ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа№ 910/3652/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Мицька Р.М. - дов. № 14-187 від 01.10.2018р.

від відповідача: Мельник О.В. - дов. № Д-122/17 від 21.11.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018р.

у справі № 910/3652/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення 869 013,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення 869013,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав свої грошові зобов'язання за договором від 30.12.2015 № 16-050-ВТВ купівлі-продажу природного газу по оплаті товару на суму 65624477,78 грн., в зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 562023,17 грн. та 3% річних у розмірі 51579,38 грн. та просить стягнути їх у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2018р. у справі № 910/3652/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 562023 грн. 17 коп., три відсотки річних у розмірі 51579 грн. 38 коп., втрати від інфляції у розмірі 255411 грн. 34 коп., судовий збір у розмірі 13035 грн. 21 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 1 грн, 3% річних у розмірі 35 535,37 грн, інфляційних втрат у розмірі 236 166,51 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (відповідач) передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Гончарова С.А., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству "Київгаз" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі №910/3652/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі №910/3652/18. Призначено справу №910/3652/18 до розгляду на 17.09.2018 року о 12 год. 20 хв.

07.09.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

14.09.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло письмове пояснення та клопотання про призначення експертизи.

17.09.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розпорядженням № 09.1-08/2940/18 від 10.09.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.09.2018 р., у зв'язку із перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Разіна Т.І., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 р. у справі № 910/3652/18 відкладено розгляд справи № 910/3652/18 на 22.10.2018 о 11 год. 10 хв.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу № 910/3652/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

17.10.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про призначення експертизи.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 року, справу № 910/3652/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018р. у справі № 910/3652/18 та призначено на 27.11.2018р.

В судовому засіданні 27.11.2018р. було оголошено перерву до 29.11.2018р.

28.11.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло пояснення по справі.

В судовому засіданні 29.11.2018р. було оголошено перерву до 11.12.2018р.

03.12.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло пояснення по справі.

10.12.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло пояснення по справі.

Розглянувши в судовому засіданні 11.12.2018р. клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання є не обґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки перевірка правильності розрахунку суми позову та їх документальне підтвердження не потребує спеціальних знань.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

30.12.201р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Київгаз" (споживач) укладено Договір № 16-050-ВТВ постачання природного газу.

Згідно з п.1.1, 1.2 Договору постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат споживача.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року (включно) газ обсягом до 1945,70 тис. куб. м. (один мільйон дев'ятсот сорок п'ять тис. кубічних метрів).

Обсяги газу, що планується передати за цим Договором можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1 Договору).

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору в редакції додаткової угоди №3 від 31.03.2016р. не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу. Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання Постачальником - акту приймання-передачі газу. Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини не підписання акта. У разі, якщо Споживач до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає Постачальнику акти приймання-передачі природного газу, такі дії (бездіяльність) з боку Споживача вважаються односторонньою відмовою Споживача від поставки природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період. При цьому Споживач не мас право заперечувати проти не поставки Постачальником природного газу на його користь за ним поговором за:відповідний розрахунковий період.

Ціна на природний газ на дату укладання договору визначається відповідно до п.5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника. У разі зміни ціни Постачальником, така ціна є обов'язковою для Сторін даного Договору, Споживач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни. У разі зміни на офіційному веб-сайті Постачальника цін на газ, вони є обов'язковим за цим Договором з моменту введення їх в дію (п. 5.1, 5.3 договору).

Сторони підписали ряд додаткових угод, якими було внесено зміни в п. 2.1, 5.2, 12.1 договору щодо обсягів постачання газу, ціни газу та строку дії договору: № 1 від 26.01.2016р., № 2 від 26.02.2016р., № 3 від 31.06.2016р., № 4 від 29.04.2016р., № 5 від 31.05.2016р., № 6 від 30.06.2016р.

Додатковою угодою № 6 від 30.06.2016р. визначено, що Постачальник додатково передає Споживачу з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року (включно) газ обсягом до 901,0 тис. куб. м (дев'ятсот одна тисяча куб. м). Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині, реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 липня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 31.03.2016р. оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума-боргу (п. 6.5 договору).

На підтвердження передачі постачальником споживачу газу до матеріалів справи долучено акти приймання-передачі природного газу: від 31.01.2016 на суму 15528812,55 грн.; від 29.02.2016р. на суму 12947775,64 грн., від 31.03.2016р. на суму 11719258,89 грн., від 30.04.2016р. на суму 7277457,31 грн., від 31.05.2016р. на суму 6138515,21 грн., від 30.06.2016р. на суму 5956444,52 грн., від 31.07.2016р. на суму 6056213,66 грн. Загальна вартість поставленого позивачем відповідачу газу згідно вказаних актів становить 65624477,78 грн. за період з січня 2016р. по липень 2016р. Акти підписані та скріплені печатками обох контрагентів.

В матеріалах справи наявна довідка по операціях за договором від 30.12.2015р. № 16-050-ВТВ, в якій зазначено про оплату вартості отриманого газу у повному обсязі (65624477,78 грн.), в тому числі оплати отримані на підставі протокольних рішень, підписаних сторонами. Сторони зазначені обставини не заперечували.

ПАТ "Київгаз" здійснює забезпечення газом населення області, для покриття нормованих витрат при здійсненні транспортування газу при доставці його населенню і був укладений Договір постачання природного газу №16-050-ВТВ від 30.12.2015р., згідно з п.1.2. якого передбачено, що газ використовується споживачем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат споживача.

Постановою Кабінету міністрів України від 11 січня 2005р. N 20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі - Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, електроенергії, природного газу, за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відповідно до ч. 1 - 3 п. 7 Порядку для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб'єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

До матеріалів справи відповідачем надано витяги спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, укладені Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві (сторона № 1), Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (сторона № 2), Дочірнє підприємство "КиївГазЕнерджи" (сторона № 4) Публічне акціонерне товариство "Київгаз" (сторона № 5) Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (сторона остання) № 612 від 18.02.2016 на суму 664561,62 грн., № 1028 від 21.03.2016 на суму 850401,09 грн., № 1369 від 20.04.2016 на суму 821010,24 грн., № 1598 від 20.05.2016 на суму 650268,91 грн., № 1744 від 17.06.2016 на суму 263377,84 грн., № 1901 від 20.07.2016 на суму 302091,80 грн., № 2237 від 22.08.2016 на суму 222111,40 грн., № 2395 від 20.09.2016 на суму 208376,20 грн., № 2648 від 28.10.2016 на суму 133481,60 грн.

Оскільки відповідачем подано лише витяги з рішень, то з рішення № 2648 від 28.10.2016р., № 2395 від 20.09.2016р., № 2237 від 22.08.2016р., № 1598 від 20.05.2016р. вбачається, що сторона 5 перераховує останній стороні кошти визначені у рішенні за природний газ за 2016 рік згідно договору від 30.12.2015р. № 16-050-ВТВ із записом у графі призначення платежу "Постанова Уряду від 11.01.2005р. № 20 за природний газ за 2016 рік, договір від 30.12.2015р. № 16-050-ВТВ. З метою реалізації цього спільного протокольного рішення сторони зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні, а остання сторона - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунок електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Вказана постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 втратила чинність 01.01.2018 року, після проведення сторонами розрахунків за спільними протокольними рішеннями.

Судом встановлено, що відповідач сплатив вартість отриманого за період з січня 2016 року по липень 2016 року природний газ на загальну суму 65624477,78 грн., в тому числі шляхом сплати коштів, обумовлених спільними протокольними рішеннями, якими змінено строк та порядок розрахунків за договором від 30.12.2015 № 16-050-ВТВ в частині обумовлених рішеннями сум.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 Договору він зобов'язується сплатити постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем умов п. 6.1 Договору щодо строків оплати поставленого природного газу, нараховано відповідачу пеню в розмірі 562023,17 грн. за період з 21.05.2016р. по 10.11.2016р.

Згідно п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань " від 17.12.2012р. № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Позивачем при здійсненні розрахунку початок періоду визначається з 21 числа місяця, хоча умовами договору передбачено, що відповідач є таким, що прострочив з 20 числа місяця. Позивачем також не враховується в період нарахування дні сплати коштів, як і передбачено постановою пленуму № 14.

Також позивачем не нараховувались штрафні санкції на суми, оплачені відповідачем на виконання спільних протокольних рішень, якими було змінено порядок та строки розрахунків на газ. Відсутність посилань на конкретне спільне рішення у розрахунку позивача не впливає на суть розрахунку та його обґрунтованість.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже невиконання зобов'язань контрагентами відповідача, на які він посилається як на відсутність його вини, не є підставою для не застосування відповідальності за порушення грошових зобов'язань з огляду на припис ст. 218 ГК України.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені з урахуванням дат виникнення зобов'язань оплати по кожному місяцю поставки товару, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що він є арифметично вірним, а сума пені у розмірі 562023,17 грн. такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком місцевого суду з яким погоджується колегія суддів сума втрат від інфляції у розмірі 255411,34 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно перерахунку суду сума 3% річних (за заявлені періоди) є більшою, ніж та, що визначена позивачем до стягнення. Відповідно до частини 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. З огляду на вищезазначене сума пені підлягає стягненню у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 51579,38 грн.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені, обґрунтовано відмовив в його задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно до п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відмовляючи відповідачу у клопотанні про зменшення пені у даному випадку суд врахував, що сума пені за несвоєчасну оплату поставленого газу на умовах договору від 30.12.2015 № 16-050-ВТВ в розмірі 562023,17 грн. не є "значно" чи "надмірно" великою, виходячи із загальної суми поставки газу по договору (65624477,78 грн.) та часу прострочення належних до сплати сум кредиторові.

Згідно ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Засновники суб'єкта господарювання не відповідають за зобов'язаннями цього суб'єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб'єкта. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов'язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідач не довів наявність обставин, передбачених ст. 219 ГК України для зменшення розміру його відповідальності.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі № 910/3652/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі № 910/3652/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/3652/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Ю.Л. Власов

Н.Ф. Калатай