номер провадження справи 5/133/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 Справа № 908/2126/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарський суд Запорізької області ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; )

до відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1; )

про стягнення заборгованості в розмірі 8 037,67 грн.

без участі представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

17.10.2018р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС № 28-23/22482 від 09.10.2018р. (вх. № 2290/08-07/18 від 17.10.2018) до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про стягнення заборгованості за договором № 75/44-16 від 30.06.2016 по акту № 5 від 11.10.2017р. у розмірі 8 037,67 грн., в тому числі: 6 933,04 грн. основної заборгованості, пені у розмірі 531,19 грн., 3 % річних в сумі 184,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 389,38 грн.

17.10.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 18.10.2018 позовну заяву Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС № 28-23/22482 від 09.10.2018р. (вх. № 2290/08-07/18 від 17.10.2018р.) до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про стягнення заборгованості за договором № 75/44-16 від 30.06.2016р. по акту № 5 від 11.10.2017р. у розмірі 8 037,67 грн. на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України залишено без руху.

З урахуванням вимог викладених у вищевказаній ухвалі суду, 30.10.2018р. через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Запорізька АЕС надійшла письмова заява № 28-23/24160 від 29.10.2018 (вх. № 08-08/19352/18 від 30.10.2018) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/2126/18, справі присвоєно номер провадження 5/133/18, за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначено, що розгляд справи по суті розпочнеться з 03.12.2018р.

Клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників процесу до суду не надходило.

Як вбачається з тексту позовної заяви № 28-23/22482 від 09.10.2018р.: 30.06.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 75/44-16 про скидання очищених стоків про скидання очищених стоків з ООС КП «ПКВ» ЕМР до підводного каналу ВП ЗАЕС та відшкодування витрат за скидання очищених стоків. Договором встановлено, що відповідач зобовязується щоквартально відшкодовувати позивачу витрати за скидання очищених стоків з обєднаних очисних споруд ООС КП «ПКВ» ЕМР до підводного каналу ВП ЗАЕС згідно розрахунків забруднюючих речовин, які надходять до ООС КП «ПКВ» ЕМР.

Згідно п. 2.3 договору, на підставі розрахунків забруднюючих речовин, зазначених у п. 1.2 договору, позивач по закінченню звітного кварталу, оформлює акт про відшкодування витрат за скидання очищених стоків з ООС до підвідного Канаду ВП ЗАЕС до 7-го числа місяця, наступного за звітним кварталом та направляє його відповідачу для підписання.

Між сторонами підписано двосторонній акт № 5 від 11.10.2017р. про відшкодування витрат за скидання очищених стоків з ООС КП «ПКВ» ЕМР до підвідного каналу ВП ЗАЕМ за ІІІ квартал 2017 року на суму 6 933,04 грн.

Відповідач мав оплатити надані послуги, відповідно до п. 2.5 договору, до 31.10.2017р.

Станом на день подання позову відповідач грошові кошти суму 6 933,04 грн. за надані послуги не сплатив.

В звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті наданих послуг позивачем нараховано відповідачу, на підставі п. 2.6 договору, 531,19 грн. пені, 184, 06 грн. 3 % річних та 389,38 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС посилається на умови договору № 75/44-16 від 30.06.2016, акт № 5 від 11.10.2017, ст. ст. 258, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 198, 218, 230, 231, 232 ГК України, ст. ст. 4, 5, 20, 24, 27, 123, 129, 162, 232, 238, 240-242 ГПК України та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 6 933,04 грн. основної заборгованості, пені у розмірі 531,19 грн., 3 % річних в сумі 184,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 389,38 грн.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.11.2018р. № 908/2126/18 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 07.11.2018р. ухвали господарського суду Запорізької області від 02.11.2018р. про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Суд враховує, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2016р. між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Заступника генерального директора з економіки та фінансів Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 28.04.2016р. (далі сторона 1) та Комунальним підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (далі сторона 2) було укладено договір № 75/44-16 про скидання очищених стоків про скидання очищених стоків з ООС КП «ПКВ» ЕМР до підводного каналу ВП ЗАЕС та відшкодування витрат за скидання очищених стоків (далі договір).

За умовами п. 1.1 договору, сторона 2 здійснює цілодобово скидання очищених стічних вод з власних обєднаних очисних споруд (ООС) в підвідний канал ВП ЗАЕС.

Згідно п. 1.2. договору, сторона 2 зобовязується щоквартально відшкодовувати стороні 1 витрати за скидання очищених стоків з обєднаних очисних споруд (ООС) КП «ПКВ» ЕМР до підводного каналу ВП ЗАЕС згідно розрахунків забруднюючих речовин, які надходять до ООС КП «ПКВ» ЕМР (Додаток № 2, який відповідає Постанові КМУ від 25.03.1999р. № 465 «Про затвердження Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами»).

Відповідно п. 2.2. договору, фактичний розмір відшкодування нараховується з першого по останнє число кожного кварталу, визначається із розрахунку екологічного податку ВП ЗАЕС в частині скидання забруднених речовин у водні обєкти, на підставі фактичних обємів за звітний квартал очищених скинутих стоків, наданих КП «ПКВ» ЕМР до 5-го числа місяця, наступного звітним кварталом, але підсумково не перевищує очікуваний розмір граничної суми відшкодування витрат за скидання очищених стоків за календарний рік з урахуванням п. 2.1 та п. 2.1.1 договору.

Згідно п. 2.3 договору, на підставі розрахунків забруднюючих речовин, зазначених у п. 1.2 договору, сторона 1 по закінченню звітного кварталу, оформлює Акт про відшкодування витрат за скидання очищених стоків з ООС до підвідного каналу ВП ЗАЕС до 7-го числа місяця, наступного за звітним кварталом та направляє його стороні 2 для підписання.

Пунктом 2.5 договору визначеного, що сторона 2 здійснює оплату згідно Акта про відшкодування витрат за скидання очищених стоків з ООС до підвідного каналу ВП ЗАЕС шляхом перерахування коштів на поточний рахунок сторони 1 не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Як зазначено у п. 2.6 договору, за несвоєчасне внесення оплати сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення за весь період невиконання зобовязань.

Відповідно до п. 5.2 договору, досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обовязковим.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016р. Керуючись ст. 631 ЦК України, сторони прийшли до згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, що виникли до його укладення, з 01.01.2016р. договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах, якщо за 1 (один) місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його розірвання. (п. 7.1 договору).

Доказів припинення дії договору від 30.06.2016р. № 75/44-16 або визнання його недійним чи розірваним позивачем до матеріалів справи не надано.

Сторонами складено та підписано акт № 5 від 11.10.2017р. до договору № 75/44-16/37-121-SD-16-03706 від 30.06.2016р. про відшкодування витрат за скидання очищених стоків з ООС КП «ПКВ» ЕМР до підвідного каналу ВП ЗАЕМ відповідно до якого за ІІІ квартал 2017 року на користь позивача підлягає відшкодуванню сума в розмірі 6 933,04 грн.

22.12.2017р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 22.12.2017р. № 28-23/28119/2763 про оплату заборгованості, пені, 3 % річних за прострочення виконання зобовязань по договору № 75/44-16/37-121-SD-16-03706 від 30.06.2016р. в якій позивач вимагав сплатити заборгованість за вказаним договором в сумі 7 130, 21 грн. у строк протягом 10 днів з моменту отримання даної претензії. До зазначеної претензії позивачем було додано розрахунок суми претензії станом на 12.12.2017р. на загальну суму 7 130, 21 грн.

Претензію від 22.12.2017р. № 28-23/28119/2763 отримано представником відповідача за довіреністю 27.12.2017р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення доданого позивачем до позовної заяви. Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення,

Сума основної заборгованості в розмірі 6 933, 04 грн. грн. відповідачем не спростовна та станом на день розгляду справи доказів її оплати суду не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи із приписів ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не виконано належним чином своїх зобов'язань за договором та не відшкодовано позивачу витрати за скидання очищених стоків з обєднаних очисних споруд (ООС) КП «ПКВ» ЕМР до підводного каналу ВП ЗАЕС згідно акту № 5 від 11.10.2017р. до договору № 75/44-16/37-121-SD-16-03706 від 30.06.2016р. на суму 6 933, 04 грн. Будь-які заперечень стосовно заявленої до стягнення суми відповідачем не надав, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за договором № 75/44-16 від 30.06.2016р. в розмірі 6 933, 04 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 531,19 грн., 3 % річних в сумі 184,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 389,38 грн.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відповідних відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 2.6 договору сторони визначили, що за несвоєчасне внесення оплати сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення за весь період невиконання зобовязань.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано пеня за несвоєчасне внесення оплати за період з 31.10.2017р. 30.04.2018р. у розмірі 531, 19 грн., розрахунок перевірено судом за допомогою компютерної програми Законодавство, він є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку із чим стягненню з відповідача підлягає 531, 19 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором від 30.06.2016р. № 75/44-16 сторони інший розмір процентів не встановлювали.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано 3 % річних за несвоєчасне внесення оплати за період з 31.10.2017р. по 18.09.2018р. у розмірі 184, 06 грн., розрахунок перевірено судом за допомогою компютерної програми Законодавство він є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку із чим стягненню з відповідача підлягає 184, 06 грн. 3 % річних.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ № 62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду України, для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить сума, яка складається з внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому умовно слід рахувати, що сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано за період з листопада 2017р. по серпень 2018р. 389,38 грн. інфляційних втрат, розрахунок перевірено судом за допомогою компютерної програми Законодавство він є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку із чим стягненню з відповідача підлягає 389,38 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 202, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1; , п/р № 3005 в ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; , рахунок № 1241 в ПАТ АБ Укргазбанк, код ЄДРПОУ банку 23697280, МФО 320478) 6933 (шість тисяч девятсот тридцять три) грн. 04 коп. основного боргу, 531 (пятсот тридцять одну) грн. 19 коп. пені, 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 06. коп., 389 (триста вісімдесят девять) грн. 38 коп. інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.