ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" грудня 2018 р. Справа № 918/596/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Рижого Б. А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

про визнання неправомірними дій та зобов'язання надати інформацію

у підготовчому засіданні приймали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 007.2Др-18-0518 від 24.05.2018 р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 007.2Др-32-0518 від 02.05.2018 р.;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про визнання неправомірними дій та зобов'язання надати інформацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами був укладений договір на розподіл природного газу, під час виконання якого позивачу стало відомо про існування розбіжностей між даними, наданими йому відповідачем щодо обсягів фактично спожитого природного газу, та даними, які передані побутовими споживачами. Вказані розбіжності впливають на розмір зобов'язання позивача перед НАК "Нафтогаз України" за договорами купівлі-продажу природного газу та може завдати позивачу фінансових збитків.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року позовну заяву ТзОВ "Рівнегаз Збут" від 13.09.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 жовтня 2018 року.

У підготовчому засіданні 17 жовтня 2018 року оголошувалася перерва до 14 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів до 15 грудня 2018 року включно, а в підготовчому засіданні оголошено перерву до 4 грудня 2018 року.

4 грудня 2018 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи для встановлення дійсного фактичного об'єму споживання побутовими споживачами природного газу. На вирішення експерта позивач просить поставити наступні питання:

- чи підтверджується документально та за даними бухгалтерського обліку розбіжність, що виникла за період з 01.07.2015 року по 31.08.2018 року між обсягом спожитого природного газу, приведеного до стандартних умов та обсягом газу, визначеним за робочими умовами лічильників, на яких фактично було виставлено квитанції населенню?

- чи застосовувалась при визначені фактичного обєму природного газу, спожитого населенням за період з 01.07.2015 р. по 31.08.2018 р., обєм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу, Методика приведення обєму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу?

- чи підтверджується застосування відповідачем розмірів норм споживання природного газу населенням встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 р. № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" чи Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 р. № 619 зі змінами внесеними постановою КМ України № 237 від 29 квітня 2015 року?

В обґрунтування клопотання про призначення судово-економічної експертизи позивач зазначає, що виникла розбіжність між об'ємами природного газу споживачами та об'ємом, який визначений ПАТ "Рівнегаз". Позивач зазначає, що такі розбіжності пов'язані з тим, що відповідач застосовує Методику приведення об'єму природного газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики від 26.02.2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.03.2004 р. за № 346/8945. Однак, ПАТ "Рівнегаз" не враховано те, що побутовими споживачами такі розрахунки з помноженням спожитого обсягу газу на коефіцієнт приведення до стандартних умов не здійснюються, а самою Методикою взагалі не передбачено, що обсяги газу, які приведені до стандартних умов для ТзОВ "Рівнегаз збут" переносяться на споживачів. Відтак, ТзОВ "Рівнегаз збут" не може виставити до оплати споживачам обсяги природного газу приведені до стандартних умов. Проведення експертизи просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У підготовчому засіданні 4 грудня 2018 року представник позивача клопотання про призначення судово-економічної експертизи підтримав у повному обсязі та просив суд призначити у справі судово-економічну експертизу. Представник відповідача не заперечував щодо призначення судово-економічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Як зазначається в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У відповідності до ч. 4 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 99 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 99 ГПК України питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно з п. 7 Постанови № 4 від 23.03.2012 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" за загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України.

Враховуючи викладені обставини, та той факт, що для вирішення справи по суті необхідно встановити обставини, які виникли в ході судового розгляду справи, для визначення яких потрібні спеціальні знання, а тому суд вважає за необхідне призначити судово-економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська. 6).

Відповідно до частини 2 статті 125 Господарського процесуального кодексу України суд може зобовязати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, повязані з відповідною процесуальною дією.

Попередню оплату вартості судової експертизи в повному обсязі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" з наступним віднесенням цих витрат на винну сторону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи.

Згідно ст. п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 918/596/18 на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 918/596/18 судово-економічну експертизу.

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

- чи підтверджується документально та за даними бухгалтерського обліку розбіжність, що виникла за період з 01.07.2015 року по 31.08.2018 року між обсягом спожитого природного газу, приведеного до стандартних умов та обсягом газу, визначеним за робочими умовами лічильників, на яких фактично було виставлено квитанції населенню?

- чи застосовувалась при визначені фактичного обєму природного газу, спожитого населенням за період з 01.07.2015 року по 31.08.2018 року, об'єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу, Методика приведення об'єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу?

- чи підтверджується застосування Відповідачем розмірів норм споживання природного газу населенням встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" чи Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 619 зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 року?

3. Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (поштова адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

4. Витрати за проведення експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" .

5. Попередити експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

6. По завершенні проведення експертизи висновки та матеріали справи №918/596/18, а також документи, що підтверджують витрати, пов'язані з проведення експертизи, направити до Господарського суду Рівненської області.

7. Провадження у справі №918/596/18 на час проведення експертизи зупинити.

8. Матеріали справи №918/596/18 направити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (поштова адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

9. Ухвала набирає законної сили 04.12.2018 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 ГПК України.

Суддя Церковна Н.Ф.