ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа№ 910/18999/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Зубець Л.П.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Приліпа М.М.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен"

на рішення Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 р. (повне рішення складено 25.05.2018 р.)

у справі № 910/18999/17 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен"

до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця

про стягнення заборгованості у розмірі 258512,34 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармен" звернулося з позовом до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт № ФА-04 від 28.04.2014 р. у загальному розмірі 258512,34 грн, з яких: 134610,25 грн - основний борг, 110836,25 грн - інфляційні втрати та 13065,84 грн - 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що на виконання укладеного договору на виконання робіт № ФА-04 від 28.04.2014 р. ним були виконані будівельні роботи, в той час як відповідач розрахувався за них лише частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 р. у справі № 910/18999/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено за пропуском позовної давності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармен" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що він не пропусти строк позовної давності, оскільки 01.07.2015 р. останній звертався до відповідача із листом № 01/07/15-1, у зв'язку з чим, на його думку, саме з 01.07.2015 р. слід відраховувати початок позовної давності. Крім того, акт № КБ-2в та довідка за формою № КБ-3, датованих 13.10.2014 р., були підписані відповідачем лише після отримання відповідачем вказаного листа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен" передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Чорна Л.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18999/17, призначено її до розгляду на 03.09.2018 р. та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

До суду 03.09.2018 р. від Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця надійшов відзив на апеляційну скаргу.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/2639/18 від 03.09.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/18999/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 р. справу № 910/18999/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Чорна Л.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 08.10.2018 р.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/18999/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен" у справі № 910/18999/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.11.2018 р.

У судовому засіданні 28.11.2018 р. оголошено перерву до 05.12.2018 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/312/18 від 04.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/18999/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/18999/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 р. справу № 910/18999/17 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 05.12.2018 р., представник відповідача вдруге не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Жодних доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.04.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармен" (далі - підрядник) та Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця (далі - замовник) було укладено договір на виконання робіт № ФА-04 з "Аварійного капітального ремонту навчальних класів № 117, № 221 та № 229 стоматологічного корпусу НМУ імені О.О. Богомольця за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 1" (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання у 2014 році виконати роботи "Аварійного капітального ремонту навчальних класів № 117, № 221 та № 229 Стоматологічного корпусу НМУ імені О. О.Богомольця за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 1".

Згідно з п. 1.2 договору підрядник зобов'язується здійснити роботи по розробці проектно-кошторисної документації на об'єкт та відповідно до неї відремонтувати і здати замовникові цей об'єкт, а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний об'єкт (фронт робіт), підписати (затвердити) проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчений об'єкт і оплатити вартість (здійснити фінансування) робіт по розробці проектно-кошторисної документації та аварійного капітального ремонту об'єкту на умовах цього договору.

Обсяги, види та вартість робіт, що становлять предмет договору, визначаються сторонами в даному договорі та проектно-кошторисній документації, яка є невід'ємною частиною цього договору. Обсяги, види робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. п. 1.3, 1.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт з аварійного капітального ремонту об'єкта визначена твердою договірною ціною і становить 1199808,98 грн з ПДВ 20% - 199968,16 грн.

Як передбачено п. п. 4.1, 4.2 договору, розрахунки замовника з підрядником проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ-2в і довідок за формою № КБ-3. Остаточний розрахунок здійснюється за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ-2в і довідок за формою № КБ-3.

На виконання умов укладеного договору підрядником було виконано роботи за договором на суму 166955,02 грн, про що свідчать підписані та скріплені печатками сторін довідка про вартість виконаних робіт за жовтень 2014 форми № КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт № КБ-2в від 13.10.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, всупереч умовам укладеного договору свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт у розмірі 134610,25 грн не виконав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вбачається, що позивачем були виконані зобов'язання за укладеним договором підряду, що підтверджується актом за формою № КБ-2в і довідкою за формою № КБ-3 за жовтень 2014 року, підписаними сторонами 13.10.2014 р.

Однак відповідач, в порушення умов укладеного договору, не здійснив у повному обсязі оплату за виконані роботу.

Разом з цим, в процесі розгляду справи місцевим судом відповідач звернувся із заявою про застосування позовної давності.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2 укладеного договору остаточний розрахунок здійснюється за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ-2 в і довідок за формою № КБ-3.

Виходячи з того, що роботи за договором прийняті 13.10.2014 р., право пред'явити вимогу на оплату виконаних робіт у позивача виникло з 14.10.2014 р.

Положенням ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за укладеним договором, а отже і строк позовної давності починає відлік з 14.10.2014 р.

Вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармен" звернулось до місцевого суду із даним позовом 30.10.2017 р., відтак загальний строк позовної давності у три роки щодо вимоги про оплату робіт за договором сплив 14.10.2017 р.

Посилання скаржника на те, що 01.07.2015 р. він звертався до відповідача з вимогою про оплату № 01/07/15-1, внаслідок чого саме з 01.07.2015 р. слід відраховувати початок позовної давності, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, позивач вказує на те, що в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України ним була направлена вказана вимога про сплату боргу на адресу відповідача 02.07.2015 р., тому трирічна позовна давність щодо вимоги про оплату за укладеним договором спливає у липні 2018 року.

Однак позивачем не надано належних доказів направлення або вручення відповідачу вказаної вимоги від 01.07.2015 р., в матеріалах справи відсутні поштові документи, які могли б підтвердити зазначене.

Згідно з журналом вхідної кореспонденції Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця вимога про сплату 134610,25 грн боргу згідно договору № ФА-04 від 01.07.2015 р не надходила на адресу відповідача.

Крім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка поштова переписка між сторонами стосовно оплати заборгованості за укладеним договором.

Доводи скаржника про те, що акт № КБ-2в та довідка за формою № КБ-3, датовані 13.10.2014 р., були підписані відповідачем лише після отримання відповідачем листа № 01/07/15-1 від 01.07.2015 р., колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що вказані акти підписані відповідачем лише після отримання вимоги.

Правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на виконання робіт № ФА-04 від 28.04.2014 р. у розмірі 134610,25 грн задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском позовної давності.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 13065,84 грн та інфляційні втрати у розмірі 110836,25 грн.

У зв'язку з тим, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України,Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармен" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 р. у справі № 910/18999/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармен".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.12.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

Л.П. Зубець