ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 Справа №914/1750/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів,

до відповідача: Державного вищого навчального закладу «Дрогобицький механіко-технологічний коледж», м. Дрогобич,

про: стягнення заборгованості в сумі 130 070,58 грн.,

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Лащ Х.Л.

Представники учасників процесу:

позивача: ОСОБА_1 довіреність від 14.03.2018 р. №007.1Др-4-0318

відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 18.10.2018р. б/н

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного вищого навчального закладу «Дрогобицький механіко-технологічний коледж» про стягнення заборгованості в сумі 130 070,58 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.10.2018 р. Рух справи відображено в ухвалах суду.

1.Описова частина рішення.

1.1.Позиція позивача:

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 112 054,13 грн. основного боргу, 1 443,87 грн. трьох відсотків річних та 16 572,58 грн. - пені.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав свого обовязку зі своєчасної оплати вартості отриманого природного газу за березень 2018 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 112 054,13 грн. Окрім того, у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 1 443,87 грн. трьох відсотків річних та 16 572,58 грн. - пені.

Крім того, просить стягнути з відповідача 1 951,06 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання даного позову до суду.

1.2. Позиція відповідача:

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№39556/18 від 19.10.2018 р.), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач стверджує, що ним не прострочено виконання зобовязання за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (бюджетних організацій). Зокрема зазначає, що на виконання умов договору від 05.04.2018 р. № 41СBLvz1362-18 відповідачем сплачено кошти в сумі 39000,00 грн. згідно платіжного доручення від 10.04.2018 р. №89 та в сумі 160896,78 грн. згідно платіжного доручення №140 від 13.04.3018 р. Отже, станом на момент подання даного позову заборгованість за спожитий відповідачем у березні 2018 року природний газ була відсутня. Відповідно немає підстав для застосування відповідальності за прострочення виконання зобовязання та нарахування трьох відсотків річних та пені. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

2.Мотивуальна частина рішення:

2.1.Фактичні обставини встановлені судом:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (Постачальник) та Державним вищим навчальним закладом «Дрогобицький механіко-технологічний коледж» (Споживач) 05.04.2018 р. укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (бюджетних організацій) № 41СBLvz1362-18, відповідно до умов якого, постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. договору сторони погодили річний плановий обсяг постачання газу до 18.073 тис. куб. м.

Згідно із п. 3.6. договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

На виконання укладеного між сторонами договору, позивачем у березні 2018 року було поставлено відповідачеві природний газ, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 р. до договору постачання природного газу №41СBLvz1362-18.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Позивач стверджує, що відповідач своїх зобовязань за договором в частині оплати за поставлений природний газ не виконав, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 112054,13 грн основного боргу. Зокрема зазначає, що відповідачем 16.04.2018 р. лише частково оплачено поставлений природний газ в сумі 39729,38 грн., про що свідчить карта рахунку 361 з контрагентом Державним вищим навчальним закладом «Дрогобицький механіко-технологічний коледж» за 01.01.2018-08.08.2018.

Крім того, у звязку з простроченням виконання зобовязання щодо оплати поставленого природного газу, позивачем нараховано відповідачу 1443,87 грн. - трьох відсотків річних та 16572,58 грн. пені, які просить стягнути з відповідача.

Однак, відповідачем представлено суду платіжні доручення № 89 від 10.04.2018 р. на суму 39000,00 грн. та № 140 від13.04.2018 р. на суму 160896,78 грн. (копії містяться в матеріалах справи). В призначенні платежу вказаних платіжних доручень вказано: за природний газ за 03.2018 згідно Договору №41СBLvz1362-18.

Дані докази, що прийняті судом як належні та допустимі свідчать про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий відповідачем у березні 2018 року природний газ.

2.2. Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

До відносин між позивачем і відповідачем у даній справі застосовуються загальні умови договорів поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність другої сторони (покупця) для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (Постачальник) та Державним вищим навчальним закладом «Дрогобицький механіко-технологічний коледж» (Споживач) 05.04.2018 р. укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (бюджетних організацій) № 41СBLvz1362-18, відповідно до умов якого, постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно із п. 3.6. договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

На виконання укладеного між сторонами договору, позивачем у березні 2018 року було поставлено відповідачеві природний газ, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу до договору постачання природного газу №41СBLvz1362-18.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріали справи свідчать, що відповідач оплатив поставлений йому у березні 2018 року природний газ в повному обсязі , що підтверджується платіжними дорученнями № 89 від 10.04.2018 р. на суму 39000,00 грн. та № 140 від13.04.2018 р. на суму 160896,78 грн. (копії містяться в матеріалах справи). Суд звертає увагу на те, що в призначенні платежу вказаних платіжних доручень вказано: за природний газ за 03.2018 згідно Договору №41СBLvz1362-18.

Таким чином, судом встановлено, що на момент подання позову (20.09.2018 р.) та відповідно на момент відкриття провадження у справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.09.2018 р.) була відсутня заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений у березні 2018 року природний газ.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 112054,13 грн. заборгованості за спожитий природний газ слід відмовити.

Враховуючи, що відповідачем у квітні 2018 року повністю сплачено заборгованість за спожитий у березні 2018 року природний газ, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій та стягнення трьох відсотків річних. Отже, в задоволенні позовних вимог частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі 1 443,87 грн. та пені в розмірі 16 572,58 грн. слід відмовити.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи наведені положення законодавства та встановлені обставини, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2018 р.

Суддя Синчук М.М.