УХВАЛА

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/16132/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29; ідентифікаційний код 00039019)

до Фірма "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675)

про стягнення 14 856 932, 43 Євро

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" з позовом до Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 14 856 932, 43 Євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що свої зобов'язання за договором кредиту № 252-СВ від 04.03.2004 з подальшими змінами до нього відповідач не виконав, сплативши, сплативши заборгованість за кредитом лише в сумі 688 067, 57 Євро, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість станом на 23.10.2018 за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 14 856 932, 43 Євро, що й послугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.01.2019.

07.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову, в якій Банк просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3, ідентифікаційний код 14073675), що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову у межах ціни позову 14 856 932 (чотирнадцять мільйонів вісімсот п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот тридцять два) євро 43 євроценти.

Подана заява мотивована тим, що у разі задоволення позову, для забезпечення виконання рішення Господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості у даній справі є необхідним вжиття судом заходів забезпечення позову, з огляду на те, що сума боргу, яку просить стягнути Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на свою користь є досить значною.

В той час, заявник звертає увагу, що Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" є міжнародним банком, акціонером якого виступає Ей-Бі-Ейч Холдінг С.А. (ABH Holding S.A.) Велике Герцогство Люксембург який представлений у різних країнах світу.

Місією Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" є інвестування в розвиток економіки країни, забезпечуючи високим рівнем сервісу та якісною банківською експертизою всі сегменти українського ринку.

Дотримання договірних зобов'язань у сфері кредитування є запорукою стабільного розвитку банківської сфери зокрема, та економіки України загалом.

Невиконання обов'язку з повернення отриманих кредитних коштів призводить до спричинення збитків банківським установам, і, як наслідок, до зменшення податкових відрахувань до державного бюджету.

Окрему увагу заявник акцентує на недобросовісності відповідача, яка полягає в тому, що Фірмою "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю ініціюються будь-які дії, спрямовані на уникнення відповідальності за виконання грошових зобовяз'ань за кредитним договором.

Зокрема, відповідачем в ініційованих ним різних судових процесах, за участі АТ "Укрсоцбанк" було заявлено цілу низку заяв про забезпечення позову, якими було зупинено стягнення на заставне майно Банку. Відповідач намагався не допустити продажу цього заставного майна, грошові кошти від реалізації якого Банк мав намір спрямувати на погашення заборгованості Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю.

Так, Фірмою "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю у господарських справах № 910/1352/18, № 910/1038/18, № 910/1039/18 та у адміністративній справі № 826/12574/18 подавалися заяви про забезпечення позовів з оскарження виконавчих написів нотаріуса щодо звернення стягнення на заставне майно, які судами перших інстанцій були задоволені та зупинені стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса.

Однак, постановами Верховного Суду у справах № 910/1352/18, № 910/1038/18, постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/1039/18 (яка в касаційному порядку не переглядалася та набрала законної сили) зазначені вище заходи забезпечення позову скасовані, у задоволенні заяв Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю про вжиття таких заходів відмовлено. Ухвалою Верховного Суду у справі № 826/12574/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження з перегляду постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018, якою також було скасовано заходи забезпечення позову у справі № 826/12574/18.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд вказує, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, як про це вказується заявником та що у свою чергу встановлено судом Фірмою "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю в ініційованих Фірмою різних судових процесах, було заявлено цілу низку заяв про забезпечення позову, якими було зупинено стягнення на заставне майно Банку по кредитних відносинах за договором кредиту № 252-СВ від 04.03.2004, стягнення по якому є предметом у данній справі.

В той час, як підтверджується доданими до поданої заяви копіями постанов Верховного Суду у справах № 910/1352/18, № 910/1038/18, постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/1039/18 (яка в касаційному порядку не переглядалася та набрала законної сили) зазначені вище заходи забезпечення позову скасовані, у задоволенні заяв Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю про вжиття таких заходів відмовлено. Ухвалою Верховного Суду у справі № 826/12574/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження з перегляду постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018, якою також було скасовано заходи забезпечення позову у справі № 826/12574/18.

Таким чином, викладене вище, дає підстави дійти висновку, що такі дії Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю свідчать про намагання не допустити продажу цього заставного майна, грошові кошти від реалізації якого Банк мав намір спрямувати на погашення існуючої заборгованості, підтверджують недобросовісність відповідача та відповідно спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Отже, накладання арешту на рахунки Фірма "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю в межах суми стягнення є спроможним заходом забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Так, згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, з огляду на викладене, суд вбачає наявність зв'язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заявлених заходів з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Разом з тим, вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача станом на час вирішення спору в суді, виключить можливе порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, забезпечить збалансованість інтересів сторін, а також, надасть можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь яких труднощів при виконанні у випадку задоволення даного позову.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд вважає заяву Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову у межах ціни позову 14 856 932 євро 43 євроценти обґрунтованою та такою, що підтверджена належними та допустимими засобами доказування, у зв'язку з чим вказана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675), що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову у межах ціни позову 14 856 932 (чотирнадцять мільйонів вісімсот п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот тридцять два) євро 43 євроценти.

3. Дана ухвала набирає законної сили з 10.12.2018, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 10.12.2021.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29; ідентифікаційний код 00039019)

5. Боржником за даною ухвалою є: Фірма "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 10.12.2018.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов