СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

06.12.2018 Справа № 922/1567/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю:

прокурора - Набекало М.М. - на підставі посвідчення № 050104 від 25.06.2018р.; 1-го апелянта - Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України - Сумцова Н.В. - на підставі довіреності від 02.01.2018р. №3;

позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" - Дундуков В.В. (керівник) - на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців від 14.06.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військового прокурора Харківського гарнізону, м. Харків, (вх.№1083 Х/2) та Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, м. Харків, (вх.№1039 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 (суддя Новікова Н.А., ухвалене в м.Харків об 11:46год., дата складення повного тексту - 23.10.2018р.)

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС", м.Харків,

до відповідача: Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, м. Харків,

за участю - Військового прокурора Харківського гарнізону, м.Харків,

про визнання договору оренди продовженим на той самий термін і на тих самих умовах,

за зустрічним позовом: Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, м. Харків,

за участю - Військового прокурора Харківського гарнізону, м.Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС", м.Харків,

про виселення з нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

12.06.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, в якому просило суд визнати договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 177 продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилався на те, що 20.03.2003р. між ТОВ "НБМ - СЕРВІС" та Харківським військовим університетом було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №177, за яким позивач за первісним позовом отримав у тимчасове платне користування індивідуально визначене нерухоме майно загальною площею 2454кв.м., розташоване в буд.5 по просп.Леніна в м. Харкові, додатковою угодою № 1 від 24.02.2007р. сторонами було внесено зміни до пункту 10.1. договору оренди № 177 та визначено, що договір укладено строком на десять років, тобто до 20.03.2013р. включно.

У зв'язку з передачею будівель та споруд від військових частин, закладів, установ та організацій на бухгалтерський облік КЕВ міст та КЕВ районів, відбулася зміна орендодавця за договором оренди № 177, що було відображено в додатковій угоді № 36д/2007/КЕВ м. Харкова від 28.03.2007р.; додатковою угодою №18д/2012/КЕВ м. Харків від 15.06.2012р. сторонами було погоджено, що в тимчасовому платному користування позивача за первісним позовом залишаються нежитлові приміщення загальною площею 1999,2кв.м. розташовані за вказаною вище адресою, решта приміщень, що знаходилися в користування позивача, загальною площею 454,8 кв.м., були повернуті відповідачу за первісним позовом за актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 15.06.2012р.

Крім того, позивач за первісним позовом звертав увагу місцевого господарського суду на те, що рішенням господарського суду Харківської області у справі №922/1799/13 договір було визнано подовженим на тих самих умовах до 20.03.2018р., позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) стверджує, що має намір продовжувати відносини найму, які висловлено конкретними діями - шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Окрім викладеного, позивач за первісним позовом зазначав, що на момент звернення до суду жодних законних і аргументованих заперечень щодо подовження договірних відносин найму між сторонами з боку відповідача на адресу позивача не надходило, орендодавець, (відповідач), за два місяці до закінчення строку договору письмово звернувся до орендаря з проханням надати письмову згоду на продовження терміну дії даного договору у відповідності до вимог чинного законодавства, та в подальшому, позивач письмово відповів, що згоден на подовження терміну дії цього договору та просить розпочати всі процедури щодо подовження договору та укладання додаткової угоди, а також вважати цю відповідь письмовою згодою орендаря, проте письмову угоду про продовження договору не підписано та жодних дій направлених на це не здійснено.

27.06.2018р. Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою про виселення з нежитлового приміщення до Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС", в якій просив суд виселити ТОВ "НБМ - СЕРВІС" з нежитлового приміщення площею 1999,20кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Харків, просп.Леніна, 5.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач за первісним позовом посилався на те, що строк дії договору оренди скінчився 20.03.2018р., у зв'язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом не надав згоди на продовження договору оренди, що підтверджується неодноразовими зверненнями відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом до позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом з листами про звільнення (вих. листи № 847 від 13.02.2018р., №1558 від 19.03.2018р., №2163 від 16.04.2018р., №1592 від 20.03.2018р., №3464 від 08.06.2018р.), однак, як вказує позивач за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом продовжує безпідставно користуватись майном попри припинення дії договору оренди, у зв'язку з чим і звернувся до суду з зустрічним позовом про виселення позивача за первісним позовом з орендованого ним приміщення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 відмовлено повністю в задоволенні первісного позову; відмовлено повністю в задоволенні зустрічного позову.

Військовий прокурор Харківського гарнізону з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити з підстав, наведених в апеляційній скарзі, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі та покласти судові витрати по сплаті судового збору за подання первісного та зустрічного позовів, та апеляційної скарги на ТОВ "НБМ - СЕРВІС".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. прийнято апеляційну скаргу Військового прокурора Харківського гарнізону на рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 до спільного розгляду з апеляційною скаргою Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України та призначити у відкритому судовому засіданні на 06.12.2018р. та встановлено учасникам провадження у справі строк до 31.11.2018р.

30.11.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" подано до апеляційного господарського суду клопотання про застосування наслідків статті 174 Господарського процесуального кодексу України до заяви прокурора про участь у справі та апеляційної скарги (вх.№1756).

30.11.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" подано до апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України (вх.№1757), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України, рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 залишити без змін.

30.11.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "НБМ - СЕРВІС" подано до апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу Військового прокурора Харківського гарнізону (вх.№1758), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Військового прокурора Харківського гарнізону, рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. у справі №922/1567/18 залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. у зв'язку із відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи №922/1567/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Шутенко І.А.

06.12.2018р. Військовим прокурором Харківського гарнізону подано до апеляційного господарського суду заяву про відвід колегії суддів (вх.№2043), в якому просить суд відвести колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. та суддя Шутенко І.А., від розгляду апеляційної скарги Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України та Військового прокурора Харківського гарнізону на рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. №922/1567/18.

Заявник вважає, що при визначенні складу суду відбулися штучні маніпуляції з автоматизованим розподілом, зокрема, прокурор наголошує на порушенні пунктів 6-9 розділу VIII "Автоматизований розподіл справ між суддями" Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради Суддів України від 26.11.2010р. №30 (з наступними змінами та доповненнями), а саме: розподіл справи №922/1567/18 відбувся з порушенням коефіцієнтів навантаження суддів.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду головуючий оголосив, що на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. у зв'язку із відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи №922/1567/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Шутенко І.А.

Військовий прокурор надав пояснення щодо того, що з урахуванням зміни складу судової колегії, просить задовольнити подану до апеляційного господарського суду заяву про відвід (вх.№2043 від 06.12.2018р.) частково, а саме: відвести від розгляду апеляційної скарги Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України та Військового прокурора Харківського гарнізону на рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018р. №922/1567/18 - головуючого суддю Плахова О.В. та суддю Шутенко І.А.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., та судді Шутенко А.А, дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Колегія суддів керується частиною 1 статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Згідно із частиною 1, 3 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, №2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачені обставини, які не допускають повторну участь судді у розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що лише посилання на порушення порядку визначення суддів для розгляду справи, зокрема, щодо порушенні пунктів 6-9 розділу VIII "Автоматизований розподіл справ між суддями" Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради Суддів України від 26.11.2010р. №30 (з наступними змінами та доповненнями), а саме: розподіл справи №922/1567/18 відбувся з порушенням коефіцієнтів навантаження суддів, без встановлення самого факту порушення та без доведення наведених фактів належними конкретними доказами, не може бути взято до уваги при розгляді заяви про відвід.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 4) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб'єктивного характеру і стосуватися особистих зв'язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об'єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, про те доводи викладені Військовим прокурором Харківського гарнізону в заяві про відвід, оголошеній в судовому засіданні 06.12.2018р., фактично зводяться до необґрунтованих припущень про порушення судом приписів чинного процесуального законодавства, які в силу приписів пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу, не є підставою для відводу суддів.

Отже, заявлений головуючому судді Плахову О.В. та судді Шутенко І.А. відвід, колегія суддів визнає необґрунтованим, оскільки наведені у його обґрунтування доводи не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, для відводу головуючого судді Плахова О.В. та судді Шутенко І.А. від розгляду даної справи.

Наявність об'єктивних обставин, з якими положення статей 35 та 36 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість задоволення відводу, Військовим прокурором Харківського гарнізону в заяві про відвід, належними та допустимими доказами доведено не було.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого головуючому судді Плахову О.В. та судді Шутенко І.А. відводу, за таких обставин провадження у справі підлягає зупиненню, а справа - передачі для визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 32, 39, 228, 230, 234 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

УХВАЛИЛА:

1.Визнати заявлений відвід головуючому судді Плахову О.В. та судді Шутенко І.А. необґрунтованим.

2.Зупинити провадження у справі № 922/1567/18.

3.Передати справу №922/1567/18 для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Шутенко І.А. у порядку, встановленому статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя І.А. Шутенко