ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/600/18
м. Одеса, просп. Шевченка, 29.

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Принцевської Н.М., Богацької Н.С.

секретар судового засідання Полінецька В.С.

за участю представників учасників справи:

від Фермерського господарства "Агро-Вік" ОСОБА_1, ордер серія ОД № 239438 від 01.08.2018р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 000085 від 17.01.2018р.; договір про надання правової допомоги від 01.08.2018р.

від ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_3, довіреність № 31-15-0.61-639/2-18, дата видачі : 12.01.18;

від Ширяївської районної державної адміністрації ОСОБА_4, довіреність № 04/01-23/2142, дата видачі : 12.09.18;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро-Вік"

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2018 року, повний текст складено 19.07.2018 року

у справі № 916/600/18

за позовом Фермерського господарства "Агро-Вік"

до відповідача 1 ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області

до відповідача 2 Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області

про визнання поновленим договору оренди землі

головуючий суддя Лічман Л.В.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2018 року Фермерське господарство "Агро-Вік" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса, в якій просило суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 21.01.2005 року, укладений між Ширяївською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Агро-Вік" та зареєстрований у Державному реєстрі земель 30.03.2005 року за № 02 на строк 10 років до 30.03.2025 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірний договір укладено між Ширяївською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Агро-Вік", а з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», відповідно до якого райдержадміністрації втратили повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. На території Одеської області такі повноваження на момент подання позову належать Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру. Позивач зазначає, що на звернення про поновлення договору оренди земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило у поновленні, з посиланням на недотримання орендарем приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2018 року залучено до участі у справі № 916/600/18 співвідповідачем Ширяївську районну державну адміністрацію.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.07.2018 року у справі №916/600/18 (суддя Лічман Л.В.) у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що всупереч приписам ч. 6 ст.33 Закону України ,,Про оренду землі, позивач до закінчення строку дії договору не повідомив жодного з відповідачів в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та не додало до листа-повідомлення орендаря проект додаткової угоди, господарський суд дійшов висновку, що поновлення договору в спосіб, визначений законом, не відбулось.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Фермерське господарство "Агро-Вік" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На думку скаржника, спірний договір підлягає автоматичній пролонгації, тому висновку суду першої інстанції є не вірними.

Також, позивач зазначає, що місцевий господарський суд не обґрунтував у своєму рішенні чому не прийняв до уваги розяснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин» від 17.05.2011 року № 6.

14.09.2018 року через канцелярію суду від ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У звязку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/600/18 було передано до Південно-західного апеляційного господарського суду за Актом від 03.10.2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 року прийнято справу № 916/600/18 колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Принцевської Н.М., Богацької Н.С. до свого провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.12.2018 року.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзиви на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. N2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в процесі апеляційного провадження, між Ширяївською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фермерським господарством "Агро-Вік" (орендар) було укладено договір оренди землі від 21.01.2005 року, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області;

Відповідно до п. 2 договору в оренду передано земельну ділянку із земель запасу загальною площею 15,57 га, у т.ч. рілля 15,57 га.

У п.8 договору визначено, що його укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Ширяївському районному відділі Одеської регіональної філії Державного підприємства ,,Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2005 року за № 02.

Земельна ділянка передана орендарю за Актом прийому-передачі обєкта оренди від 30.03.2005 року.

17.07.2012 року між орендарем та орендодавцем підписано додаткову угоду до договору, якою внесено зміни щодо розміру, строків внесення орендної плати, а також відповідальності за невиконання умов договору.

30.03.2015 року строк дії договору, встановлений п. 8, закінчився. Станом на теперішній час орендар продовжує вносити кошти за земельну ділянку загальною площею 15,57 га, яка знаходиться в його користуванні, а орендодавець приймати їх.

У звязку з набранням 01.01.2013 року чинності Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності замість районної державної адміністрації повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів передано ОСОБА_2 управління Держземагентства, яке реорганізовано шляхом приєднання в Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

З заяви Фермерського господарства "Агро-Вік" вбачається, що дія договору продовжилась автоматично, у звязку з чим ФГ продовжує сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою і станом на 31.01.2016 року прострочених платежів немає.

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.03.2017 року № 27-15-0.3-2791/2-17 надано відповідь Фермерському господарству "Агро-Вік" на лист від 09.03.2017 року № 12 щодо укладання додаткової угоди до договору про його поновлення, у якому зазначено, що орендарем не дотримано вимог ст. 33 Закону України ,,Про оренду землі стосовно повідомлення в передбачений договором термін про намір скористатись переважним правом на продовження дії орендної угоди, а, тому договір оренди землі припинився з 30.03.2015 року.

Вважаючи неправомірною отриману від ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області відмову та те, що згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України ,,Про оренду землі договір поновив свою дію на той самий строк і на тих самих умовах, які ним передбачені, Фермерське господарство ,,Агро-Вік звернулось до господарського суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог та вважає, що доводи і вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України у редакції, чинній до 2013 року).

Законом України від 06.09.2012 року № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності 01.01.2013 року), зокрема, внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" внаслідок реорганізації Держземагентства України було утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком. Реорганізовано територіальні органи Держземагентства України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2). Установлено, що територіальні органи Держземагентства України, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Держгеокадастру (п. 3).

Положенням про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області затверджене наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 року № 26, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених земельним кодексом України, на території Одеської області.

У звязку з цим у даному випадку особою орендодавця органом виконавчої влади, який розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в межах Одеської області, є Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

З матеріалів справи вбачається, що Фермерське господарство «Агро-Вік» зверталось після закінчення строку дії договору до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області з пропозицією щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 21.01.2005 року для поновлення такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з ч. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

В даному випадку нормами чинного законодавства прямо встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору та передбачена можливість укладення правочинів про зміну договору за рішенням суду.

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а ст. 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору оренди.

У ст. 19 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Наслідками закінчення строку договору оренди землі, згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі", є припинення договору оренди землі.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 30 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Правова конструкція, передбачена ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями ст. 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у ч.ч. 1- 5 і ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

Пунктом 8 договору оренди землі від 21.01.2005 року визначено, що його укладено на 10 років.

Вказаний договір оренди зареєстрований Ширяївським районним відділом Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 30.03.2005 року за № 02.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинний на момент укладання та державної реєстрації договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та п. 37 договору оренди землі від 21.01.2005 року, однією з підстав припинення договору оренди землі є закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, договір оренди землі від 21.01.2005 року припинився 30.03.2015 року у звязку із закінченням строку його дії.

У відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною ст. 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

У даному випадку неможливо поновити договір на той самий строк і на тих самих умовах, оскільки змінився Орендодавець земельної ділянки, тому судова колегія зазначає про необхідність укладання між сторонами додаткової угоди.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 21.03.2017 року №27-15-0.3-2791/2-17 у відповідь на лист Фермерського господарства «Агро-Вік» від 09.03.2017 року № 12 відмовило Фермерському господарству "Агро-Вік" у поновленні договору оренди землі, строк дії якого закінчився 30.03.2015 року з огляду на те, що поновлювати договір можливо у разі, коли строк його дії не закінчився.

Наказом Держземагентства України від 23.10.2013 року № 441 запроваджено з 1 листопада 2013 року електронний обмін документами між центральним апаратом Держземагентства України і головними управліннями Держземагентства у Вінницькій, Одеській та Харківській областях на базі програмного забезпечення «Автоматизована система діловодства «ДОК ПРОФ Степ 2.0».

Відповідно до наказу Держземагентства України від 10.04.2014 року № 129 «Про деякі питання реєстрації документів в автоматизованій системі діловодства», реєстрація усіх видів документів системи органів Держземагентства України (в подальшому Держгеокадастру) здійснюється у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ Степ 2.0», з обовязковим нанесенням штрих-коду, який включає реєстраційний індекс і дату документа та розташовується на кожній сторінці документа в спеціально відведеному місці.

Починаючи з 01.11.2013 року усі без винятку види документів, які надходять до ОСОБА_2 управління реєструються у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ Степ 2.0». Дана реєстрація полягає у здійсненні прийому документа у день його надходження відповідним спеціалістом структурного підрозділу ОСОБА_2 управління, скануванні такого документа у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ Степ 2.0» з одночасним нанесенням штрих-коду. В подальшому такі документи передаються керівнику ОСОБА_2 управління для накладання резолюції та визначення відповідального структурного підрозділу за розгляд документа. Крім того, субєкту подачі кореспонденції до ОСОБА_2 управління надаються реквізити вхідного документа або на другому екземплярі проставляється відмітка про його одержання.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області у відзиві на позовну заяву зазначив, що з початку запровадження реєстрації документів у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ Степ 2.0» та до дати закінчення терміну дії договору оренди землі від 21.03.2005 року, тобто в період з 01.11.2013 року по 30.03.2015 року, на адресу ОСОБА_2 управління не надходили клопотання або будь-які інші повідомлення від Фермерського господарства «Агро-Вік», щодо поновлення договору оренди землі від 21.01.2005 року на новий строк.

Разом з цим, позивачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував факт повідомлення ним Орендодавця (Головне управління Держгеокадастру) про намір поновити договір оренди землі від 21.01.2005 року та спрямування відповідного клопотання.

В матеріалах справи наявна копія заяви Фермерського господарства «Агро-Вік» до Першого заступника начальника ОСОБА_2 управління Держгеокадастру в Одеській області з проханням продовжити спірний договір оренди землі.

При цьому, у позовній заяві Фермерське господарство «Агро-Вік» зазначає, що дана заява була направлена листом від 09.03.2017 року.

У відповідь на лист відповідача від 09.03.2017 року № 12 ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру було надано відповідь про відмову у поновленні договору оренди.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що позивач звернувся до Орендодавця для поновлення договору оренди землі тільки 09.03.2017 року, тоді як договір оренди землі від 21.01.2005 року припинив свою дію 30.03.2015 року у звязку із закінченням строку дії договору, чим порушив зазначене вище законодавство.

Інформація про законодавчі зміни щодо розмежування повноважень між органами державної влади щодо земель державної та комунальної власності є загальнодоступною, тому позивач мав знати про те, що змінився орендодавець спірної земельної ділянки до закінчення строку дії договору оренди землі від 21.01.2005 року та мав у відповідності до приписів Закону України «Про оренду землі» звернутись до органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру з листом про намір поновити договір оренди та внести зміни до цього договору в частині зміни Орендодавця за даним договором, чого позивачем зроблено не було.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог через недотримання позивачем порядку поновлення договору оренди.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника, що після закінчення строку дії договору він продовжував сплачувати орендну плату Ширяївській районній державній адміністрації Одеської області та на збільшення Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області розміру орендної плати до 6 %, оскільки такі правовідносини склались між позивачем і Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області, тоді як відповідач-2 протягом 2015 2018 років не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою. У звязку з цим, платіжні доручення про сплату орендних платежів в період з 01.04.2015 року по 01.04.2017 року, що подані позивачем, не можуть вважатись належними доказами та братись судом до уваги у зв'язку з відсутністю підстави для їх здійснення, а саме договору оренди землі, адже такий договір закінчився та свого часу не був поновлений.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2018 року у справі № 916/600/18 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фермерського господарства "Агро-Вік" без задоволення.

Відповідно до п. в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) за приписами ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро-Вік" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2018 року у справі №916/600/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 14.12.2018

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Н.С. Богацька