ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Справа № 904/2490/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників учасників справи:

прокурора - Трубіцин Д.М., посвідчення №028865 від 17.09.2014, прокурор відділу;

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 у справі №904/2490/18 (суддя Бєлік В.Г., повне рішення складено 24.09.2018)

за позовом Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, м. Верхівцеве Дніпропетровської області

до відповідача-1 - Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради

м. Верхівцеве Дніпропетровської області

відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця Віннік Романа Олександровича,

м. Верхівцеве Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору оренди комунального майна, додаткової угоди та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У червні 2018 року керівник Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради та до Фізичної особи-підприємця Вінніка Романа Олександровича, в якому просив суд:

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади в особі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 01.03.2017 № 1/3 та додаткову угоду до нього від 01.03.2018, укладений між виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Вінніком Романом Олександровичем щодо надання в оренду нежитлової будівлі гаражу, загальною площею 116,3 м2, розташованої на АДРЕСА_1;

- зобов'язати Фізичну особу-підприємця Вінніка Романа Олександровича повернути територіальній громаді в особі Верхівцевської міської ради нежитлову будівлю гаражу, загальною площею 116,3 м2, розташовану на АДРЕСА_1;

- стягнути на користь прокуратури Дніпропетровської області солідарно з відповідачів сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на час укладення спірного договору сторонами в порушення вимог Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629, було взято лише балансову вартість об'єкта оренди, внаслідок чого розмір орендної плати за користування нерухомим майном комунальної власності не відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, на момент укладення правочину сторонами не було додержано вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання правочину недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 у даній справі в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки наслідком не визначення ціни об'єкту оренди може бути визнання договору неукладеним; сторонами у п. 1.2. спірного договору визначено вартість орендованого майна (9731,00 грн станом на 01.03.2017) та законодавцем передбачена можливість привести договір у відповідність до вимог Закону після його укладення.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги керівника Жовтоводської місцевої прокуратури задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд безпідставно не взяв до уваги положення ч.3 ст. 6, ст. 627 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та прийшов до помилкового висновку, що відсутність оцінки майна не є підставою для визнання договору недійсним;

- встановлення орендної плати, виходячи з первісної вартості об'єкта оренди є порушенням чинного законодавства;

- суд не врахував, що даний правочин є оспорюваним та недійсність його може бути встановлена судом;

- прокурором обрано законний спосіб захисту інтересів держави та суд не взяв до уваги, що при укладенні договору сторони не мають права відступити від встановленого законом визначення вартості комунального майна та розміру орендної плати;

- під час розгляду справи доказів усунення порушень закону сторонами не надано.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Широбокової Л.П., суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 у справі №904/2490/18. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні з викликом сторін на 10.12.2018. Учасникам судового процесу запропоновано у строк до 23.11.2018 надати відзиви на апеляційну скаргу, до 03.12.2018 - клопотання та заяви, додаткові докази, тощо.

Під час підготовки справи до судового розгляду апеляційним судом встановлено, що сторони не скористалися своїми процесуальними правами, жодних відзивів, клопотань до суду не надійшло.

У судовому засіданні 10.12.2018 прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Позивач, Відповідачі-1, 2 явку повноважних представників в судове засідання 10.12.2018 не забезпечили, причин неявки не повідомили, не зважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 330, 042, 034.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 №817-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних закладів охорони здоров'я у власність (спільну власність) територіальних громад», на підставі п. 51 ст. 26, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Верхівцевською міською радою 28.09.2016 прийнято рішення №100-8/VII «Про прийняття нерухомого майна державного закладу «Вузлова лікарня станції Верхівцеве ДП «Придніпровська залізниця» у комунальну власність Верхівцевської територіальної громади, в тому числі будівлі гаражу з інвентарним номером 10310003, первісною вартістю 9731,00 грн (а.с. 34-36).

У зв'язку із надходженням 16.02.2017 до Верхівцевської міської ради (надалі - Позивач) заяви ФОП Вінніка Р.О. (надалі - Відповідач-2), виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради (надалі - Відповідач-1) 22.02.2017 прийнято рішення №43 «Про надання в оренду нежитлової будівлі», відповідно до якого заявнику надано в оренду нежитлову будівлю гаражу, площею 116,3 м2, розташовану на АДРЕСА_1, з метою технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів.

На підставі даного рішення між Відповідачем-1 як орендодавцем та Відповідачем-2 як орендарем було укладено договір оренди нерухомого майна (нежитлових приміщень, будівель, споруд) комунальної власності Верхівцевської територіальної громади № 1/3 від 01.03.2017 (надалі - Договір) строком дії з 01.03.2017 по 28.02.2019 (в редакції додаткової угоди №1 від 01.03.2018).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом договору є строкове, платне користування Відповідачем-2 нерухомим майном загальною площею 116,3 м2, яке знаходиться на балансі Верхівцевської міської ради та розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Підстава Договору - рішення Відповідача-1 від 22.02.2017 №43. Мета використання - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Вартість орендованого майна без ПДВ становить 9731 грн станом на 01.03.2017 (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору передача майна в оренду здійснюється за первісною вартістю або вартістю, визначеною у звіті про експертну оцінку вартості майна.

Згідно п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку, затвердженого рішенням міської ради від 28.02.2012 №208-11/VI і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності Верхівцевської територіальної громади, затвердженої власником майна і складає 307,37 грн в місяць.

Відповідно до умов Договору Відповідач-2 користувався орендованим нерухомим майном та сплачував орендну плату, передбачену умовами Договору. Відповідно до довідки №199 від 31.05.2018 Верхівцевської міської ради станом на 31.05.2018 за Відповідачем-2 обліковується переплата за надане в оренду нерухоме майно в сумі 131,84 грн (а.с. 25).

Посилаючись на порушення інтересів власника орендованого майна (Верхівцевської міської ради), а також на те, що орган, уповноважений державою на здійснення відповідних повноважень, належним чином їх не виконує, прокурор, як представник інтересів держави, звернувся із даним позовом до суду.

Прокурором зазначено, що в порушення ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 2, 19 Методики оцінки об'єктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629 до укладення Договору не проводилась оцінка ринкової вартості орендованого майна, взято лише балансову вартість об'єкта оренди, внаслідок чого не дотримані вимоги, передбачені чинним законодавством, що негативно впливає на стан обліку та розвитку комунальної власності, що перебуває на балансі Верхівцевської міської ради.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Спірні відносини є відносинами оренди комунального майна, тому регулюються як нормами ЦК України, так і нормами спеціального нормативно - правового акту (Законом України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, чинній на момент укладення Договору).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотним умовами договору оренди є, зокрема, об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації.

Порядок визначення орендної плати встановлений ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, у ч.2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено наступне.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим , та органами місцевого самоврядування на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках оренди майна, що є у комунальній власності.

Статтею 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до п. 2 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 N629 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.2003 N 3) оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Таким чином, як вірно було зазначено судом першої інстанції, зазначеним законодавством встановлено порядок визначення вартості об'єкта оренди для укладення договору оренди комунального майна, а саме проведення оцінки об'єкта оренди та застосування її при визначенні розміру орендної плати.

Вартість майна є істотною умовою договору оренди державного та комунального майна та основою для розрахунку орендної плати.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні сторонами Договору оцінка ринкової вартості нерухомого майна не проводилась, на час укладення Договору в порушення вимог зазначеної Методики орендодавцем було взято лише балансову вартість об'єкта оренди, що становить 9731 грн та вплинуло на розмір орендної плати.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що при укладенні Договору сторонами були порушені вимоги Закону щодо порядку визначення і розміру орендної плати, що є підставою відповідно до ст. 203 ЦК України для визнання оспорюваного правочину недійсним.

У пункті 2.6. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Отже, враховуючи, що дії сторін у спірних правовідносинах свідчать про фактичне укладення та виконання договору оренди, визначення вказаного договору як неукладеного є неможливим та не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на викладене, судом зроблений помилковий висновок, що прокурором обраний неналежний спосіб захисту порушеного права.

У процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою ст. 632 ЦК України така зміна не допускається). Якщо згаданий правочин (про внесення змін) не суперечить вимогам закону, господарський суд приймає судове рішення, виходячи з його умов.

Натомість, доказів вчинення правочину про внесення змін до оспорюваного договору з метою приведення його у відповідність із вимогами ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» сторонами не надано. Отже порушення вимог закону не усунуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи неведене, з огляду на наявні підстави для визнання Договору недійсним, позовні вимоги про зобов'язання повернути територіальній громаді в особі Верхівцевської міської ради нежитлову будівлю гаражу, загальною площею 116,3 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1 також є правомірними.

Таким чином, рішення суду як прийняте з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повне задоволення позову.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Відповідача-1 та Відповідача-2 порівну.

Керуючись ст. ст. 269, 272, 276, 282, 287 - 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 у справі №904/2490/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2018 у справі №904/2490/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади в особі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 01.03.2017 №1/3 та додаткову угоду до нього від 01.03.2018, що укладений між Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Віннік Романом Олександровичем щодо надання в оренду нежитлової будівлі гаражу, загальною площею 116,3 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Віннік Романа Олександровича (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1) повернути територіальній громаді в особі Верхівцевської міської ради (вул. Центральна,75, м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, код 35950156) нежитлову будівлю гаражу, загальною площею 116,3 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Віннік Романа Олександровича (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області (пр. Д.Явориницького,38, м. Дніпро, Банк -Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р 0291, , за кодом класифікації видатків бюджету 2800) витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви - 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн) та за розгляд апеляційної скарги - 2643,00 грн (дві тисячі шістсот сорок три грн), про що видати наказ.

Стягнути з Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської (вул. Центральна,75, м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, код 04052608) на користь прокуратури Дніпропетровської області (пр. Д.Явориницького,38, м. Дніпро, Банк -Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р 0291, , за кодом класифікації видатків бюджету 2800) витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви - 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн) та за розгляд апеляційної скарги - 2643,00 грн (дві тисячі шістсот сорок три грн), про що видати наказ.

Відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.12.2018.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна