ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Справа № 904/4676/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛ Груп" (03142, м. Київ, проспект Палладіна, буд. 34)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запчастини-Авто" (51200, АДРЕСА_1)

про стягнення 3 004,72 грн. заборгованості за поставлений товар, 300,47 грн. 10% штрафу, 1 423,89 грн. пені, 461,67 грн. інфляційних втрат, 143,00 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Секретар судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЛ Груп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом вих.№02 від 09.10.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запчастини-Авто" 5 333,75 грн., з яких: 3004,72 грн. заборгованість за поставлений товар; 300,47 грн. 10% штрафу; 1 423,89 грн. пеня за період з 07.03.2017 по 09.10.2018; 461,67 грн. інфляційні втрати за період з березня 2017 року по вересень 2018 року; 143,00 грн. 3% річних за період з 07.03.2017 по 09.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №96 від 19.06.2015 в частині своєчасної та повної оплати за товар отриманий за видатковою накладною №648 від 28.02.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.18 відкрито провадження у справі №904/4676/18, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20.11.18.

Представник позивача не з'явився у судове засідання, витребувані судом документи не надав.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання, відзив та витребувані судом документи не надав. Був належним чином повідомлений про час розгляду справи, ухвали суду надсилалися за місцезнаходженням відповідача згідно реєстраційних документів.

Розгляд справи відкладався до 045.12.2018.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Договору поставки №96 від 19.06.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЛ Груп" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запчастини-Авто" (покупець) постачальник зобов'язався поставляти покупцю товар (запасні частини для автомобілів) (далі Товар), а покупець зобов'язався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється на умовах цього договору визначається рахунком та/або видатковою накладною, що виконує призначення специфікації та відповідно є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктами 2.1, 2.2 передбачено, що покупець подає постачальнику замовлення на поставку товару із зазначенням коду товару та необхідної кількості за позиціями (далі Замовлення). Замовлення подається покупцем постачальнику засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою, по телефону або іншим способом, що буде визначено між сторонами.

Згідно п. 2.7 Договору товар вважається поставленим постачальнику з моменту передачі товару перевізнику (установі поштового зв'язку, службі кур'єрської доставки тощо).

Поставка товару може здійснюватися партіями. Про поставку відповідної партії товару сторони оформляють видаткову накладну, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.2.9 Договору).

Підписанням видаткової накладної покупець підтверджує відсутність зі своєї сторони претензій до постачальника щодо кількості, асортименту, комплектності, зовнішнього вигляду і якості товару, за винятком претензій до прихованих недоліків (п. 2.13 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору ціна товару узгоджується при обробці замовлення покупця та включає в себе всі можливі знижки.

Ціна договору визначається як вартість всіх партій товару, поставлених протягом строку дії договору (п. 4.5 Договору).

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі, в національній валюті України гривні (п. 4.7 Договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31 грудня 2015 року включно. Дострокове розірвання договору можливе лише у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 10.1 Договору). /

Згідно п. 10.2 Договору якщо протягом одного місяця до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається продовженим до 31 грудня наступного року включно.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару передбаченого умовами договору на загальну суму 9 030,72 грн., про що свідчить підписана сторонами у справі видаткова накладна №648 від 28.02.2017.

Відповідачем було повернуто отриманий товар за вищевказаною накладною вартістю 4 026,00 грн.

30.06.2017 відповідачем частково було сплачено вартість отриманого товару у розмірі 2000,00 грн.

14.12.2017 вих.№42 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату суми залишку заборгованості у розмірі 3004,72 грн.

Дана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом 100% оплати вартості товару протягом 5(п'яти) робочих днів з дати поставки товару.

Разом з тим, відповідачем порушено умови договору та не оплачено своєчасно у повному обсязі вартість отриманого товару.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2017-04.12.2017, підписаного сторонами у справі, заборгованість відповідача складає 3004,72 грн.

Позивачем заявлено до стягнення суму залишку заборгованості у розмірі 3004,72 грн.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів погашення заборгованості у заявленому до стягнення розмірі, чим порушено, приписи ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України щодо виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, суд вважає позовні вимоги, про стягнення суми заборгованості, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.2 Договору за прострочення оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 1 423,89 грн. пені за період прострочення 07.03.2017-09.10.2018.

Перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що останнім було невірно визначено початковий період нарахування, та не враховано положення ст. 232 Господарського кодексу України, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши власний розрахунок суд вбачає підстави для часткового задоволення даної вимоги у розмірі 393,24 грн. за період прострочення з 08.03.2017-08.09.2017.

Згідно п. 7.4 Договору у разі, якщо прострочення платежу триватиме понад один місяць, постачальник матиме право, крім стягнення передбачених п.7.2 суми боргу та пені, додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми боргу.

Позивач нарахував 10% штрафу у розмірі 300,47 грн.

Враховуючи викладене, суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 300,47 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 143,00 грн. та 461,67 грн. втрат від інфляції.

Перевіривши правильність нарахування заявлених до стягнення сум, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 143,00 грн. та 461,67 грн. втрат від інфляції.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Разом з тим, позивачем не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запчастини Авто" (51200, АДРЕСА_2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛ Груп" (03680, м.Київ, пр-т Палладіна, буд. 34; ) суму заборгованості у розмірі 3004,72 грн., 393,24 грн. пені, 300,47 грн. штрафу, 143,00 грн. 3% річних, 461,67 грн. втрат від інфляції та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 421,53 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.12.2018

Суддя Е.М.Бондарєв