РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/9770/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»

до Фізичної особи-підприємця Манжос Олени Анатоліївни

про стягнення авансового платежу за Договором № 52/08 від 12.08.2015 та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 225 467,68 грн.

Представники сторін:

від позивача: Годованець Л.Ю., довіреність № 129 від 05.03.2018; Декань М.І., довіреність № 157 від 02.08.2018;

від відповідача: Манжос О.А., Малюга В.В., ордер серія КВ № 431676.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Манжос Олени Анатоліївни про стягнення авансового платежу за Договором № 52/08 від 12.08.2015 та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 225 467,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором на проведення незалежної оцінки майна № 52/08 від 12.08.2015 в частині проведення незалежної оцінки майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

03.08.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.09.2018.

29.08.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 17.09.2018 представники сторін з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 17.09.2018 клопотання представника відповідача про витребування доказів, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Як вбачається з клопотання, відповідач просить витребувати у Департаменті комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінал звіту про оцінку майна, виконаний відповідачем.

Однак, як вбачається з відповіді Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 062/09/08-7308 від 10.08.2018, останній не заперечував проти надання копії витребуваного звіту.

В свою чергу, жодних обґрунтувань щодо необхідності витребування звіту саме у оригіналі, як і неможливості відповідача надати належним чином засвідчену копію звіту, виконаного самим відповідачем, клопотання не містить.

Також, відповідач просить витребувати у судді Господарського суду міста Києва Усатенко І.В. завірену копію заяви свідка ОСОБА_6, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 910/5599/18.

В той же час, як вбачається з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач є позивачем у справі № 910/5599/18, та саме відповідачем було подано означену заяву свідка для долучення до матеріалів справи № 910/5599/18,

В свою чергу, будь-яких обґрунтувань щодо неможливості самосійного подання такої заяви, так і доказів звернення за отриманням такої копії свідка, до клопотання заявником не долучено.

Відтак, за результатами розгляду клопотань відповідача про витребування доказів, суд відмовляє у їх задоволенні.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 01.10.2018.

24.09.2018 представником позивача подано відповідь на відзив.

28.09.2018 представником позивача подано клопотання про долучення доказів, відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів.

Судове засідання 01.10.2018 не відбулось.

11.10.2018 представником відповідача подано заперечення на відповідь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 підготовче судове засідання призначено на 29.10.2018.

29.10.2018 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про поновлення процесуального строку для подачі доказів.

У судове засідання 29.10.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 19.11.2018.

19.11.2018 представником відповідача подано заяву про поновлення процесуального строку для подачі доказів, клопотання про долучення доказів, клопотання про поновлення процесуального строку для подачі доказів та клопотання про долучення доказів.

У судове засідання 19.11.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 26.11.2018.

26.11.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 10.12.2018.

10.12.2018 представником позивача подано письмові заперечення щодо долучення доказів.

10.12.2018 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів та клопотання про поновлення процесуального строку для долучення доказів.

У судове засідання 10.12.2018 представники сторін з'явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.12.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 6 статті 183 ГПК України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Учасники справи у підготовчому засіданні 10.12.2018 надали письмову згоду на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 10.12.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 10.12.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач проти позову заперечили.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.12.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2015 між Фізичною особою-підприємцем Манжос Оленою Анатоліївною (далі - відповідач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - позивач, замовник) укладено Договір на проведення незалежної оцінки майна № 52/08 (далі - Договір) за умовами якого, замовник доручає, платник сплачує, а виконавець зобов'язується провести відповідно до умов цього Договору незалежну оцінку майна згідно з переліком, у додатку № 1до цього Договору, розташованих м. Києві згідно з переліком майна, складеним інвентаризаційною комісією на підставі матеріалів інвентаризації, що замовник надає виконавцю.

Відповідно до пунктів 1.2 - 1.5 Договору мета проведення незалежної оцінки: визначення ринкової вартості майна згідно з переліком, у додатку № 1 до цього Договору для цілей оренди. Вид вартості: ринкова. Визначення ринкової вартості майна здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440. Дата оцінки майна: 31.07.2015.

Згідно з п. 1.6 Договору строк виконання робі з оцінки майна: п'ятнадцять робочих днів з моменту виконання замовником умов п.п. 2.2, 3.3.2 та 3.3.3 даного Договору. В залежності від складності робіт або від обставин, що не залежать від сторін, сторони можуть змінити строки виконання робіт за взаємною згодою.

У відповідності до п. 2.1 Договору вартість робіт за даним Договором складає 150 000 грн. (без ПДВ).

Згідно з п. 2.2 та п. 2.3 Договору вартість робіт замовник сплачує виконавцю наступним чином: 50% від вартості робіт, визначеної в п. 2.1 даного Договору - на умовах авансу, не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Остаточна оплата в розмірі 50% від вартості робіт, визначеної в п. 2.1 сплачується протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі послуг.

Відповідно до п. 3.1 Договору виконавець зобов'язаний, зокрема виконати роботи з належної оцінки відповідно до розділу 1 даного Договору; розпочати виконання робіт після отримання всієї необхідної інформації від замовника, але не раніше дати зарахування оплати вартості робіт, на поточний рахунок виконавця в порядку та строки, визначені даним Договором; за результатами проведення робіт з незалежної оцінки майна виконавця повинен надати замовнику у трьох примірниках: звіт про оцінку, висновку про вартість майна та акт приймання-передачі виконаних робіт, оформлені у встановленому порядку та підписані повноважним представником виконавця; при необхідності отримання замовником додаткових екземплярів звіту про незалежну оцінку, за попередні письмовим запитом замовника і при додатковій оплаті (суми додаткової оплати узгоджується сторонами письмово), передати замовлені додаткові екземпляри замовнику в необхідній кількості; безкоштовно усунути недоліки, виявлені у звіті про незалежну оцінку майна.

Згідно з п. 3.3 Договору замовник зобов'язаний, зокрема сплатити вартість робіт з незалежної оцінки майна відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Договору; забезпечити виконавцю доступ до майна, яке оцінюється; надати виконавцю документацію та інформацію, яка є необхідною та/або має суттєве значення для проведення оцінки, не пізніше одного дня з моменту оплати вартості робіт згідно з п. 2.1, п. 2.2 даного Договору; прийняти результат робіт з незалежної оцінки та підписати Акт прийому-передачі послуг.

Пунктом 4.1 Договору узгоджено, що на підтвердження факту проведення робіт з незалежної оцінки майна виконавцю відповідно до умов даного Договору сторони складають і підписують Акти прийому-передачі.

Акт прийому-передачі складається виконавцем та 2-х екземплярах передається замовнику одночасно із передачею звіту про незалежну оцінку майна. Протягом двох робочих днів з моменту отримання від виконавця Акта прийому-передачі робіт замовник зобов'язаний підписати його та надіслати (рекомендованим поштовим відправленням, кур'єрською службою або нарочним) один екземпляр виконавцю (п. 4.2 Договору).

У відповідності до п. 4.4 Договору незгода замовника з положеннями Акта та/або виявлення ним недоліків наданих послуг не звільняє замовника від обов'язку підписати Акт прийому-передачі робіт. Замовник викладає дані обставини письмово у вигляді зауважень до Акта та надає виконавцю.

Згідно з п. 4.5 Договору випадку ненадходження від замовника підписаних Актів прийому-передачі робіт в строки, визначені в п. 4.2 даного Договору, роботи з незалежної оцінки майна вважаються такими, що прийняті замовником, а акт таким, що набув чинності.

Пунктом 4.6 Договору узгоджено, що обов'язок виконавця щодо передачі Акту прийому-передачі замовнику вважаються виконаним, якщо він:

- переданий керівництву та/або посадовим особам замовника;

- або надісланий поштою на адресу замовника, вказану в п. 9 даного Договору;

- або зареєстровані в канцелярії (у секретаря) замовника;

- або за відсутності на робочих місцях осіб, зазначених в п. 5.7.1 даного Договору, працівників канцелярії, секретаря - вручені під розпис будь-якому працівнику замовника.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання ними своїх зобов'язань за цим договором в повному обсязі (п. 8.1 Договору).

17 вересня 2015 року згідно платіжного доручення № 3761 позивачем перераховано відповідачу передоплату за Договором у розмірі 75 000 грн.

Як зазначає позивач, у ТОВ «Євро-Реконструкція» відсутні належним чином складені звіти про незалежну оцінку майна, що відповідали б вимогам чинного законодавства та Договору, що підтверджується листом Департаменту комунальної власності м. Києва від 12.10.2015 № 062/05/16-11396, відповідно до якого, за результатами рецензування вищезазначені звіти про оцінку майна класифікуються згідно з аб. 4 п. 67 Національного стандарту № 3 «Загальні засади оцінки майна і майнових права», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, як такі, що не повною мірою відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і мають значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але можуть використовуватись з метою визначеною у звітах, після виправлення зазначених недоліків.

Позивач зазначає, що пунктом 1.5 Договору передбачено, що дата оцінки 31.07.2015, однак, у позивача також відсутні передані відповідачем Акти прийому-передачі виконаних робіт, а відтак, відповідач порушив умови Договору, а саме п. 1.5, що свідчить про наявність правових підстав для нарахування пені за період з 01.08.2015-27.09.2015.

Таким чином, позивач зазначає, що оскільки виконання зобов'язань відповідачем згідно договору не відбулось до цього часу, а термін прострочення виконання робіт на день звернення до суду складає 33 місяці, наявні підстави для стягнення з відповідача суми попередньої оплати (авансу) у розмірі 75 000 грн. та 150 467,68 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання за Договором.

Також, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням послуг за Договором, відповідач створив невідворотні наслідки, серед яких, фінансові втрати ТОВ «Євро-Реконструкція», а також перешкоди у технічному процесі діяльності підприємства, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства в цілому, в зв'язку з чим, за доводами позивача наявні підстави для розірвання Договору.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону.

Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

Істотними умовами договору на проведення оцінки майна є: зазначення майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню; дата оцінки; строк виконання робіт з оцінки майна; розмір і порядок оплати робіт; права та обов'язки сторін договору; умови забезпечення конфіденційності результатів оцінки, інформації, використаної під час її виконання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; порядок вирішення спорів, які можуть виникнути під час проведення оцінки та прийняття замовником її результатів.

Законодавством або за згодою сторін договору в ньому можуть бути передбачені інші істотні умови.

Розмір і порядок оплати робіт з оцінки майна визначаються за домовленістю сторін або у випадках відбору суб'єкта оціночної діяльності на конкурсних засадах - за результатами конкурсу. Не допускається встановлення у договорі розміру оплати робіт як частки вартості майна, що підлягає оцінці. Права, обов'язки та відповідальність оцінювача (суб'єкта оціночної діяльності), який проводить експертизу на підставі ухвали (постанови) суду про її призначення, визначаються законодавством України про судову експертизу та цим Законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.6 Договору строк виконання робіт з оцінки майна: п'ятнадцять робочих днів з моменту виконання замовником умов п.п. 2.2, 3.3.2 та 3.3.3 даного Договору. В залежності від складності робіт або від обставин, що не залежать від сторін, сторони можуть змінити строки виконання робіт за взаємною згодою.

У відповідності до п. 2.1 Договору вартість робіт за даним Договором складає 150 000 грн. (без ПДВ).

Згідно з п. 2.2 Договору вартість робіт замовник сплачує виконавцю наступним чином: 50% від вартості робіт, визначеної в п. 2.1 даного Договору - на умовах авансу, не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Відповідно до п. 3.3.2 та п. 3.3.3 Договору замовник зобов'язаний забезпечити виконавцю доступ до майна, яке оцінюється та надати виконавцю документацію та інформацію, яка є необхідною та/або має суттєве значення для проведення оцінки, не пізніше одного дня з моменту оплати вартості робіт згідно з п. 2.1, п. 2.2 даного Договору.

При цьому, пунктом 3.1.4 Договору сторонами узгоджено, що виконавець зобов'язаний розпочати виконання робіт після отримання всієї необхідної інформації від замовника. але не раніше дати зарахування оплати вартості робіт, на поточний рахунок виконавця в порядку на строки, визначені даним Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2015 позивачем перераховано відповідачу передоплату за Договором у розмірі 75 000 грн. згідно платіжного доручення № 3761.

Таким чином, виходячи з умов Договору, кінцевим строком для виконання робіт, за умови забезпечення виконавцю доступу до майна та надання необхідної документації, є 08.10.2015 включно.

В свою чергу, посилання позивача на те, що кінцевим строком виконання робіт є 31.07.2015 з посиланням на пункт 1.5 Договору, судом відхиляються, оскільки означеним пунктом сторонами визначено дату, станом на яку здійснюється оцінка майна, а не кінцеву дату виконання робіт за Договором.

Пунктом 4.1 Договору узгоджено, що на підтвердження факту проведення робіт з незалежної оцінки майна виконавцю відповідно до умов даного Договору сторони складають і підписують Акти прийому-передачі.

Акт прийому-передачі складається виконавцем та 2-х екземплярах передається замовнику одночасно із передачею звіту про незалежну оцінку майна. Протягом двох робочих днів з моменту отримання від виконавця Акта прийому-передачі робіт замовник зобов'язаний підписати його та надіслати (рекомендованим поштовим відправленням, кур'єрською службою або нарочним) один екземпляр виконавцю (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.6 Договору узгоджено, що обов'язок виконавця щодо передачі Акту прийому-передачі замовнику вважаються виконаним, якщо він:

- переданий керівництву та/або посадовим особам замовника;

- або надісланий поштою на адресу замовника, вказану в п. 9 даного Договору;

- або зареєстровані в канцелярії (у секретаря) замовника;

- або за відсутності на робочих місцях осіб, зазначених в п. 5.7.1 даного Договору, працівників канцелярії, секретаря - вручені під розпис будь-якому працівнику замовника.

Разом з тим, матеріали справи не містять підписаного та узгодженого між сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт.

Однак, в матеріалах справи наявна заява свідка - ОСОБА_6, відповідно до якої, ОСОБА_6 зазначає, що 28.09.2015 особисто отримав від Манжос Олени Анатоліївни звіти оцінки майна (споруди) комунальної власності територіальної громади м. Києва, згідно з наданим переліком на 92 аркушах в декількох томах та Акти здачі-приймання виконаних робіт та передав їх на підпис генеральному директору разом зі своєю візою для підпису.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.07.2018 № 062/09/08-6746, відповідно до якого, Департамент зазначає, що звіти про оцінку майна - групи інвентарних об'єктів, які є складовими частинами системи виробництва та постачання теплової енергії в Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва (8 томів із додатками), виконані суб'єктом оціночної діяльності - ФОП Манжос О.А., станом на 31.07.2015 з метою розрахунку орендної плати, були надані ТОВ «Євро-Реконструкція» до Департаменту - 01.10.2015.

Департамент зазначає, що після проведення рецензування звіти було класифіковано згідно з четвертим абзацом пункту 67 національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, як такі, що не повною мірою відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і мають недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але можуть використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків, про що було повідомлено ТОВ «Євро-Реконструкція» листом Департаменту від 12.10.2015 № 062/05/16-11396.

В свою чергу, у наявному у матеріалах справи Листі Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2015 № 062/05/16-11396, Департамент зазначав, що представнику ТОВ «Євро-Реконструкція» необхідно отримати у Департаменті комунальної власності м. Києва звіти про оцінку майна на доопрацювання.

Також, у Листі № 062/09/08-6746 від 25.07.2018, копія якого наявна у матеріалах справи, Департамент комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначив, що станом на поточну дату ТОВ «Євро-Реконструкція» звіти на доопрацювання у Департаменті не отримало.

Виходячи із вищевикладеного у сукупності, судом встановлено, що відповідачем було виконано звіти у межах строку, встановленого Договором та 28.09.2015 надано їх позивачу разом з актами здачі-приймання виконаних робіт, про що свідчить нотаріальна заява свідка - заступника генерального директора ТОВ «Євро-Реконструкція» (станом на дату отримання звіту та актів), та в подальшому означені Звіти передані позивачем 01.10.2015 до Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що підтверджується Листами останнього.

В свою чергу, у відповідності до п. 4.4 Договору незгода замовника з положеннями Акта та/або виявлення ним недоліків наданих послуг не звільняє замовника від обов'язку підписати Акт прийому-передачі робіт. Замовник викладає дані обставини письмово у вигляді зауважень до Акта та надає виконавцю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Однак, матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що позивачем надавались відповідачу зауваження як до акта, так і до звітів.

Згідно з п. 4.5 Договору випадку ненадходження від замовника підписаних Актів прийому-передачі робіт в строки, визначені в п. 4.2 даного Договору, роботи з незалежної оцінки майна вважаються такими, що прийняті замовником, а акт таким, що набув чинності.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи у сукупності, зобов'язання відповідача за Договором в частині виконання робіт з незалежної оцінки майна є такими, що виконані у строки та прийняті позивачем за Актами прийому-передачі робіт без зауважень.

При цьому, відповідно до п. 3.1 Договору виконавець зобов'язаний, зокрема безкоштовно усунути недоліки, виявлені у звіті про незалежну оцінку майна.

Частиною 3 ст. 853 ЦК України унормовано, що якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких звернень позивача до відповідача із вимогами усунути недоліки, які зазначені у Листі Департаментом комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2015 № 062/05/16-11396 адресованому позивачу.

Частиною 2 статті 570 Цивільного кодексу України визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, за приписами положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов'язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Тобто, виключно у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять докази виконання відповідачем робіт за Договором, вимога про стягнення грошових коштів у розмірі 75 000,00 грн., сплачених у якості авансу, є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

В свою чергу, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Як зазначає позивач, у зв'язку з неналежним виконанням послуг за Договором, відповідач створив невідворотні наслідки, серед яких, фінансові втрати ТОВ «Євро-Реконструкція», а також перешкоди у технічному процесі діяльності підприємства, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства в цілому, в зв'язку з чим, за доводами позивача наявні підстави для розірвання Договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи те, що судом встановлено виконання взятих на себе відповідачем зобов'язань щодо виконання робіт за Договором у погоджені сторонами строки, будь-яких інших обставин, які б свідчили про істотне порушення відповідачем умов Договору, судом не встановлено, а позивачем не наведено, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 150 467,68 грн. за період з 01.08.2015 по 27.09.2015.

При цьому, у розрахунку, доданому позивачем до позовної заяви, позивачем визначено період з 01.08.2015 по 17.07.2018.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Пунктом 6.4 Договору визначено, що у випадку невиконання умов п. 1.5 виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за кожний день затримки.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв'язку з простроченням зобов'язання.

Однак, як вже зазначалось судом, пунктом 1.5 Договору сторонами визначено дату, на яку необхідно визначити вартість майна, що узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а не кінцевий строк виконання робіт за Договором.

При цьому, як встановлено судом, роботи, обов'язок з виконання яких, покладений умовами Договору на відповідача, були виконанні відповідачем у строки, узгоджені сторонами у Договорі, та прийняті позивачем без заперечень.

Водночас, частиною першою статті 850 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок замовника сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, передбачених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов'язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.

Частиною 3 ст. 853 ЦК України унормовано, що якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, посилання позивача не недоліки у виконаній відповідачем роботі судом до уваги не беруться, оскільки як на підставу позову, позивач посилається на невиконання робіт як таких та неотримання кінцевого результату, що не відповідає фактичним обставинам справи, і при цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення, адресовані позивачем відповідачу щодо усунення недоліків, виявлених рецензентом у наданих позивачем звітах.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.12.2018

Суддя О.А. Грєхова