УХВАЛА

03.12.2018Справа № 910/16083/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» про забезпечення позову і додані до неї матеріали у справі

Особа, яка отримає статус учасника справи:

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Камбіо»

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам), відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» , а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу майнових прав за Кредитним договором 010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та Договором застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980 від 14.05.2014 року, що обліковуються на балансі ПАТ «Банк Камбіо», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів.

Заява обгрунтована тим, що 07.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Камбіо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» укладено кредитний договір № 010/1-2014/980, зобов'язання за яким було забезпечено договором застави майбутнього врожаю № 010/1-2014/980/1 від 14.05.2014 відповідно до якого було передано в заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур: кукурудзи та соняшника врожаю 2014 року.

Крім того, як зазначає заявник, у зв'язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» умов кредитного договору в частині повернення наданих кредитних коштів банком здійснено договірне списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у зв'язку з чим заборгованість ТОВ "Діамант-Агро" за кредитним договором №010/1-2014/980 від 07.03.2014 була погашена повністю та згідно ст. 514 ЦК України, права кредиторів за Кредитним договором №010/1-2014/980 від 07.03.2014 набули ОСОБА_1 в сумі 22 502 452, 63 грн., ОСОБА_2 в сумі 2 030 189, 31 грн., ОСОБА_3 в сумі 49 437, 51 грн.

Проте, 17.10.2018 заявником отримано Повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, підписане уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Севериним Ю.П., в якому зазначено, що Актом комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 виявлено ознаки нікчемності, передбачені в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема правочин щодо відступлення/розірвання/припинення договору застави №010/1-2014/980/1 від 14.05.2014, укладений між ПАТ«БАНК «КАМБІО» та ТОВ «ДІАМАНТ-АГРО»; договір застави майнових прав та відступлення права вимоги (грошові кошти) №010/1-2014/980/д1 від 10.09.2014, укладений між ПАТ«БАНК «КАМБІО» та ОСОБА_1; договір застави майнових прав та відступлення права вимоги (грошові кошти) №010/1-2014/980/д2 від 10.09.2014, укладений між ПАТ«БАНК «КАМБІО» та ОСОБА_2; договір застави майнових прав та відступлення права вимоги (грошові кошти) №010/1-2014/980/д3 від 10.09.2014, укладений між ПАТ«БАНК «КАМБІО» та ОСОБА_3.

Тож, на підставі наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №109 від 18.07.2018 року, ПАТ «Банк Камбіо» здійснив зворотні транзакції по рахункам, внаслідок чого, як зазначає заявник повторно набув по відношенню до ТОВ «Діамант-Агро» майнові права за Кредитним договором №010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та право примусового стягнення заборгованості за рахунок предмету застави, згідно Договору застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980/1 від 14.05.2014 року.

Проте, як стверджує заявник ПАТ «Банк Камбіо», перебуваючи в процесі ліквідації, здійснює продаж активів, в тому числі й аналогічних майнових прав за кредитними договорами, шляхом розміщення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua), в рубриці «Продаж активів банків», інформації про лоти для проведення відкритих торгів (голландського аукціону) з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «Банк Камбіо».

Отже, заявник вважає, що продаж ПАТ «Банк Камбіо» майнових прав за Кредитним договором №010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та Договором застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980/1 від 14.05.2014 року, може позбавити ТОВ «Діамант-Агро» ефективного захисту та поновлення порушеного права, або може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу майнових прав за Кредитним договором 010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та Договором застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980 від 14.05.2014 року, що обліковуються на балансі ПАТ «Банк Камбіо», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, враховуючи предмет майбутніх позовних вимог, а саме про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» не надано належних доказів вчинення відповідачем дій, направлених на організацію або проведення електронних торгів (аукціону) щодо продажу майнових прав за Кредитним договором 010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та Договором застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980 від 14.05.2014 року, що також не вбачається судом при дослідженні інформації розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням (http://www.fg.gov.ua), в рубриці «Продаж активів банків».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» про забезпечення позову шляхом заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам), відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» , а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу майнових прав за Кредитним договором 010/1-2014/980 від 07.03.2014 року та Договором застави майбутнього врожаю №010/1-2014/980 від 14.05.2014 року, що обліковуються на балансі ПАТ «Банк Камбіо», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Агро» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 03.12.2018.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.