ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2018

Справа № 910/14400/18

За позовом Приватного акціонерного товариства «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ»

про стягнення 68952,92 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення суми боргу та санкцій за поставлений товар та надані послуги, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов’язань їх оплатити.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була направлена поштовим зв’язком на адресу місцезнаходження Відповідача, про вручення якої до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, у встановлений судом строк Відповідач відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Як зазначив Позивач, між ним та Відповідачем було укладено у спрощений спосіб договір надання послуг та поставки шляхом підписання обома сторонами видаткових накладних за період квітень-червень 2017 року на загальну суму 162449,20 грн., а також актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.03.2017 № 108 на суму 7200 грн. та від 07.06.2017 № 238 на суму 23870,40 грн., тобто на загальну суму 193519,60 грн.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України даний договір містить всі необхідні істотні умови для даних видів господарських договорів, а саме: предмет – поставка товару та надання послуг, ціну (зазначена в кожній окремій видатковій накладній та актах здачі-прийняття робіт) та строк дії договору – безстроково (оскільки іншого строку не передбачено).

Водночас, Відповідач у повному обсязі оплату поставленого йому товару та наданих послуг не здійснив, сплативши попередній платіж у розмірі 52007,92 грн., а також у подальшому ще 85000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківською випискою з рахунку Позивача.

Таким чином, відповідно до підписаного обома сторонами акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 29.06.2017 (підписанням якого Відповідач погодився із не підписаним ним актом від 25.03.2017 № 108 на суму 7200 грн.) станом на 29.06.2017 заборгованість Відповідача перед Позивачем становила 116511,68 грн., а станом на 22.10.2018 – 56511,68 грн., що Відповідачем не спростовано.

До того ж, у матеріалах справи наявний лист Відповідача від 09.10.2017 № 10-01 у відповідь на звернення Позивача від 04.10.2017 № 434, в якому Відповідач посилається на відсутність фінансування у 2017 році, як на неможливість сплати боргу. Утім, дана обставина відповідно до положень ст. 218 ГК України не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за не виконання зобов’язання.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність даної позовної вимоги залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача, з огляду на що позовна вимога про стягнення 56511,68 грн. заборгованості Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Утім, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов’язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України.

Як встановлено судом, строк поставки товару та його оплати сторонами у договорі визначено не було, у зв'язку з чим згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України Відповідач мав здійснити його оплату після підписання відповідних видаткових накладних, ураховуючи взаємопов’язаність поставленого товару (бетон, розчин кладочний) та наданих послуг (автобетонозмішування, автобетононасосу).

Здійснивши арифметичний перерахунок заявлених компенсаційних санкцій, суд визнав їх розмір обґрунтованим і арифметично правильним, що не перевищує дозволений до стягнення згідно з законом, а також не спростованим зі сторони Відповідача, у зв'язку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ» (м. Київ, вул. Бориспільська, 12-б; ідентифікаційний код 35262237) на користь Приватного акціонерного товариства «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів» (Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, 16; ідентифікаційний код 05408059) 56511 (п’ятдесят шість тисяч п’ятсот одинадцять) грн. 68 коп. заборгованості, 9183 (дев'ять тисяч сто вісімдесят три) грн. 62 коп. інфляційних втрат, 3257 (три тисячі двісті п’ятдесят сім) грн. 62 коп. трьох процентів річних, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя                      Р.Б. Сташків