Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа № 906/688/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 18.01.18)

від відповідача: ОСОБА_2 (адвокат, ордер від 26.09.18)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль"

до Приватного підприємства "Кварц"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Стожари"

про звернення стягнення на предмет ітопеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 012/110/89 від19.02.07

13.08.18 позивачем пред'явлено позов, в якому позивач просить в рахунок погашення заборгованості за відсотками, яка виникла за укладеним між позивачем та ТОВ "Стожари" кредитним договором №012/110/89 від 19.02.07 у сумі 227 330 грн. 49 коп., звернути стягнення на Предмет іпотеки - 1/2 частину нежитлової будівлі, що складає 1-ий поверх, загальною площею 1388,0кв.м., що знаходиться за адресою:Житомирська область, м.Коростень, вул.1-го Травня,43, на підставі Договору іпотеки від 20.02.07, що укладений між позивачем та ПП "Кварц", шляхом проведення прилюдних торгів за ціною 1087000,00грн.

Ухвалою від 03.09.18 відкрито провадження у справі №906/688/18 та вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стожари".

23.10.18 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.91), в якому просить відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.11.14 у справі №279/1087/14-ц вирішено спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивачем пропущено строк позовної давності.

У підготовчому засіданні 23.10.18 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 12.11.18. на 10:40 год.

12.11.18 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.97), в якому позивач зазначив про переривання строку позовної давності шляхом сплати боргу позичальником 16.03.17, тому строк розпочався заново; сторони не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення нової ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження.

У підготовчому засіданні 12.11.18 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 05.12.18. о 10:00 год.

16.11.18 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив (а.с.112), в якому відповідач зазначив, що питання звернення стягнення на предмет іпотеки вже розглядалося судом про що не заперечив позивач; відповідач просив застосувати строки позовної давності саме до вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави, а не щодо стягнення грошового боргу про що зазначає позивач.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про причину неявки суд не повідомила, про день розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "ОСОБА_3 Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стожари" укладено кредитний договір № 012/110/89, за умовами якого ОСОБА_3 надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 гривень, зі строком остаточного повернення кредиту до 18 лютого 2014 року, з процентною ставкою 18% річних (а.с.14).

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, які виникли на підставі вказаного Кредитного договору, 20.02.07 між Банком та Малим підприємством "Кварц" укладено договір іпотеки, за яким підприємство передало в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою Житомирська область, м.Коростень, вул.1-го Травня,43 (а.с.22).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала судова справа №279/1087/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стожари", Малого приватного підприємства "Кварц" та інших поручителів з вимогами про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у сумі 360 617, 44 гривні, в тому числі по відсоткам в сумі 116014,38 грн., та про стягнення вказаної заборгованості шляхом звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки.

20.11.14 у справі 279/1087/14-ц ухвалено рішення, яким, серед іншого, відмовлено в задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у ТОВ "Стожари" за кредитним договором №012/110/89 від 19.02.2007 року у сумі 360617,44 гривень, в тому числі по відсоткам в сумі 116014,38 грн., яка утворилася станом на 06.02.14.

З розрахунку, який поданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість позичальника (ТОВ «Стожари») по відсоткам в період з 28.01.14 по 28.02.14 становила 116014,38 грн., тобто та ж сума, яку визначив міськрайонний суд у вказаному рішенні станом на 06.02.14. Як встановлено господарським судом з вищевказаного рішення міськрайонного суду позовну вимогу позивача до ПП «Кварц» про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення відсотків в розмірі 116014,38 грн. розглянуто судом та відмовлено в задоволенні позову. Тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст.231 ч.1 п.3 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до ст.175 ч.1 п.2 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі в частині вимоги про стягнення з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - 116014,38грн. заборгованості по відсоткам.

Вимоги позивача про стягнення 111316,11 грн.(решти заборгованості по відсоткам) за період з 07.02.14 по 17.04.18 (тобто день, по який позивач просить стягнути борг по відсоткам), суд враховує наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Відповідно до правової позиції ОСОБА_4 Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Отже, після припинення дії кредитного договору позивач втратив право на отримання відсотків за кредитним договором.

За Кредитним договором №012/110/89 від 19.02.07, строк повернення кредиту встановлено до 18.02.14, тобто з 19.02.14 договір припинив свою дію, отже з цього часу нарахування процентів є безпідставним, тому позов в частині вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу по відсоткам за період з 19.02.14 по 17.04.18 задоволенню не підлягає.

Вимоги про стягнення відсотків за період з 07.02.14 по 18.02.14 заявлено правомірно.

Відповідач позов не визнав та просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Приписами ст. 257 ЦК України унормовано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності на вимогу про стягнення боргу по відсоткам, нарахованим за період з 07.02.14 по 18.02.14, розпочався 18.02.14 та сплинув 18.02.17.

Позивач звернувся з даним позовом до суду лише 13.08.18, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові .

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу по відсоткам за період з 07.02.14 по 17.04.18 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 116014,38 грн.

Відмовити в позові в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 111316,11 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.12.18

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.),

4 - третій особі (рек. з повідом.)