ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.12.2018 Справа № 905/2295/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 905/2295/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" про стягнення вартості частини майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" про стягнення оціненої ринкової вартості частини майна товариства, відповідно до проведеної комплексної комісійної будівельно-технічної експертизи, пропорційно її частці у статутному капіталі.

Разом із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", у тому числі, але не виключно на об'єкти нерухомості за адресою:

- м. Краматорськ, вул. Паркова, 43а, площа 1723,3 кв. м;

- м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 63а, площа 1725,1 кв. м.;

- м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 47а, площа 3281,3 кв. м;

- м. Краматорськ, вул. Олекса Тихого, 10, площа 2570,7 кв. м;

- м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 53, площа 1337,9 кв. м.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що вона є співзасновником Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут", якому належить 13% частки у статутному капіталі зазначеного інституту.

12.02.2017 позивачка надала заяву відповідачу про вихід зі складу засновників з вищевказаного інституту з виплатою вартості частини майна, пропорційно її частини у статутному капіталі інституту.

07.04.2017 проведено засідання Загальних зборів, яке оформлено протоколом №10 від 07.04.2018, на якому розглянуто питання щодо виходу позивача з складу засновників. Відповідні відомості були подані державному реєстратору для внесення змін до відомостей про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Загальних зборів від 07.04.2018 встановлено, що виплату вартості частини майна пропорційно частці позивача буде проведено після затвердження звіту за 2017 рік і в строк до 05.04.2018.

На момент звернення до суду з позовною заявою відповідачем виплату вартості частки позивачу не здійснено, за таких обставин позивач має обґрунтовані підстави вважати, що існує реальна загроза подальшого відчуження об'єктів нерухомості, які є гарантією здійснення розрахунку з позивачем.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Однак, належних та допустимих доказів існування обставин, з якими положеннями ст.136 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано.

Відповідно до ч. 3 п. 1 Постанови Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Однак, саме лише посилання заявника на потенційну загрозу відчуження об'єктів нерухомості, які на думка позивача є гарантією здійснення розрахунку з ним, не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, за змістом абз. 7 ч. 1 ст. 6 ГК України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Керуючись статтями 136,137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 12.12.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов