ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3558/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-М", с. Михайлівка, Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжхарчоторг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1, с. Катеринівка, Апостолівський район, Дніпропетровська область

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, с. Катеринівка, Апостолівський район, Дніпропетровська область

про зобов'язання звільнити самостійно зайняті земельні ділянки

Представники:

Від позивача: Димарьова В.В., дов. б/н від 20.06.2018 р., представник;

Від відповідача: Остапчук Л.М., дов. б/н від 27.11.2017 р., представник;

Від третьої особи-1: ОСОБА_7, дов. ННР 686454 від 14.11.18 р., представник;

Від третьої особи-2: ОСОБА_7, дов. ННМ 023651 від 24.10.18 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос-М" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворіжхарчоторг" повернути позивачу самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 13, 6793 га (6, 8334 га та 6, 8459 га) з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1, які розташовані на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

Ухвалою від 10.08.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-М" залишено без руху, у зв'язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 29.08.2018 р. господарським судом, у зв'язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.09.2018 р.

24.09.2018 р. від відповідача надійшли заперечення на позов, які зводяться до того, що між останнім та власниками спірних земельних ділянок - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено 05.01.2011 р. договори оренди земельних ділянок та проведено їх державну реєстрацію. Таким чином, зважаючи на те, що вказані договори оренди укладені на 10 років та є діючими, відповідач користується спірними земельними ділянками на правовій підставі та належним чином сплачує оренду плату за користування ними. Дії позивача відповідач вважає незаконними та вказує на неправомірність дій державного реєстратора щодо одночасної реєстрації декількох прав оренди на одні і ті ж самі земельні ділянки.

Треті особи також не погоджуються із позовними вимогами та зазначають у своїх поясненнях, що ними 05.01.2011 р. укладено договори оренди спірних земельних ділянок саме з відповідачем, а з позивачем договори оренди укладені внаслідок неправомірних дій останнього. Так, позивачем було введено третіх осіб в оману та повідомлено їм, що підприємство відповідача ліквідується, а позивач є його правонаступником, у зв'язку з чим необхідно в обов'язковому порядку укласти спірні договори оренди саме з позивачем. Разом з тим, треті особи зазначають, що ними було направлено до ТОВ «Колос-М» листа щодо не здійснення державної реєстрації спірних договорів оренди.

Ухвалою від 24.09.2018 р. господарським судом відкладено підготовче засідання до 22.10.2018 р.

22.10.2018 р. від третіх осіб надійшла заява про проведення засідання без їх участі та повідомлено, що вимоги позивача не підтримують.

22.10.2018 р. від позивача надійшли письмові пояснення відносно поданого відповідачем відзиву, в яких позивач вважає, що відповідач фактично визнає займання спірних земельних ділянок, проте, договори оренди, укладені останнім та третіми особами припинились, у зв'язку з чим відповідач займає їх безпідставно.

Ухвалою від 22.10.2018 р. господарським судом Дніпропетровської області за клопотанням відповідача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.11.2018 р. та відкладено підготовче засідання до 20.11.2018 р.

Ухвалою від 20.11.2018 р. господарським судом Дніпропетровської області відкладено підготовче засіданні до 27.11.2018 р.

У підготовче засідання 27.11.2018 р. від ТОВ «Криворіжхарчоторг» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що останній 30.10.2018 р. звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із позовами про визнання недійними договорів оренди від 20.03.2016 р., укладених між ТОВ «Колос-М», ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які призначені до розгляду.

Заявлене клопотання судом задоволено не було, з огляду на те, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом даного розгляду.

Крім того, 27.11.2018 р. від третіх осіб надійшли клопотання, в яких останні повідомляють, що представник ОСОБА_6 не вірно пояснив їм обставини справи, чим ввів в оману, у зв'язку з чим треті особи скасували довіреності, видані на ім'я ОСОБА_6 До того ж, треті особи вказують на те, що ТОВ «Колос-М» сплачує орендну плату за користування спірними земельними ділянками, а ТОВ «Криворіжхарчоторг», не повертаючи земельні ділянки власникам, змушує останніх порушувати умови договорів оренди, укладені з позивачем.

В підтвердження вказаних вище обставин треті особи просять суд залучити додаткові докази до матеріалів справи,а саме: довідку про скасування довіреностей, докази отримання орендної плати та оригінали пояснень.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Зважаючи на те, що представником третіх осіб в судовому засіданні було передано відповідачу вказане вище клопотання з довідкою про скасування довіреностей, останні докази приймаються судом до розгляду.

Разом з тим, з огляду на відсутність доказів направлення іншим учасникам процесу інших доказів, доданих до клопотання, останні до розгляду не приймаються.

Представником ТОВ «Колос-М» в підготовчому засідання 27.11.2018 р. подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співпозивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке судом також відхилено, з огляду на те, що суд не вправі залучати таких осіб до участі у справі як співпозивачів, оскільки згідно з принципом диспозитивності особа, якій належить право вимоги, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

З огляду на те, що під час підготовчого засідання у даній справі вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою учасників справи господарський суд розпочав в засіданні 27.11.2018 р. розгляд спору по суті.

27.11.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Колос-М» (далі - Орендар; позивач) та ОСОБА_1 (Орендодавець; третя особа-1) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6, 8334 га, у тому числі ріля - 6, 8334 га, сіножаті - відсутні, пасовища - відсутні, багаторічні насадження - відсутні. Кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2.

Крім того, 20.03.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Колос-М» (Орендар) та ОСОБА_2 (Орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,8459 га, у тому числі рілля - 6, 8459 га, сіножаті - відсутні, пасовища - відсутні, багаторічні насадження - відсутні. Кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Вказані вище договори оренди укладені строком на 10 років (п. 8) та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14237989 від 15.04.2016 р. та № 14238787 від 15.04.2016 р.

На виконання вказаних договорів оренди, орендодавці передали ТОВ «Колос-М» спірні земельні ділянки в користування, про що склали відповідні акти приймання-передачі об'єктів оренди (а.с. 14, 20).

Звертаючись із даним позовом, ТОВ «Колос-М» посилається на те, що відповідач самовільно займає спірні земельні ділянки без будь-якої правової підстави, у зв'язку з чим просить зобов'язати останнього повернути позивачу вказані земельні ділянки.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч.1 ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду (ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, матеріали справи свідчать про те, що 05.01.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Криворіжхарчоторг» (Орендар; відповідач) та ОСОБА_1 (Орендодавець; третя особа-1) укладено договір оренди земельної ділянки (пай), відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну частку (пай) для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради КСП «Широчанське», Апостолівського району, Дніпропетровскьої області.

Крім того, 05.01.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Криворіжхарчоторг» (Орендар) та ОСОБА_2 (Орендодавець; третя особа-2) укладено Договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну частку (пай) для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради КСП «Широчанське», Апостолівського району, Дніпропетровскьої області.

Згідно вказаних вище Договорів оренди землі, в оренду передаються земельні частки (паї) площею 6, 83 гектарів, в тому числі рілля 6, 83 гектарів, строком на 10 років (п. 1, 8).

Вказані земельні ділянки належать Орендодавцям на підставі сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) серія ДП № 0168610 від 09.08.1999 року та серія ДП № 0168611 від 09.08.1999 року (а.с. 54-58).

Крім того, зазначені договори оренди землі зареєстровані у Михайлівській сільській раді за № 69 від 05.02.2011 р. та за № 71 від 05.02.2011 р.

На виконання вказаних Договорів оренди, 05.01.2011 р. відповідачем та третіми особами підписано акти приймання-передачі земельної частки по договору оренди (а.с. 88,89).

Таким чином, вказане вище свідчить про те, що відповідач користується спірними земельними ділянками на відповідній правовій підставі, оскільки, договори оренди від 05.01.2011 р. укладені строком на 10 років та є діючими.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що спірні земельні ділянки самовільно зайняті відповідачем слід визнати необґрунтованими.

Крім того, статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені, невизнані або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм суб'єктивним правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Виходячи з аналізу вказаних вище норм законодавства, способи захисту земельних прав можна поділити на такі: речово-правові; зобов'язально-правові; спеціальні способи захисту земельних прав.

Зокрема, зобов'язально-правові способи захисту мають на меті захист прав суб'єкта як учасника зобов'язальних відносин. До зобов'язально-правових способів захисту належать: відшкодування збитків, заподіяних невиконанням або неналежними виконанням умов договорів (відчуження, придбання, оренди (суборенди) земельної ділянки тощо); повернення власникові наданої у користування за договором оренди земельної ділянки та ін.

Таким чином, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку на користь позивача має зобов'язально-правовий характер.

Разом з тим, зважаючи на те, що будь-яких зобов'язальних відносин між позивачем та відповідачем не існує, вимоги позивача слід визнати безпідставними та необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. 152, 212 Земельного кодексу України, ст.73, 74, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос-М" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжхарчоторг" про зобов'язання звільнити самостійно зайняті земельні ділянки - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 05.12.2018

Суддя І.Ф. Мельниченко