РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/13128/18
За позовом: Фастівського міськрайонного центру зайнятості

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про стягнення 31 290,45 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Марценюк М.А. - представник

від відповідача - не з?явився

Суть спору:

Фастівський міськрайонний центр зайнятості подав на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення допомоги по безробіттю у зв'язку з поновленням безробітного на роботу за рішенням суду.

Позивач мотивує свої вимоги, тим що відповідно до норм ЗУ " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, проте відповідачем не було відшкодовано кошти позивачеві в зв'язку із чим останній звернувся до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/13128/18 та призначено підготовче засідання на 29.10.2018.

19.10.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

29.10.2018 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

В підготовче судове засіданні 29.10.2018 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення щодо поданої позовної заяви.

В підготовче судове засідання 29.10.2018 представник позивача не з?явився.

В судовому засіданні 29.10.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2018

В судове засідання 19.11.2018 представник позивача з'явився, надав суду клопотання про зміну сторони у справі та просив задовольнити його.

В судове засідання 19.11.2018 представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.11.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

03.06.2016, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1., було звільнено із посади діловода Бориспільського відділу поліції відповідно до наказу №251о/с Головного управління національної поліції в Київській області.

30.06.2016 п. ОСОБА_1. звернулася до Фастівського МРЦЗ із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до яких просила до вирішення питання її працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» і Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 та призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказами центру зайнятості № НТ160702 від 02.07.2018 та №НТ160707 від 07.07.2016 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю п. ОСОБА_1

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2660/16-ц від 14.11.2016 визнано незаконним наказ Головного управління національної поліції в Київській області №251 о/с від 03.06.2016 про звільнення ОСОБА_1, діловода Бориспільського відділу поліції із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП, поновлено ОСОБА_1 на посаді діловода Бориспільського відділу поліції з 03.06.2016.

04.01.2018 п. ОСОБА_1. подала до Фастівського МРЦЗ рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2016 про поновлення ОСОБА_1 на роботі та наказ від 03.11.2017 №704 о/с про поновлення на роботі.

Відповідно до абз. 10 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, ОСОБА_1. знята з обліку з 24.11.2016 року на підставі вищевказаних документів.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 35 Закон № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду утримується з роботодавця.

Позивач зазначає, що у період перебування на обліку з 07.07.2016 р. по 01.07.2017 р. ОСОБА_1. була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 31290,45 грн., що підтверджується Додатком 4 до персональної картки ОСОБА_1 та розрахунком повернення коштів.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 05-10/68 від 15.01.2018р. з вимогою сплатити суму отриманої допомоги по безробіттю, отримана 01.02.2018 р. проте відповіді не надходило, кошти станом на день розгляду справи не повернуто в зв'язку із чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки Головне управління може понести грошове навантаження у подвійному розмірі, адже з одного боку, необхідно буде виплатити поновленому працівникові суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю, з іншого боку, центр зайнятості має право в судовому порядку стягнути з роботодавця суму страхових коштів, виплачених працівникові з період його вимушеного прогулу, в зв'язку із чим відповідач буде притягнутий до подвійної відповідальності , що суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Крім того відповідач зазначив, що відповідно до приписів 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають умови виплати ім. забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон) загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону).

При цьому, ч. 1 ст. 34 Закону визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду (ч. 4 ст. 35 Закону).

Отже, нормами чинного законодавства, зокрема, положеннями статей 34, 35 Закону визначено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Частинами 2 та 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону).

Пред'явлення громадянкою ОСОБА_1. позову до суду про поновлення її на роботі не позбавляло останню права на отримання допомоги по безробіттю до її поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов'язку компенсувати вартість фактично здійснених громадянці ОСОБА_1. соціальних виплат на підставі частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За таких обставин, оскільки рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2660/16-ц від 14.11.2016 визнано незаконним наказ Головного управління національної поліції в Київській області №251 о/с від 03.06.2016, який став підставою для втрати заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю, позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Посилання відповідача на той факт що п. ОСОБА_1. умисно не виконувала свої обов'язки або зловживала ними матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Фастівського міськрайонного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення 31290,45 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, у зв'язку із задоволенням позову.

Щодо клопотання позивача про зміну сторони у справі №910/13128/18, а саме Фастівського міськрайонного центру зайнятості на Київський обласний центр зайнятості в зв'язку із реорганізацією суд зазначає наступне.

Державною службою зайнятості прийнято 27.10.2016 наказ №196 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Київська: області» відповідно до якого прийнято рішення реорганізувати шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості () Фастівський міськрайонний центр зайнятості (). Зазанченим наказом установлено, що Київський обласний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов'язків базових центрів зайнятості.

Відповідно до приписів ст. 52 Господарського процесуального кодексу у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Клопотання задоволено.

Керуючись ст.ст. 13, 52, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити клопотання Фастівського міськрайонного центру зайнятості про заміну сторони у справі №910/13128/18.

2. Замінити Фастівський міськрайонний центр зайнятості правонаступником - Київським обласним центром зайнятості.

3. Стягнути із Головного управління Національної поліції України у Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь Київського обласного центру зайнятості (02100, м. Київ, провулок Будівельників, 5а, ) допомогу по безробіттю в сумі 31290 (тридцять одну тисячу двісті дев'яносто) грн. 45 коп., судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 30.11.2018.

Суддя В.І. Мельник