УХВАЛА

м. Київ

12.12.2018Справа № 910/7254/17
За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-

інвестиційний банк»

До 1. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

2. Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна

залізниця»

про стягнення 13 106 458,34 дол.США та 117 648 015,80 грн.

Суддя Спичак О.М.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) з відповідача 1 заборгованості по кредиту у розмірі 12500000,00 доларів США; заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом у розмірі 606 458,34 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 88 143 238,16 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 790 871,45 грн., 3% річних нарахованих на заборгованість по кредиту у розмірі 28 201 606,18 грн., 3% річних нарахованих на заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 162 299,96 грн. та штраф у розмірі 350 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» умов договору №20-3760/2-1 від 29.12.2011р. в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Позовні вимоги до відповідача 1 було обґрунтовано тим, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником прав та обов'язків Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017р. залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Державне територіально - галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7254/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»: - заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 12500000 доларів США; - 85052,08 долари США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; - 98798673,05 грн. пені за прострочення сплати кредиту; - 686980,24 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом; - 21049855,32 грн. 3% річних за прострочення сплати кредиту; - 189514,30 грн. 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом; - 530000,00 грн. штрафу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та поясненнями до неї, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р. у справі № 910/7254/17, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою від 15.11.2017р. Вищого господарського суду України рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р. у справі № 910/7254/17, передано справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ, справу №910/7254/17 було передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 24.11.2017р. розгляд справи було призначено на 26.12.2017р.

15.12.2017р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Ухвалою від 26.12.2017р. розгляд справи №910/7254/17 постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; запропоновано відповідачам 1 та 2 у строк до 16.01.2018р. подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

15.01.2018р. представником відповідача 1 було подано клопотання про призначення по справі судової експертизи.

02.02.2018р. відповідачем 2 було через відділ діловодства суду було подано уточнене клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою від 12.03.2018р. призначено по справі судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; провадження по справі зупинено.

27.09.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок №7271/18-45/20242/18-72 від 25.09.2018р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

02.10.2018р. судом було поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання.

07.12.2018р. Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» подано Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про визнання зобов'язань за кредитним договором припиненим та зобов'язання вчинити певні дії.

За висновками суду зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не підлягає прийняттю до спільного розгляду з первісним позовом, а підлягає поверненню відповідачу 1 з урахуванням наступного.

Пунктом 3 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як вказувалось вище, ухвалою від 26.12.2017р. розгляд справи №910/7254/17 постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; запропоновано відповідачам 1 та 2 у строк до 16.01.2018р. подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, судом було встановлено відповідачам строк для подачі відзиву у справі до 16.01.2018р.

За таких обставин, подання відповідачем 1 зустрічного позову у справі 07.12.2018р., тобто, з порушенням строку більше як на 11 місяців, фактично суперечить приписам ч.1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу заяви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подання зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст.119 Господарського процесуального кодексу України полягає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання щодо поновлення процесуального строку судом враховано, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі «Bellet v. France» Європейським судом з прав людини вказано, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі «Golder проти Сполученого Королівства» Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Проте, у даному випадку суд зазначає, що повернення зустрічного позову ніяким чином не призведе до порушення права на доступ до правосуддя, а є відтворенням державного регулювання правил здійснення господарського судочинства.

Слід звернути увагу на те, що посилання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в якості підстави для поновлення строку на подачу зустрічного позову, на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, є безпідставними, оскільки підставою для звернення до суду з відповідним позовом є порушення прав та законних інтересів позивача, яке фактично з правовою позицією суду касаційної інстанції не пов'язано, зокрема, у даному випадку.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подачу зустрічного позову.

Частиною 6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

При цьому, суд звертає увагу на те, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не позбавлено права та можливості захистити свої права та законні інтереси шляхом подання окремого позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 46, 119, 180, ст.234, ст.235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подачу зустрічного позову.

2. Повернути зустрічну позовну заяву і додані до неї документи Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця».

3. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.12.2018р.

Суддя О.М. Спичак