У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

04 грудня 2018 року м. Чернігів справа № 927/862/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Корпорації «ПРОУН»
16200, смт. Короп Чернігівської області, вул. Поштова, 5
До 1: Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Мазана Олексія Олександровича 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 45
2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шабалинівське» 16200, смт. Короп Чернігівської області, вул. Поштова, 5
про зняття арешту з майна позивача, накладеного приватним виконавцем в процесі примусового виконання рішення господарського суду

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява (здана для відправки на пошту 26.11.2018р.) Корпорації «ПРОУН» до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Мазана Олексія Олександровича та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шабалинівське» про зняття арешту з майна позивача, накладеного приватним виконавцем в процесі примусового виконання рішення господарського суду, згідно якої позивач просить визнати недійсною постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Мазана О.О. від 07.11.2018р. про опис та арешт майна боржника по виконавчому провадженню № 57428603 та зняти арешт, накладений вказаною постановою з належного на праві власності Корпорації «ПРОУН» урожаю 2018 року:

кукурудзи на площі 685,0 га, попередня вартість якої становить 8 609,0 тис. грн.;

сої на площі 236,0 га, попередня вартість якої становить 1 643,0 тис. грн.;

сарго на площі 223,0 га, попередня вартість якої становить 884,0 тис. грн.;

соняшника на площі 331,0 га, попередня вартість якого становить 3 992,0 тис. грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що на підставі договору контрактації сільськогосподарської продукції майбутнього урожаю 2018 року від 02.10.2018р., укладеного з СТОВ «Шабалинівське», він набув право власності на вказане вище майно.

16 листопада 2018 року позивачу від СТОВ «Шабалинівське» стало відомо, що 07.11.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Мазаном О.О. по виконавчому провадженню № 57428603, відкритому 16.10.2018р. з примусового виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 03.07.2018р. по справі № 927/313/18, була винесена постанова про опис та арешт майна боржника - СТОВ «Шабалинівське» якою фактично накладено арешт на майно, набуте позивачем на підставі вищевказаного договору контрактації від 02.10.2018р.

Наявність зазначеного арешту призводить до зменшення вартості майна, оскільки унеможливлює його збір, належне зберігання та розпорядження арештованим майном Корпорації «ПРОУН», яка не є учасником вказаного виконавчого провадження, а відтак не має права оскаржити дії приватного виконавця щодо накладення арешту на майно, яке перебуває у власності корпорації.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини

Процесуальною підставою для звернення з даною позовною заявою до господарського суду позивач вказує ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якої до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права та визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Положеннями ст. ст. 4, 5, 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Позивачем заявлені однакові позовні вимоги до двох відповідачів один з яких являється приватним виконавцем.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб'єктом незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Оскільки відповідач № 1 у даному спорі не є підприємцем, дана справа не відноситься до юрисдикції господарських судів.

У відповідності з п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За правилами ст. ст. 19, 23, 30 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

За таких обставин, розгляд справи за позовом Корпорації «ПРОУН» до приватного виконавця Мазана О.О. та СТОВ «Шабалинівське» про зняття арешту з майна позивача віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за місцезнаходженням майна на яке накладено арешт або основної його частини.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 20, 175, 233, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Корпорації «ПРОУН» до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Мазана Олексія Олександровича та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шабалинівське» про зняття арешту з майна позивача.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Суддя А.С. Сидоренко