ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Черкаси справа № 925/918/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача - представник не з'явився,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Громадської організації "Центр допомоги військовополоненим заручникам та родичам безвісно відсутніх"

до фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича,

м. Черкаси

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Центр допомоги військовополоненим, заручникам та родичам безвісно відсутніх" звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича, в якому просить суд:

- стягнути з фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича на користь Громадської організації "Центр допомоги військовополоненим, заручникам та родичам безвісно відсутніх" кошти, сплачені позивачем на виконання договору в розмірі 19 400,00 грн;

- стягнути з фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича на користь Громадської організації "Центр допомоги військовополоненим, заручникам та родичам безвісно відсутніх" штрафні санкції: пеню в розмірі 4360,33 грн, 3% річних в розмірі 1742,81 грн, інфляційні нарахування в сумі 7231,81 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу від 09 вересня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

Позивач до дня судового засідання надіслав суду заяву про розгляд справи без участі свого представника за наявними у справі матеріалами, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом з повідомленням ухвалу від 25.09.2018 про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 09 год. 30 хв. 30.10.2018, проте цей рекомендований лист не був вручений адресату, ухвала повернулась до суду з відміткою пошти «Повертається за закінченням встановленого строку зберігання». Господарський суд Черкаської області надсилав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням ухвалу від 15.11.2018 про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Проте відомості про вручення її адресату на день розгляду справи судом відсутні.

01 листопада 2018 року для забезпечення дотримання прав відповідача бути поінформованим про час і дату призначення судового засідання на 09 год. 30 хв. 15 листопада 2018 року відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Черкаської області розміщено інформацію про виклик фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України.

Відповідно до п. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судом, тому відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 27.11.2018 підписані вступна та резолютивна частини рішення суду без його проголошення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

09 вересня 2015 року сторони уклали між собою усний договір купівлі-продажу, за яким фізична особа-підприємець Дяк Олександр Іванович (далі-відповідач) повинен був передати та встановити Громадській організації "Центр допомоги військовополоненим, заручникам та родичам безвісно відсутніх" (далі - позивач) кондиціонер «ІДЕА 24».

На виконання вищевказаної домовленості позивач здійснив 100 % оплату вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 09.09.2015.

Копія вказаного платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11).

Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання щодо поставки вказаного товару на умовах договору. Однак свої зобов'язання щодо поставки та монтажу вказаного кондиціонеру «ІДЕА 24» відповідач не виконав.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 01.06.2018 направлено на адресу відповідача вимогу №05-138/06/18 від 01.06.2018 з вимогою повернути грошові кошти в розмірі 19400,00 грн, яка залишена боржником без розгляду (а.с. 12).

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу товару стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення передоплати з боржника, а також нарахованих ним 3 % річних, інфляційних втрат та неустойки у вигляді пені.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі усної домовленості про купівлю-продаж товару (кондиціонеру «ІДЕА 24»), за умовами якої позивач здійснив 100% передоплату товару.

Відповідач зобов'язався вказаний товар поставити та здійснити його монтаж.

За загальним порядком укладання господарських договорів вони викладаються у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до положень статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин, відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи положення зазначених кодексів та дії сторін, які полягають у тому, що позивач на виконання умов договору між сторонами здійснив 100% передоплату товару, а відповідач взяв на себе зобов'язання поставити та здійснити монтаж товару, суд приходить до висновку про існування між сторонами договірних відносин, а отже виникнення у сторін цивільних прав і обов'язків.

Факт здійснення передоплати позивачем на суму 19400,00 грн підтверджується копією платіжного доручення №1 від 09.09.2015.

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є відносинами купівлі-продажу та врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свого зобов'язання щодо передачі позивачу товару, передбаченого їх взаємною домовленістю від 09.10.2015, чим порушив права позивача на своєчасне одержання оплаченого ним товару.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати товару в розмірі 19400,00 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача за період з 09.09.2015 по 05.09.2018 3 % річних у розмірі 1742,81 грн, 7231,81 грн - інфляційних втрат.

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми позивачем зроблено вірно. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1742,81 грн - 3% річних та 7231,81 грн - інфляційних втрат.

Позивачем також заявлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 4360,33 грн.

Відповідно до положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки правовідносини сторін виникли на підставі усної домовленості, без оформлення письмового договору, то з огляду на викладені вище норми чинного законодавства заявлена позивачем вимога про стягнення пені не підлягає до задоволення.

Згідно із ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивач в обґрунтування позовних вимог надав належні докази, які дають підстави суду задовольнити позов в частині стягнення з відповідача суми попередньої оплати товару в розмірі 19400,00 грн, а також 1742,81 грн - 3% річних та 7231,81 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 4360,33 грн задоволенню не підлягають, оскільки вказаний вид неустойки не був передбачений домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем був сплачений мінімальний розмір судового збору, а спір виник з вини відповідача, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Дяка Олександра Івановича (АДРЕСА_1, 18023, код НОМЕР_1), на користь Громадської організації «Центр допомоги військовополоненим, заручникам та родичам безвісно відсутніх» (вул. Благовісна, 144, оф. 14, м. Черкаси, 18023, ) 19400,00 грн попередньої оплати товару, 1742,81 грн - 3% річних, 7231,81 грн - інфляційних втрат, 1762, 00 грн витрат на сплату судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 07.12.2018.

Суддя О.В. Чевгуз