ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 Справа № 904/4636/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Манкевич Олександра Андрійовича, м. Київ

до Державного підприємства "Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут еластомерних матеріалів і виробів", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 102 148, 41 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Манкевич Олександр Андрійович (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут еластомерних матеріалів і виробів" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 102 148, 41 грн., з яких: 84 585 грн. 60 коп. - основного боргу, 9 179 грн. 85 коп. - пені, 6 745 грн. 70 коп. інфляційних втрат, 1 637 грн. 26 коп. - 3% річних.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №1901/1 від 19.01.2018 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

21.11.2018 Відповідачем подано клопотання, за змістом якого останній просив суд витребувати у Позивача належне підтвердження вручення Відповідачу рахунку-фактури від 22.01.2018 № 2201/02, посилаючись на те, що відповідно до умов договору, строк для оплати товару слід обраховувати від дати отримання відповідного рахунку.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року клопотання Відповідача про витребування доказів залишено без задоволення.

04.12.2018 року Відповідач повторно подав клопотання аналогічного змісту.

В строк встановлений ухвалою суду від 22.10.2018 року, яка одержана Відповідачем 25.10.2018 (а.с. 39), останній відзив на позовну заяву не надав, в зв'язку з чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2018 року між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Покупцем) укладено договір постачання № 1901/1 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується поставити продукцію, далі за текстом - Товар, а Покупець прийняти і сплатити за Товар в угодженій кількості, якості та асортименті, за цінами вказаними в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору якість товару повинна відповідати загально обов'язковим вимогам, встановленим до нього нормами і правилами га території України, підтверджувались сертифікатом відповідності або іншим подібним документом, виданим виробником товару (ГОСТ, ДСТУ, ТУ тощо).

Постачальник повинен поставити Покупцеві Товар, технічні характеристики якого відповідають вимогам Покупця. Товар постачається з необхідними документами, є новим, не був в експлуатації та не має дефектів пов'язаних з матеріалом, з якого він виготовлений (п. 2.2. Договору).

Постачальник з моменту підписання сторонами видаткової накладної, гарантує якість та надійність поставленого Товару на протязі терміну, який передбачено стандартами на даний вид Товару (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 2.4. Договору у випадку виявлення дефектів якості та/або невідповідності кількості Постачальник зобов'язаний протягом 5 робочих днів за власний рахунок з дати виявлення дефекту, про що надається повідомлення Постачальнику, замінити неякісний Товар на Товар належної якості та/або ліквідувати кількісну недостачу.

Відповідно до 3.1. Договору загальна сума Договору визначається як загальна сума всіх Специфікацій до цього Договору.

Ціна товару включає усі витрати, податки і збори, що сплачуються або мають бути сплачені Постачальником, в тому числі витрати на тару, упаковку, транспортування, завантаження та доставки до місцезнаходження покупця. (п. 3.3. Договору).

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за поставлений Товар здійснюються в Україні національній валюті - безготівковій, шляхом перерахування Покупцем відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 4.2. Договору покупець здійснює оплату у розмір 100 % на поставлений Товар не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від Постачальника рахунку фактури, оформленого належним чином після підписання обома Сторонами видаткової накладної на весь обсяг Товару.

Пунктом 3.2. Договору погоджено, що порядок і терміни оплати Покупцем Товар зазначаються Сторонами в Специфікаціях до цього Договору. Покупець здійснює оплату кожної поставленої партії Товару на умовах, що зазначаються в Специфікаціях до даного Договору на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до Специфікації № 1 сторони погодили умови поставки дробі ДЧК 1.4 в кількості 5 тон за ціною 1762,00 грн./т. на загальну суму 105 732,00 грн. з ПДВ.

Крім того, згідно наведеної Специфікації сторони погодили: умови поставки - доставка на склад за рахунок Постачальника; умови оплати 100% після постачання та вхідного контролю на протязі 5 календарних днів з моменту поставки.

На виконання погоджених сторонами в Договорі та специфікації умов, згідно видаткових накладних №с 2201-01 від 22.01.2018 року та суму 21 146,40 грн. з ПДВ. та № 2201-02 від 22.01.2018 року на суму 84 585 грн. 60 коп. Позивач поставив Відповідачу 5 тонн дробу чавунного колотого фракція 1,4. на загальну суму 105 732,00 грн.

З урахуванням погоджених сторонами умов (п. 1.3. Специфікації № 1), враховуючи приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, Відповідач мав здійснити оплату товару в строк до 29.01.2018 року включно.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 22.03.2018 року суму 21 146 грн. 40 коп., внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем в розмірі 84 585 грн. 60 коп.

14.02.2018 року Позивач звертався до Відповідача з вимогою сплатити борг, у відповідь на яку, Відповідач зазначив, що передана партія товару частково не відповідає вимогам ДСТУ, в зв'язку із чим, запропонував оплатити вартість однієї тони дроби та повідомив про готовність повернути решту товару в кількості чотирьох тон.

Доказів в підтвердження пред'явлення претензії щодо якості товару в порядку, передбаченому п. 2.5. Договору (зі складанням двостороннього акту), суду не надано, в зв'язку із чим, доводи викладені у відповіді на претензію судом до уваги не приймаються.

08.05.2018 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з претензією, в якій вимагав повного погашення боргу (а.с. 29-31).

У відповіді на зазначену претензію (а.с. 33) Відповідач повідомив про те, що у найближчий час сума боргу буде сплачена.

На час розгляду справи, доказів погашення заборгованості суду не надано.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Пунктом 7.4. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати (п. 4.2.) за поставлений Товар Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день затримки.

За період прострочення оплати товару (з 30.01.2018 року по 12.09.2018 року) Позивачем здійснено нарахування пені в розмірі 9179 грн. 85 коп. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи наведені положення ГК України, зважаючи на те, що умовами укладеного договору сторони не передбачили інших строків для нарахування пені, судом здійснено підрахунок за яким розмір пені, з урахуванням шестимісячного строку її нарахування та розміру облікової ставки НБУ, становить: 7 604 грн. 60 коп. за період з 30.01.2018 року по 31.07.2018 року.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати в розмірі 6 745 грн. 70 коп. та 3% річних - 1 637 грн. 26 коп. за період прострочення з 30.01.2018 року по 12.09.2018 року.

За підрахунками суду, розмір інфляційних втрат за вказаний період прострочення склав суму 2 204 грн. 96 коп.

Щодо заявленої до стягнення суми трьох процентів річних, за підрахунками суду розмір нарахувань за період прострочення з 30.01.2018 по 12.09.2018 становить 1652,90 грн., однак, враховуючи межі позовних вимог, відповідні вимоги підлягають задоволенню в сумі 1 637,26 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, неналежне виконання Відповідачем зобов'язань за договором є підставою для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення заборгованості в розмірі 84 585 грн. 60 коп. - основного боргу, 7 604 грн. 60 коп. - пені, 2 204 грн. 96 коп. - інфляційних втрат, 1637 грн. 26 коп. - три проценти річних, в решті позову слід відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи Відповідача, які ґрунтуються на тому, що строк оплати поставленого товару слід обраховувати від дати отримання рахунку-фактури, адже як вище встановлено судом, погоджені сторонами в специфікації № 1 умови оплати спірної поставки, передбачають сплату товару протягом п'яти календарних днів з дати поставки, яка у свою чергу визначається датою видаткової накладної (п. 5.3. Договору).

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут еластомерних матеріалів і виробів" (49033, м. Дніпро, вул. Бориса Кротова, 24а, ) Фізичної особи-підприємця Манкевич Олександра Андрійовича (АДРЕСА_1, ідентифікацій номер НОМЕР_1) 84 585 грн. 60 коп. - основного боргу, 7 604 грн. 60 коп. - пені, 2 204 грн. 96 коп. інфляційних втрат, 1 637 грн. 26 коп. - три проценти річних, 1656 грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.12.2018

Суддя О.В. Ліпинський