ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2018

Справа № 910/12963/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпартс Україна" (04073, м.Київ, вул.Скляренка 1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс" (01103, м.Київ, вул Залізничне шосе, 47, )

про стягнення 23 012,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіпартс Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс" про стягнення 14 419,64 грн. заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними по договору поставки № ПУ-КО-281116-02 від 28.11.2016, 367,20 грн. донарахування (зміна валютного курсу), 934,12 грн. пені, 81,24 грн. три відсотки річних, 7 209,83 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач письмового відзиву на позов, у т.ч. у встановлений строк, не подав. Ухвала суду від 02.10.2018 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на адресу, вказану у позовній заяві, проте повернена із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання". Відомостей щодо зміни місцезнаходження відповідача суду не надано.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

18.10.2018 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 14 419,64 грн. основного боргу, 873,54 грн. донарахування (зміна валютного курсу), 1821,41 грн. пені, 155,90 грн. три відсотки річних, 7 209,83 грн. штрафу, 171,12 грн. інфляційних втрат.

Подана позивачем заява про збільшення позовних вимог не приймається судом до розгляду в частині заявлених до стягнення 171,12 грн. інфляційних втрат у зв’язку з тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог – до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У розумінні вказаного припису, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Проте, у даному випадку позивачем заявлено вимоги про стягнення 171, 12 грн. інфляційного збільшення основного боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, які при зверненні із позовом не заявлялись, тобто є новими вимогами, які можуть бути предметом розгляду самостійного окремого позову.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2016 року між ТОВ “Профіпартс” (далі – постачальник) та ТОВ “ Тракс” (далі – покупець) було укладено договір поставки № ПУ-КО-281116-02 (далі – договір), відповідно до умов якого постачальник зобов’язується протягом дії договору постачати покупцю товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в накладних, які є невід’ємною частиною договору, а покупець зобов’язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.

Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що постачається за цим договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, який постачався окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору протягом його дії. Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії договору (п.п. 1.2, 1.3 договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 4.1 договору ціна вважається остаточно визначеною сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передачі) партії товару, з урахуванням положень п.5.2 договору.

Відповідно до п. 5.1.2 при проведенні постачання з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну, зазначеного у видатковій товарній накладній, після приймання зазначеної партії покупцем від постачальника (дати підписання покупцем накладної постачальника). Відстрочка платежу складає 7 календарних днів з дати виписки видаткової накладної.

Крім того, згідно п. 5.2. договору у випадку зміни офіційного курсу національної валюти України – гривні відносно EURO на момент здійснення покупцем розрахунків за відвантажену за цим договором та несплачену партію товару, сума, яка належить до сплати, збільшується.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на виконання укладеного правочину поставив відповідачу товар за видатковими накладними № 32151 від 25.05.2018 на суму 3886,39 грн., № 34130 від 04.06.2018 на суму 8350,00 грн., № 34305 від 05.06.2018 на суму 1586,25 грн., № 34315 від 05.06.2018 на суму 597,00 грн., всього на суму 14419,64 грн.

Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов’язання щодо оплати отриманого товару не виконав, заборгованість, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, складає 14 419,64 грн. вартості неоплаченого товару та 873,54 грн. донарахування (зміна валютного курсу).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Доказів оплати відповідачем суми 14 419,64 грн. заборгованості за отриманий товар, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару у сумі 14419,64 грн. за видатковими накладними, враховуючи 7 календарних днів відстрочення платежу, є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 14 419, 64 грн. основного боргу та 873,54 грн. донарахування відповідно до п.5.2 договору, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 10.3 договору при простроченні оплати товару покупець зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

При простроченні оплати більше одного місяця, постачальник має право додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості (пункт 10.6 договору).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 1821,41 грн. пені, 155,90 грн. 3% річних, судом задовольняються вказані вимоги у межах розрахунку, а саме::

по видатковій накладній № 32151 від 25.05.2018 за період з 01.06.2018 по 17.10.2018 на суму 3886,39 грн. боргу у розмірі 517,90 грн. пені та 44,40 грн. 3% річних;

по видатковій накладній № 34130 від 04.06.2018 за період з 11.06.2018 по 17.10.2018 на суму 8350,00 грн. боргу у розмірі 1034,94 грн. пені та 88,53 грн. 3% річних;

по видатковій накладній № 34305 від 05.06.2018 за період з 12.06.2018 по 17.10.2018 на суму 1586,25грн. боргу у розмірі 195,13 грн. пені та 16,69 грн. 3% річних;

по видатковій накладній № 597,00 від 05.06.2018 за період з 12.06.2018 по 17.10.2018 на суму 597, 00 грн. боргу у розмірі 73,44 грн. пені та 6,28 грн. 3% річних.

Нарахування 7209,83 грн. штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості (пункт 10.6 договору) є вірним.

Відповідач письмового відзиву на позов, свого контр розрахунку позовних вимог не надав. стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпартс Україна" є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 129, 202, 232, 238-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс" (01103, м.Київ, вул Залізничне шосе, 47, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпартс Україна" (04073, м.Київ, вул.Скляренка 1, ) 14 419 (чотирнадцять тисяч чотириста дев’ятнадцять) грн. 64 коп. основного боргу, 873 (вісімсот сімдесят три) грн. 54 коп. донарахування (зміна валютного курсу), 1821 (одну тисячу вісімсот двадцять одну) грн. 41 коп. пені, 155 (сто п’ятдесят п’ять) грн. 90 коп. три відсотки річних, 7 209 (сім тисяч двісті дев’ять) грн. 83 коп. штрафу, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 04.12.2018

Суддя О.М.Ярмак