11.12.2018Справа №910/8798/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Борисенко І.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр" про розподіл витрат пов'язаних з розглядом справи
у справі №910/8798/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр"
до Київської міської ради
третя особа Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання укладеною додаткової угоди,
Суддя Борисенко І.І.
Представники сторін: без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 позов задоволено повністю. Визнано укладеною з моменту набрання рішенням суду законної сили Додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 18.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З, реєстровий № 378) між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр" (ідентифікаційний код: 30861989, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вулиця Притисько-Микільська, будинок 5) та Київською міською радою (ідентифікаційний код: 22883141, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 36).

У позовній заяві Позивачем подано до суду попередній розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору (1762,00 грн.) та витрат на професійну правову (правничу) допомогу (74 070,00 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, Позивачем разом з позовною заявою подано попередній розрахунок судових витрат та в тексті позову зроблено відповідну заяву про намір скористатися правом подати відповідні докази, згідно приписів ч.8 ст. 129 ГПК України до закінчення судових дебатів або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

В подальшому позивачем подана заява, в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України. Вказана заява подана 03.12.2018, тобто в межах строків, визначених в ч.8 ст. 129 ГПК України, зважаючи на те, що рішення суду було оголошено 27.11.2018.

Як встановлено судом у попередньому розрахунку, поданому з позовом позивачем було заявлено 74 070,00,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які він орієнтовно понесе у зв'язку із розглядом справи.

Проте, у поданій 03.12.2018 заяві про розподіл судових витрат після рішення суду позивач визначив вартість професійної правничої допомоги в розмірі 165 620,40 грн.

05.12.2018 позивачем подано клопотання про залучення документів на підтвердження судових витрат, а саме виписки з банківського рахунку АО «КМ Партнери» за 04.12.2018.

10.12.2018 відповідачем подано клопотання пор зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги відповідно до ч.5 ст. 126 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаний з розглядом справи. До витрат пов'язаний з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідально до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволенні позову на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з'їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Відповідач посилається на неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката та вказує, що із деталізації рахунків вбачається, що адвокатом надані зокрема позивачу наступні послуги: підготовка позовної заяви, на яку в сукупності витрачено часу 7,5 годин та розмір винагороди адвокату становить 36 195,00 грн. Київська міська рада вказує, що кількість сторінок позовної заяви становить 3 арк. що є не співмірним витраченому на її підготовку часу.

Коментар до позовної заяви для позивача та оновлення довіреності зайняло у адвоката 30 хвилин та розмір винагороди становить 2 325,00 грн. На переконання відповідача вказаний коментар до позовної заяви не стосується розгляду судової справи № 910/8798/18.

Формування позовної заяви та додатків до неї та вчинення дій щодо подання останньої до суду оцінено позивачем у 1140,00 грн. Проте, відповідач вказує, що будь яких дійсних доказів на понесення зазначених витрат не надано. Листи електронною поштою позивачу, які в сукупності оцінені в 3 255 грн. не стосується розгляду справи № 910/8798/18.

Загалом, Київська міська рада вважає розмір витрат на оплату послуг правної допомоги неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих правничих послуг, а відтак, необгрунтованими вимоги про стягнення витрат, необхідних для аналізу законодавства і аналізу судової практики, оскільки правова позиція викладена в позовній заяві стосувалася лише ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Суд, здійснюючи розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №10-1/28-1-2018 від 07.06.2018, акт приймання-передачі послуг від 11.07.2018, специфікація виконаних робіт та витраченого часу на виконання робіт за період з 07.06.2018 до 02.07.2018, рахунок-фактура №33, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2018, специфікація наданих послуг за період з 03.07.2018 по 21.09.2018, рахунок-фактура від 26.09.2018 №68, акт приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2018, специфікація наданих послуг за період з 22.09.2018 по 18.10.2018, рахунок-фактура від 05.11.2018 №83, акт приймання-передачі наданих послуг від 27.11.2018, специфікація наданих послуг за період з 19.10.2018 по 20.11.2018, рахунок-фактура від 27.11.2018 №88, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.11.2018, специфікація наданих послуг за період з 21.11.2018 по 27.11.2018, рахунок-фактура від 29.11.2018 №89, виписки з банківського рахунку АО "КМ Партнери", ордер на надання правової допомоги, серія КВ №370508, ордер КС №310418, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю видане ОСОБА_2, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю видана ОСОБА_3, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю видане ОСОБА_4, протокол №1 установчих зборів засновників (учасників) Адвокатського об'єднання «КМ Партнери», протокол №13 засідання Ради адвокатського об'єднання від 16.02.2017, наказ №05-к від 13.03.2018, наказ №07-к від 12.07.2018, наказ №01-к від 18.01.2018, диплом про здобуття вищої юридичної освіти ОСОБА_5, диплом про здобуття вищої юридичної освіти ОСОБА_6, диплом про здобуття вищої юридичної освіти ОСОБА_7, копія статті з видання "Юридична практика" щодо погодинних ставок фахівців у провідних юридичних фірмах України.

05.12.2018 позивачем також подано клопотання про залучення виписки з рахунку АО «КМ Партнери» за 04.12.2018 щодо зарахування оплат за рахунками №83,88,89.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі, рахунки-фактури, специфікації, банківські виписки, а також встановлені в договорі про надання правової допомоги погодинні ставки не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката в цьому випадку є сума 10 000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача (Київської міської ради), що суперечить принципу розподілу витрат.

Таким чином, заявлена Позивачем вимога, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню судом частково, в розмірі 10 000,00 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Центр" (04070, м. Київ, вулиця Притисько-Микільська, будинок 5, ідентифікаційний код 30861989) 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко