2011 банківського рахунку, укладений між Банком та ТОВ "Яблуневий Дар" на суму 35 986,42 грн. внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач покликається на те, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України та ч.2 ст.203 ГК України, а також суперечить чинному законодавству України.

На переконання скаржника, укладення договору відступлення права вимоги від 23.02.2015 між ТОВ «Яблуневий Дар» та ТОВ «Танк Транс» не призвело до виникнення грошового зобов'язання Банку перед відповідачем на суму коштів, розміщених на рахунку ТОВ «Яблуневий Дар», оскільки положеннями пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, можливості зміни власника рахунку не передбачено. Відтак, Банк був позбавлений можливості виконувати розпорядження підприємства щодо коштів на поточних рахунках, власником яких є інша особа, внаслідок чого у підприємства не виникло грошових вимог до позивача, що виключає зустрічність спірного зарахування.

Крім цього, скаржник зазначає, що оскільки грошове зобов'язання банку може виникнути перед клієнтом лише на підставі направленого розпорядження, зважаючи на відсутність розпоряджень клієнта на відповідні грошові суми по договорах банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, то строк виконання зобов'язань за даними договорами, станом на момент вчинення оспорюваного правочину (24.02.2015 року) для позивача не настав, що відповідно виключає можливість здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім цього, позивач стверджує, що відповідачем було вчинено односторонній правочин в період дії Постанови Правління НБУ від 30.10.2014 року № 692БТ «Про віднесеня Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої погашення будь-якої заборгованості допускалось виключно в грошовій формі.

Крім цього, скаржник зазначає, що звертаючись до нього із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2015, відповідач, всупереч вимогам ст. 517 ЦК України, не надав жодного доказу, що підтверджував би перехід права вимоги за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, кладеними між позивачем та ТОВ «Яблуневий Дар», зокрема договору про відступлення прав вимоги (на який було лише посилання). Тому, станом на момент подання заяви про зарахування, позивач мав право не виконувати обов'язку новому кредитору. Відтак, відсутні і зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав.

З огляду на наведене, скаржник вважає, що заява ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2018 порушила його права, які потребують судового захисту шляхом визнання вказаного одностороннього правочину недійсним.

27 серпня 2018 року до суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційну скаргу задоволити, оскаржуване рішення скасувати та прийняте нове рішення про задоволення позову з підстав, викладених в апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк».

Окрім того, третя особа вважає, що вчинення відповідачем оспорюваного правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2015 призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів ПАТ «Дельта Банк», оскільки призвело до припинення зобов'язання перед неплатоспроможним банком та зменшення його ліквідної маси.

31 серпня 2018 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс" поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 залишити без змін.

В обгрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що строк виконання ТОВ «Танк Транс» зобов'язань перед банком за кредитним договором № ВКЛ-2005880/11 наступив з огляду на відправлення Банком претензії від 06.02.2015. Разом з тим ТОВ «Танк Транс» є кредитором позивача за грошовими зобов'язаннями на загальну суму 289 643,18 грн. за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, укладеними між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар», права вимоги за якими були передані відповідачу на підставі договору відступлення прав вимоги від 23.02.2015, укладеного між ТОВ «Танк Транс» та ТОВ «Яблуневий Дар». Відтак, відповідачем було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог згідно оскаржуваної заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Посилання апелянта на те, що у відповідача не виникло грошових вимог до позивача та строк виконання зобовязань за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 станом на момент вчинення оспорюваного правочину (24.02.2015) для позивача не настав, зважаючи на відсутність розпоряджень клієнта на відповідні грошові суми, відповідач вважає безпідставним з огляду на те, що платіжні доручення на перерахування грошових коштів за депозитними рахунками були виставлені до оплати власником рахунків - ТОВ «Яблуневий Дар» і укладення договору відступлення права вимоги від 23.02.2015 не змінило правовий статус ТОВ «Яблуневий Дар» як клієнта (володільця) рахунка. Відтак, відповідач вважає, що на момент подання ним заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог строки виконання зобов'язань були таими, що настали.

Окрім того, відповідач вважає безпідставним посилання скаржника на встановлені Постановою Правління НБУ від 30.10.2014 № 692БТ «Про віднесеня Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» обмеження з огляду на те, що вказана постанова не забороняє проведення операції по зарахуванню зустрічних однорідних вимог, має гриф «БТ» (банківська таємниця) і не була доведена до відома ТОВ «Танк Транс», є актом індивідуальної дії, видана виключно для ПАТ «Дельта Банк» і не поширює свою дію на інших суб'єктів господарювання.

13 вересня 2018 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 залишити без змін, з підстав, аналогічним тим, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Танк Транс».

В судовому засіданні представники сторін та третіх осіб підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційних скаргах та у відзивах на апеляційну скаргу, висловили свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін та третіх осіб, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29 травня 2014 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11, згідно з умовами якого позивач здійснює надання кредиту відповідачеві у межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 206 000 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та виконати інші обов'язки за договором.

06 лютого 2015 року позивач виставив відповідачу претензію через порушення умов договору кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11, яку вимагав розглянути у строк до наступного робочого дня та сплатити борг за договором в загальному розмірі 203 461 956,03 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 193 864 169,96 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами - 2 868 127,44 грн.; сума заборгованості за простроченими процентами до 31 дня - 6 729 658,63 грн.

Зарахування процентів, нарахованих на основну суму заборгованості згідно Договору кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11 від 29 травня 2014 року, відбулося на підставі наступних договорів: 1) договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу, Кисельової Д.Ю., яка відступила ТОВ «Танк Транс» право вимагати від Боржника ПАТ «Дельта Банк» виплати частини вкладу за Договором №6754 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любовю on-line» у доларах США від 27 березня 2014 року у розмірі 134 539,85 доларів США; 2) договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу, Кисельов І.В. відступив ТОВ «Танк Транс» право вимагати від ПАТ «Дельта Банк» виплати частини вкладу за Договором №003-09508-06514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у доларах США від 06 травня 2014 року у розмірі 441 523,22 долари США.

23 лютого 2015 року ТОВ «Яблуневий Дар», діючи на підставі Договору банківського обслуговування в Системі Інтернет-Банкінг «WINклієнт» № ZCHY-8DAFAY, а також відповідно до договорів банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, виставило позивачеві в системі «WIN клієнт» платіжні доручення на перерахування грошових сум, а саме: платіжне доручення № 7 на суму 253 500,00 грн., платіжне доручення № 8 на суму 156,76 грн., платіжне доручення № 9 на суму 14 574,24 грн., платіжне доручення № 43 на суму 31 000,00 грн. Дані платіжні доручення позивачем виконані не були..

23.02.2015 між ТОВ «Танк Транс» та ТОВ «Яблуневий Дар» укладено Договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку. Відповідно до умов п. 2.1 даного Договору первісний кредитор (ТОВ «Яблуневий Дар») відступає новому кредитору (ТОВ «Танк Транс») права вимоги до боржника за договором рахунку (ПАТ «Дельта Банк»), а новий кредитор зобов'язується сплатити ТОВ «Яблуневий Дар» ціну відступлення за права вимоги.

Пунктом 1.1 Договору термін «договір рахунку» визначено сторонами як договір банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 (укладений між позивачем та ТОВ «Яблуневий Дар») та договір банківського рахунку № 13/25469-6975 від 20.01.2011 (укладений між позивачем та ТОВ «Яблуневий Дар»). Відповідно до преамбули та п. 1.1 Договору відступленими правами вимоги є вимоги про виплату грошових коштів, що знаходяться на рахунках ТОВ «Яблуневий Дар», відкритих позивачем на підставі наведених вище договорів банківського рахунку, в загальному розмірі 289643 грн. 18 коп.

23.02.2015 ТОВ «Танк Транс» та ТОВ «Яблуневий Дар» спільним повідомленням про заміну кредитора у зобов'язанні повідомили позивача про відступлення права вимог на підставі Договору відступлення прав вимоги від 23.02.2015 за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 на загальну суму 289643 грн. 18 коп. Одночасно, даним повідомленням відповідач та ТОВ «Яблуневий Дар» вимагали від позивача сплати вказаних грошових коштів відповідачеві на наведені ними платіжні реквізити.

24.02.2015 відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення зобов'язання зарахуванням однорідних зустрічних вимог на підставі ст. 601 ЦК України з огляду на те, що станом на 01.02.2015 він має заборгованість перед позивачем по сплаті нарахованих процентів за кредитом по Договору кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 у розмірі 9199435 грн. 04 коп., та, одночасно, відповідач є кредитором позивача за грошовими зобов'язаннями на загальну суму 289643 грн. 18 коп. (права вимоги за грошовими зобов'язання на загальну суму 289643 грн. 18 коп. за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 року (на суму 253656,76 грн.) та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 (на суму 35986,42 грн.) були відступлені відповідачеві на підставі Договору відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 23.02.2015).

Даною заявою відповідач заявив про часткове припинення зобов'язань щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості за процентами за Договором кредитної лінії №ВКЛ- 2005880/11 від 29 травня 2014 у розмірі 289 643,18 грн., та припинення зобов'язань щодо сплати Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» заборгованості за наступними договорами: договір № 01/25469-16690 від 01.04.2013 банківського рахунку, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар» на суму 253 656,76 грн.; договір №13/25469-6975 від 20.01.2011 банківського рахунку, укладений між ПАТ«Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар» на суму 35 986,42 грн., внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

Вважаючи, що вказаний односторонній правочин - заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» від 24.02.2015 про зарахування зустрічних однорідних вимог порушую вимоги чинного законодавства, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання вказаного одностороннього правочину недійсним.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права чи охоронюваного законом інтересу, але лише у випадку його порушення, невизнання, або оспорювання.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо.

Згідно із п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. ст. 202, 203 ГК України зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В силу ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема у випадках, встановлених договором або законом (ч. 5 ст. 602 ЦК України).

За змістом названих правових норм залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як зазначалось вище, 29 травня 2014 року між позивачем, Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 1.1.1. Договору кредитної лінії № ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014, з врахуванням Додаткового договору №3 від 31.12.2014, зазначено, що за умови невиконання позичальником умов п.п. 3.3.12.7. Договору, кінцевим терміном погашення заборгованості буде - не пізніше 20.01.2015.

З врахуванням того, що зобов'язання за кредитним договором виконувались позичальником - ТОВ «Танк Транс» з порушенням умов договору, 06.02.2015 позивач виставив відповідачу претензію, яку вимагав розглянути у строк до наступного робочого дня, та сплатити борг за договором в загальному розмірі 203 461 956,03 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 193 864 169,96 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами - 2 868 127,44 грн.; сума заборгованості за простроченими процентами до 31 дня - 6 729 658,63 грн.

ТОВ «Танк Транс» підтверджує отримання вказаної претензії в день її пред'явлення 06.02.2015, про що представник відповідача зазначив у судовому засіданні.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 24.02.2015 строк повернення позивачем кредиту є таким, що настав.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.02.2015 між ТОВ «Танк Транс» та ТОВ «Яблуневий Дар» укладено Договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку (№ 01/25469-16690 від 01.04.2013 (укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар») та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 (укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар»)) на суму 289643 грн. 18 коп.

Відповідно до п.2.2. вказаного Договору відступлення первісним кредитором права вимоги та їх прийняття новим кредитором набирає чинності з дати цього договору.

Відтак, станом на 24.02.2015 у ПАТ «Дельта Банк» виникло грошове зобов'язання перед ТОВ «Танк Транс» на суму 289643 грн. 18 коп.

З приводу посилання скаржника на те, що строк виконання зобов'язань за договорами банківського рахунку №01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 станом на момент вчинення оспорюваного правочину для позивача не настав зважаючи на відсутність розпоряджень клієнта на відповідні грошові суми, колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Яблуневий Дар» укладено договори банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, а також Договір банківського обслуговування в Системі Інтернет-Банкінг «WINклієнт» № ZCHY-8DAFAY від 20.01.2011.

Відповідно до ч.1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,3ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п.1.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 N492 (далі - Інструкція) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п.п.2.1.,2.3. Договору банківського рахунку від 01.03.2013 платежі з рахунку виконуються Банком у межах залишку грошових коштів на початок операційного дня та з урахуванням поточних надходжень грошових коштів на рахунок протягом операційного дня. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються Банком в день надходження документів. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли після операційного часу, Банк виконує не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п.3.3.2. Договору банківського рахунку від 01.03.2013 банк зобов'язується за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з рахунку грошові кошти в день надходження до Банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційний час.

Відповідно до п.п.2.2. -2.5. Договору банківського рахунку від 02.01.2011 платіжні доручення отримані з 9:00 до 13:00 Банк виконує протягом поточного робочого дня. Платіжні доручення отримані з 13:00 до 16:30 Банк виконує в межах строку виконання, визначеного клієнтом у графі «Допоміжні реквізити» Платіжного доручкення. У випідку отримання Банком платіжного доручення без зазначення строку виконання з 13:00 до 16:30 Банк виконує його наступного робочого дня.

Відповідно до п.3.4.4. Договорів банківського рахунку від 01.03.2013та від 02.01.2011 клієнт зобов'язується надавати Банку платіжні документи за встановленою Національним банком України формою на паперових носіях або в електронному вигляді з дотриманням вимог, передбачених угодою банківського обслуговування в системі інтернет-банкінг «WIN-клієнт», укладеного з банком про застосування платіжної системи «Клієнт-Банк».

Пунктами 3.1.9.,3.1.10 договорів банківського рахунку від 01.03.2013 та від 02.01.2011 врегульовано порядок та підстави повернення платіжного доручення клієнту без виконання та відмови клієнту у виконання платіжного доручення.

Відповідно до п. 2.4.,4.1.4. договору банківського обслуговування в Системі Інтернет-Банкінг «WINклієнт» електронні розрахункові документи, відправлені в Банк за допомогою системи розглядаються як такі, що мають однакову юридичну силу нарівні з паперовими розрахунковими документами. Банк зобов'язується приймати до виконання електронні розрахункові документи, оформлені та надані клієнтом відповідно до інструкції, умов цього Договору та чинного законодавства України, виконувати електронні розрахункові документи клієнта не пізніше банківського дня, наступного за днем надходження розрахункового розрахункового документа до Банку.

Як зазначалось вище, 23.02.2015 ТОВ «Яблуневий Дар» - клієнт за Договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, діючи на підставі Договору банківського обслуговування в Системі Інтернет-Банкінг «WINклієнт» № ZCHY-8DAFAY, виставило позивачеві в системі «WIN клієнт» платіжні доручення на перерахування грошових сум, а саме: платіжне доручення № 7 на суму 253 500,00 грн., платіжне доручення № 8 на суму 156,76 грн., платіжне доручення № 9 на суму 14 574,24 грн., платіжне доручення № 43 на суму 31 000,00 грн. Проте, дані платіжні доручення позивачем виконані не були.

Факт представлення вказаних платіжних доручень ТОВ «Яблуневий Дар» до виконання позивач належними та допустимими доказами не спростував та не надав суду доказів їх виконання.

Окрім того, позивачем не подано доказів вчинення дій, в порядку п.п. 3.1.9.,3.1.10 договорів банківського рахунку, щодо повернення платіжного доручення клієнту без виконання та відмови клієнту у виконання платіжного доручення.

Оскільки на момент виставлення вказаних платіжних доручень до оплати - 23.02.2015 ТОВ «Яблуневий Дар», відповідно до договорів банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011, був стороною вказаних договорів і його платіжні доручення на перерахування грошових коштів Банк повинен був виконати, то грошові вимоги до ТОВ «Дельта Банк» на суму 289643,18 грн. станом на 24.02.2015 були такими, строк виконання яких настав.

З огляду на наведене, колегія суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про необгрунтованість доводів позивача щодо неможливості зарахування однорідних зустрічних вимог через не настання строку виконання зобов'язання позивача за договорами банківського рахунку №01/25469-16690 від 01.04.2013 та №13/25469-6975 від 20.01.2011.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на те, що укладення договору відступлення права вимоги від 23.02.2015 між ТОВ «Яблуневий Дар» та ТОВ «Танк Транс» не призвело до виникнення грошового зобов'язання Банку перед відповідачем на суму коштів, розміщених на рахунку ТОВ «Яблуневий Дар», оскільки положеннями пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, можливості зміни власника рахунку не передбачено, з огляду на те, що положення статей 1066, 1068, 1071 ЦК України та Інструкція, які регулюють правовідносини за договорами банківського рахунку, не містять жодних вказівок про те, що зобов'язання за цими договорами є нерозривно пов'язаними з особою кредитора (власника рахунку, вкладника), що, в свою чергу, свідчить про допустимість уступки права вимоги за згаданими договорами.

Окрім того законом не заборонено банкам здіснювати платежі третім особам без реєстрації їх як клієнта банку за договорами банківського розрахунково-касового обслуговування та без їх спеціальної ідентифікації обслуговуючим банком платника. Навпаки, чинне законодавство зобов'язує банк виконувати розпорядження клієнта про сплату його коштів іншим особам. Грошові кошти за договором банківського рахунку є власністю клієнта, право вимоги яких він відступив відповідачеві.

До того ж положення Інструкції не містять обмежень щодо права вкладника (клієнта) передати право вимоги за договором рахунку шляхом уступки права вимоги на користь іншої особи, оскільки уступка вимоги за даним видом договору відповідає його правовій природі. Уступаючи право вимоги з повернення коштів, розміщених на банківському рахунку, власник по суті розпорядився ними у спосіб, дозволений законом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №910/7228/17).

Окрім того, на підставі Договору відступлення прав вимоги від 23.02.2015 не відбулось повної заміни сторони (кредитора) в зобов'язанні, нерозривно пов'язаному з особою кредитора, про неможливість чого вказав Верховний Суд України у постанові від 06.04.2016 року у справі № 3-174гс16.

Відповідно до п. 3.3 даного договору, незважаючи на відступлення права вимоги, первісний кредитор залишається стороною договору банківського рахунку та, з урахуванням положень цього договору, вправі вчиняти правочини на суму прав вимоги, не відступлених на користь нового кредитора за цим договором (у тому числі нарахованих, але не виплачених процентів на суму залишку на рахунку), направлені на зміну або припинення (в т.ч. дострокове) договору рахунку без згоди нового кредитора. А відповідно до преамбули та п. 1.1 Договору відступлення прав вимоги від 23.02.2015 відступлене лише право вимоги за договорами банківського рахунку № 01/25469-16690 від 01.04.2013 та № 13/25469-6975 від 20.01.2011 виключно в розмірі 289643 грн. 18 коп.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач не мав жодних правових перешкод для виконання відступленого зобов'язання новому кредитору, і, відповідно, для визнання здійсненого зарахування зустрічних однорідних вимог.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на відсутність зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав у зв'язку з неподанням ТОВ "Танк Транс» доказів переходу до нього права вимоги за договорами банківського рахунку, оскільки гарантоване ч. 2 ст. 517 ЦК України право боржника не виконувати свого обов'язку новому кредиторові, котрий не надав боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, не є доказом того, що строк виконання зобов'язання не настав. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року № 6-979цс15.

При цьому, колегія суддів враховує також те, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів ( аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16).

З приводу посилання скаржника на те, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2015 була подана після прийняття постанови Правління НБУ від 30.10.2014 року №692БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних», якою було встановлено ряд обмежень, у т.ч. погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, приймати тільки в грошовій формі, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст.602 ЦК України (станом на 24.02.2015 - момент звернення відповідача до позивача з заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог)не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частино 5 статті 36 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на момент вчинення правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог) встановлено заборону на здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом під час тимчасової адміністрації.

Відтак, чинним на момент звернення відповідача до позивача з заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог законодавством не передбачено обмежень щодо здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог під час віднесення Банку до категорії проблемних.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних згідно постанови Правління НБУ №150 від 02.03.2015, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким тимчасову адміністрацію запроваджено з 03.03.2015, тобто вже після подання ТОВ «Танк Транс» заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо обмежень, встановлених постановою Правління НБУ від 30.10.2014 №692БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії проблемних», колегія суддів погоджується з доводами відповідача та позицією суду першої інстанції про те, що вказана постанова не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а тому є актом індивідуальної дії та має організаційно-розпорядчий характер, і на відміну від нормативно-правового акта спрямована на заходи впливу щодо конкретного банку, та не поширює свою дію на невизначене коло осіб. Тому наслідком порушення вимог даної постанови може бути лише застосування НБУ до банку заходів впливу за порушення банківського законодавства, а не визнання правочину недійсним. Нормативні акти НБУ за своєю юридичною силою не можуть обмежувати дії норм ст. 601 ЦК України.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що зазначені в заяві ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2015 вимоги є зустрічними, однорідними та такими строк виконання, яких настав. Належних та допустимих доказів протилежного позивачем суду не надано та не доведено наявності правових підстав для визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.02.2015.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову та вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.06.2018 у справі №914/385/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Хабіб М.І.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.12.2018