УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/16022/18

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін клопотання б/н від 03.12.2018 року «Про забезпечення позову» Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Бізнес-Сіті",-

ВСТАНОВИВ:

3 грудня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Бізнес-Сіті" (заявник) надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАВ-Україна" (04073, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20; ), його посадовим особам приймати рішення та вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження частки або частини частки в Статутному капіталі ТОВ "Легалплейс", а також вчиняти будь-які інші дії, що вимагають внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАВ-Україна" (04073, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20; ), його посадовим особам приймати рішення та вчиняти будь-які дії, направлені на припинення правовідносин з директором ТОВ "Легалплейс" ОСОБА_1;

- до набрання законної сили заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб'єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" (01042, м. Київ, вул. Філатова, буд.10 А, офіс 2/14; ), крім реєстраційних дій, вчинених на підставі судових рішень;

- заборонити виконуючому обов'язки керівника ТОВ "Легалплейс" ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії як виконуючого обов'язки керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", пов'язані зі здійсненням фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" (01042, м. Київ, вул. Філатова, буд.10 А, офіс 2/14; ) в тому числі, але не виключено - укладати, розривати, припиняти правочини, відкликати довіреності та інші подані ТОВ "Легалплейс" документи у будь-які підприємства, установи, організації, за виключенням здійснення нарахування та виплати заробітної плати працівникам, податків, обов'язкових платежів, передбачених чинним законодавством України.

Вказана заява обґрунтована тим, що 18 серпня 2017 року між ТОВ "Авто-Бізнес-Сіті" та ТОВ "ФАВ-Україна" було укладено договір купівлі - продажу частки (корпоративних прав) в розмірі 91,0% (дев'яносто одного відсотка) Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", відповідно до п. 6 якого право власності на частку в Статутному капіталі ТОВ «Легалплейс» виникло у ТОВ "Авто-Бізнес-Сіті" з моменту підписання договору сторонами. Втім, отримавши право власності на частку в статному капіталі ТОВ «Легалплейс», за заявник не має можливості здійснити реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника ТОВ «Легалплейс», оскільки ТОВ "ФАВ-Україна" ухиляється від укладення акту приймання-передачі частки з нотаріальним посвідченням підписів на ньому, як того вимагають положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Крім того, ухиляючись від укладення акту прийому-передачі, ТОВ "ФАВ-Україна" було незаконно, за відсутності у нього корпоративних прав на управління товариством прийнято рішення про усунення директора ТОВ «Легалплейс» ОСОБА_1 та призначено виконуючим обов'язки керівника з правом підпису ОСОБА_2.

На думку заявника, існує ймовірність того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому, з огляду на те, що ТОВ "ФАВ-Україна" має можливість, враховуючи той факт, що в ЄДР не здійснено реєстрацію щодо зміни учасника, укласти інший договір з третіми особами щодо відчуження частки (корпоративних прав) з внесенням відповідних змін до ЄДР, а також призначити на свій розсуд керівника товариства з наданням йому розпорядчих господарських функцій з можливістю вчинення дій, направлених на відчуження майнових активів товариства тощо.

Як вказує заявник, невмотивоване і безпідставне ухилення ТОВ "ФАВ-Україна" від укладення акту приймання-передачі частки та прийняття рішення про відсторонення від посади керівника та призначення виконуючого обов'язки керівника ОСОБА_3 свідчить про те, що подальшим кроком ймовірніше буде безпідставне та незаконне відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Легалплейс», а також призначення нового керівника та відчуження майнових активів товариства. Вказані дії ТОВ "ФАВ-Україна" свідчать про їх навмисність з метою проведення певних фінансових махінацій з матеріальними активами підприємства та доведення підприємства до банкрутства, що також в подальшому у разі задоволення судом позову у справі не відновить порушених прав заявника.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши подані разом з нею докази в цілому, суд дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання про вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд звертає увагу, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Так, заявником у поданому клопотанні про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення дій, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Бізнес-Сіті" не надано належних доказів вчинення ТОВ «ФАВ-Україна» дій, направлених на відчуження частки (корпоративних прав) з внесенням відповідних змін до ЄДР, як і не надано доказів направлених на відчуження майнових активів товариства тощо.

Таким чином, припущення заявника про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, у поданому клопотанні про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Бізнес-Сіті" не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання б/н від 03.12.2018 року «Про забезпечення позову» Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Бізнес-Сіті" - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 4 грудня 2018 року.

Суддя О.В. Котков