СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"11" грудня 2018 р. Справа № 917/788/18

Суддя Терещенко О.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» (вх. № 1313П/1-18)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.11.2018 року у справі №917/788/18, постановлену в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Пушко І.І.), повний текст якої складено 23.11.2018 року.

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гадячсир», м. Гадяч, Полтавська область

до Приватного підприємства «Буринське», Сумська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Гадячсир-Україна», м. Гадяч, Полтавська область

про визнання договору поставки виконаним в частині оплати за поставлений товар в повному обсязі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.11.2018 року у справі №917/788/18 відмовлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" у поновленні процесуального строку на подання зустрічного позову; зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до Приватного підприємства "Буринське" про визнання договору поставки № 283-Б від 31.03.2018 року виконаним в частині оплати за поставлений товар в повному обсязі та додані до неї документи - повернуто заявнику без розгляду.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.11.2018 року у справі №917/788/18 повністю та постановити нову ухвалу, якою прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом; справу передати для подальшого розгляду до господарського суду Полтавської області.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

15.12.2017р. згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017р. №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набув чинності Закон України "Про судовий збір" у новій редакції.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції після 15.12.2017р.) за подання до господарського суду апеляційних скарг на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Згідно положень ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду апеляційної на ухвалу суд, судовий збір справляється у 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет 2246-VIII від 07.12.2017р., станом на 01.01.2018р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 гривень.

Отже, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 1762,00 грн.

Разом з тим, апелянтом не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017р.).

Крім того, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 та пункту 4 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні та докази сплати судового збору.

Статтею 259 Господарського процесуального кодексу України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

При перевірці матеріалів апеляційної скарги встановлено, що в додатках до апеляційної скарги відсутні докази надсилання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Гадячсир-Україна», що не відповідає вимогам статі 258 Господарського процесуального кодексу України.

Вказане підтверджує й додаток до апеляційної скарги, відповідно до якого апелянт вказує лише про наявність довіреності на представництво, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та доказів направлення апеляційної скарги відповідачу.

Також, відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Згідно частини 1 статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В прохальній частині апеляційної скарги апелянтом не порушується питання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду, в додатках до апеляційної скарги відповідне клопотання відсутнє.

Законодавець не передбачає обовязок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання та в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк був порушений скаржником, та чи підлягає відновленню; з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено місцевим господарським судом 23.11.2018 року, а апеляційна скарга подана лише 04.12.2018р., про що свідчить відтиск печатки господарського суду Полтавської області на першій сторінці апеляційної скарги, тобто з пропуском строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду, та без заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Згідно частини 3 статті 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України". Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Враховуючи викладене, відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, унеможливлює відкриття апеляційного провадження у справі.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Отже, апелянтом не було виконано вимог частини 3 статті 258 та статті 256 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 119, 174, ст. 234, ч.3 ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.11.2018 року у справі №917/788/18 залишити без руху.

2. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Роз'яснити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гадячсир», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.І. Терещенко