ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2018                      Справа № 905/1489/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №905/1489/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця»

про стягнення 67 031,17 грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

Суть спору: ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ДП «Донецька залізниця» 67 031,17 грн., з яких: 32 280,09 грн. – заборгованість зі сплати комісійної винагороди, 26 452,96 грн. - пеня, 2 737,70 грн. – 3% річних, 5 560,42 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на приймання платежів за спожиту електричну енергії №Д/ЕЕ-112215-НЮ-530 від 15.07.2011р. щодо повної та своєчасної сплати комісійної винагороди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018р. для розгляду даної справи визначено суддю Ніколаєву Л.В.

Ухвалою суду 13.08.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1489/18, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала суду від 13.08.2018р. надіслана позивачу на адресу: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36, та одержана останнім, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на адресу суду не надійшло.

Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином шляхом розміщення відповідного повідомлення на електронній сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні», з огляду на те, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є м. Донецьк, вул. Артема, 68, а також на те, що пересилання поштової кореспонденції органами поштового зв’язку не здійснюється до м. Донецьк.

Також ухвала суду від 13.08.2018р. розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заява з запереченнями відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на адресу суду не надійшло. Відзив на позов відповідачем до суду не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України 12.10.2018р. господарським судом підписано рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

15.07.2011р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника начальника філії-Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (банк, позивач) та ДП «Донецька залізниця» (клієнт, відповідач) укладено договір на приймання платежів за спожиту електричну енергію №Д/ЕЕ-112215-НЮ-530 (договір).

Згідно з п. 1.1. договору предметом цього договору є організація та здійснення установами банку розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки у національній валюті від платників (фізичних осіб) за спожиту електроенергію та інші послуги та перерахування коштів на рахунки «Клієнта». Юридичні особи та суб’єкти підприємницької діяльності сплачують за послуги банку самостійно.

Відповідно до пп. 2.1.2 п. 2.1 договору клієнт зобов’язується здійснювати оплату за надані установами банку послуги з розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки у національній валюті від платників за спожиту електроенергію та інші платежі, в розмірі 2% від суми вказаної в прибутковому документі, але не менше 3 гривень.

Згідно з п. 2.2.1 п. 2.1. договору банк зобов’язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у всіх установах банку шляхом приймання за прибутковим документом готівки в національній валюті згідно з договором, та подальшого перерахування коштів на рахунки клієнта не пізніше наступного банківського дня після приймання платежів за реквізитами, зазначеними у договорі.

Сплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів банку у наступному порядку: авансовий платіж – до 25 числа розрахункового місяця в розмірі 80% суми комісійної винагороди за попередній місяць; кінцевий розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 3.1. договору).

Підставою для розрахунків за договором є акт виконаних робіт по перерахуванню платежів за спожиту електроенергію та сум комісійної винагороди (додаток №2), до договору. Банк до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє клієнту акт виконаних робіт по перерахуванню платежів за спожиту електроенергію та сум комісійної винагороди. Клієнт зобов’язаний підписати акт виконаних робіт не пізніше наступного робочого дня після його отримання від банку. (п. 3.2. договору).

При наявності розбіжностей щодо перерахованих сум платежів за спожиту електроенергію та сум комісійної винагороди, банк та клієнт зазначають про це у акті виконаних робіт. Сторона, з вини якої виникли розбіжності, усуває їх у триденний строк з дня підписання відповідного акта (п. 3.3. договору).

Згідно з приписами п. 4.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим договором сторони несуть відповідальність у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

При порушенні умов договору винна сторона виплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в межах строку позовної давності, яка нараховується за кожен день порушення, виходячи з суми боргу, на винну сторону, крім того, покладаються обов’язки відшкодувати збитки, непокриті штрафними санкціями і грошові зобов’язання за договором. Сплата штрафних санкції не звільняє сторони від взятих на себе зобов’язань (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 6.1 договору останній набирає чинності через 15 робочих днів з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2011р. включно. При цьому, настання вказаного терміну не звільняє стороні від обов’язку виконання своїх зобов’язань за договором, які залишилися невиконаними, та від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим договором. Якщо на момент зазначеного терміну сторони не заявили про наміри розірвати цей договір або змінити його умови, він вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

28.10.2011р. між сторонами складено та підписано додаткову угоду №1 до договору, якою внесено зміни до договору, зокрема:

- викладено п. 1.1. договору у наступній редакції: «Предметом цього договору є організація та здійснення установами банку розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки у національній валюті від платників (фізичних осіб), юридичних осіб та фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності за спожиту електроенергію та інші послуги та перерахування коштів на рахунки «Клієнта»;

- викладено п. 2.1.2 договору у наступній редакції: «Здійснювати оплату за надані установами банку послуги з розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки у національній валюті від платників за спожиту електроенергію та інші платежі, в розмірі 2% від суми вказано в прибутковому документів, але не менше 3 гривень. Повідомляти платників юридичних осіб та фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності, що оплата за надані установами банку послуги з розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки в національній валюті за спожиту електроенергію та інші послуги вноситься платником в установу банку при здійсненні платежу за окремим прибутковим документом відповідно до діючих тарифів банку. Повідомляти платників (фізичних осіб), що плата за надані установами банку послуги з розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки в національній валюті за спожиту електроенергію та інші послуги вноситься платником в установу банку при здійсненні платежу за окремим прибутковим документом відповідно до діючих тарифів банку»;

- викладено п. 2.2.1 договору у наступній редакції: «Здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у всіх установах банку шляхом приймання за прибутковим документом готівки в національній валюті згідно з договором, та подальшого перерахування коштів на рахунки клієнта не пізніше наступного банківського дні після приймання платежів» за реквізитами, зазначеними у додатковій угоді».

Додатком № 3 до договору є Перелік підрозділів замовника та підрозділів банку.

На виконання умов договору за період березень 2015р. – травень 2015р., липень 2015р. - грудень 2015р. банком надано послуги з розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки від платників за спожиту електричну енергію та перерахування коштів на рахунки відповідача та нараховано комісійну винагороду на загальну суму 32 282,30 грн., що підтверджується актами виконання робіт по перерахуванню платежів за спожиту електричну енергію та сум комісійної винагороди на рахунок зі спеціальним режимом використання СП «Енергозбут ДП «Донецької залізниці»:

- за березень 2015р. на суму 5 599,74 грн.;

- за квітень 2015р. на суму 5 799,10 грн.;

- за травень 2015р. на суму 2 922,28 грн.;

- за липень 2015р. на суму 2 882,55 грн.;

- за серпень 2015р. на суму 2 788,69 грн.;

- за вересень 2015р. на суму 3 006,26 грн.;

- за жовтень 2015р. на суму 2 859,46 грн.;

- за листопад 2015р. на суму 3 176,44 грн.;

- за грудень 2015р. на суму 3 248,78 грн.

Акти виконання робіт підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств без застережень та зауважень.

Як зазначає позивач, у червні 2014р. відповідачем була сплачена комісійна винагорода у більшому, ніж нараховано банком розмірі, на 2,21 грн. Вказана оплата зарахована позивачем в рахунок погашення боргу за серпень 2015р.

У зв’язку з невиконанням відповідачем умов договору, 23.05.2018р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про усунення порушень – сплати заборгованості за договором №Д/ЕЕ-112215-НЮ-530 від 15.07.2011р. у розмірі 32 280,09 грн. Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

При цьому, наявність боргу у розмірі 32 280,09 грн. підтверджується виписками по рахункам відповідача, які відкриті у підрозділах банку, за період з 01.01.2015р. по 23.07.2018р., з 23.10.2017р. по 20.07.2018р., з 23.10.2017р. по 23.07.2018р.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 32 280,09 грн., також і 26 452,96 грн. пені, 2 737,70грн. 3% річних, 5 560,42 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами укладений договір на приймання платежів за спожиту електричну енергію, згідно з яким позивач зобов’язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування з приймання сум готівки від платників за спожиту електричну енергію та перерахування коштів на рахунки відповідача, а відповідач зобов’язався здійснити оплату за надані банком послуги в розмірі 2% від суми, вказаної в прибутковому документі.

При цьому, у п. 3.1. договору передбачено, що сплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів банку у наступному порядку: авансовий платіж – до 25 числа розрахункового місяця в розмірі 80% суми комісійної винагороди за попередній місяць; кінцевий розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, строк оплати настав за зобов’язаннями:

- березня 2015р. на суму 631,34 грн. – 25.03.2015р. (з урахуванням часткової оплати), та на суму 4 966,19 грн. – 10.04.2015р.;

- квітня 2015р. на суму 4 478,02 грн. – 25.04.2015р. та на суму 1 321,08 грн. – 10.05.2015р.;

- травня 2015р. на суму 4 639,28 грн. – 25.05.2015р. та на суму 1 159,82 грн. – 10.06.2015р.;

- липня 2015р. на суму 2 337,82 грн. – 25.07.2015р. та на суму 584,73 грн. – 10.08.2015р.;

- серпня 2015р. на суму 2 306,04 грн. – 25.08.2015р. та на суму 482,65 грн. – 10.09.2015р.;

- вересня 2015р. на суму 2 230,95 грн. – 25.09.2015р. та на суму 775,31 грн. – 10.10.2015р.;

- жовтня 2015р. на суму 2 405,01 грн. – 25.10.2015р. та на суму 454,45 грн. – 10.11.2015р.;

- листопада 2015р. на суму 2 287,57 грн. – 25.11.2015р. та на суму 888,87 грн. – 10.12.2015р.;

- грудня 2015р. на суму 2 541,15 грн. – 25.12.2015р. та на суму 706,63 грн. – 10.01.2016р.

В той же час, господарським судом визнано помилковим зарахування позивачем грошових коштів у розмірі 2,21 грн., які сплачені відповідачем у червні 2014р., понад нараховану комісійну винагороду, в рахунок погашення боргу за серпень 2015р., з огляду на наступне.

Зі змісту договору вбачається, що сторонами не врегульовано порядок зарахування здійснених відповідачем переплат, у зв’язку з чим суд вважає, що у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Наведене підтверджується листом Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України № 06-10/10-1215 від 29.10.2004р., в якому зазначено, що питання віднесення платежу до певного періоду має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: - якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів – згідно з положенням договору; - якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі наявності заборгованості, у т.ч., що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ по справі № 904/4541/16 від 12.12.2016р.

Таким чином, грошові кошти, які відповідач сплатив понад нараховану банком комісійну винагороду у червні 2014р. у розмірі 2,21 грн., зараховані господарським судом в хронологічній послідовності, починаючи з дати виникнення найдавнішої заборгованості за відповідний період по договору, тобто в рахунок погашення заборгованості за березень 2015р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов’язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідач оплату за надані банком послуги не здійснив, у зв’язку з чим у відповідача виник борг по комісійній винагороді у розмірі 32 280,09 грн. При цьому жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісійної винагороди за період березень 2015р. – травень 2015р., липень 2015р. - грудень 2015р. в розмірі 32 280,09 грн., а отже і про їх задоволення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

У п. 4.1. договору встановлено, що при порушенні умов договору винна сторона виплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в межах строку позовної давності, яка нараховується за кожен день порушення, виходячи з суми боргу, на винну сторону, крім того, покладаються обов’язки відшкодувати збитки, непокриті штрафними санкціями і грошові зобов’язання за договором.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованої позивачем пені за загальний період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. складає 26 452,96 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем встановлені періоди нарахування без урахування положень п. 3.1. договору, невірно визначена сума заборгованості по комісійним винагородам, на яку слід нараховувати пеню, та нараховано пеню понад встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний термін.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов’язання, з урахуванням приписів ст. 232 ГК України здійснений розрахунок пені та встановлено, що за загальний період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. розмір пені становить 8 632,21 грн., з яких:

- за зобов’язанням березня 2015р. на суму 631,34 грн. за період з 29.04.2015р. по 26.09.2015р. в розмірі 153,25 грн.; на суму 4 966,19 грн. за період з 29.04.2015р. по 11.10.2015р. в розмірі 1 295,29 грн.;

- за зобов’язанням квітня 2015р. на суму 4 478,02 грн. за період з 29.04.2015р. по 26.10.2015р. в розмірі 1 248,94 грн.; на суму 1 321,08 грн. за період з 11.05.2015р. по 11.11.2015р. в розмірі 367,88 грн.;

- за зобов’язанням травня 2015р. на суму 4 639,28 грн. за період з 26.05.2015р. по 26.11.2015р. в розмірі 1 261,38 грн.; на суму 1 159,82 грн. за період з 11.06.2015р. по 11.12.2015р. в розмірі 305,81 грн.;

- за зобов’язанням липня 2015р. на суму 2 337,82 грн. за період з 26.07.2015р. по 26.01.2016р. в розмірі 573,12 грн.; на суму 584,73 грн. за період з 11.08.2015р. по 11.02.2016р. в розмірі 139,22 грн.;

- за зобов’язанням серпня 2015р. на суму 2 306,04 грн. за період з 26.08.2015р. по 26.02.2016р. в розмірі 533,77 грн.; на суму 482,65 грн. за період з 11.09.2015р. по 11.03.2016р. в розмірі 108,26 грн.;

- за зобов’язанням вересня 2015р. на суму 2 230,95 грн. за період з 26.09.2015р. по 26.03.2016р. в розмірі 491,73 грн.; на суму 775,31 грн. за період з 11.10.2015р. по 11.04.2016р. в розмірі 171,78 грн.;

- за зобов’язанням жовтня 2015р. на суму 2 405,01 грн. за період з 26.10.2015р. по 26.04.2016р. в розмірі 530,77 грн.; на суму 454,45 грн. за період з 11.11.2015р. по 11.05.2016р. в розмірі 98,61 грн.;

- за зобов’язанням листопада 2015р. на суму 2 287,57 грн. за період з 26.11.2015р. по 26.05.2016р. в розмірі 490,62 грн.; на суму 888,87 грн. за період з 11.12.2015р. по 11.06.2016р. в розмірі 188,55 грн.;

- за зобов’язанням грудня 2015р. на суму 2 541,15 грн. за період з 26.12.2015р. по 26.06.2016р. в розмірі 529,97 грн.; на суму 706,63 грн. за період з 11.01.2016р. по 11.07.2016р. в розмірі 143,26 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково у розмірі 8 632,21 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за загальний період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. становить 2 737,70 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем встановлені періоди нарахування без урахування положень п. 3.1. договору та невірно визначена сума заборгованості по комісійним винагородам, на яку слід нараховувати 3% річних.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов’язання здійснений розрахунок 3% річних та встановлено, що за загальний період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. розмір 3% річних становить 3 082,08 грн., з яких:

- за зобов’язанням березня 2015р. на суму 631,34 грн. за період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 60,09 грн.; на суму 4 966,19 грн. за період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 472,67 грн.;

- за зобов’язанням квітня 2015р. на суму 4 478,02 грн. за період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 426,21 грн.; на суму 1 321,08 грн. за період з 11.05.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 124,43 грн.;

- за зобов’язанням травня 2015р. на суму 4 639,28 грн. за період з 26.05.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 431,26 грн.; на суму 1 159,82 грн. за період з 11.06.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 106,29 грн.;

- за зобов’язанням липня 2015р. на суму 2 337,82 грн. за період з 26.07.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 205,60 грн.; на суму 584,73 грн. за період з 11.08.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 50,66 грн.;

- за зобов’язанням серпня 2015р. на суму 2 306,04 грн. за період з 26.08.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 196,93 грн.; на суму 482,65 грн. за період з 11.09.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 40,58 грн.;

- за зобов’язанням вересня 2015р. на суму 2 230,95 грн. за період з 26.09.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 184,83 грн.; на суму 775,31 грн. за період з 11.10.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 63,28 грн.;

- за зобов’язанням жовтня 2015р. на суму 2 405,01 грн. за період з 26.10.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 193,32 грн.; на суму 454,45 грн. за період з 11.11.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 35,93 грн.;

- за зобов’язанням листопада 2015р. на суму 2 287,57 грн. за період з 26.11.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 178,05 грн.; на суму 888,87 грн. за період з 11.12.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 68,09 грн.;

- за зобов’язанням грудня 2015р. на суму 2 541,15 грн. за період з 26.12.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 191,53 грн.; на суму 706,63 грн. за період з 11.01.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 52,33 грн.

За таких обставин, з огляду на те, що за розрахунком суду розмір 3% річних є більшим, ніж заявлено до стягнення, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в межах визначеного позивачем розміру 2 737,70 грн.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період з 29.04.2015р. по 30.06.2018р. становить 5 560,42 грн., перевірений господарським судом, та встановлено, що позивачем встановлені періоди нарахування без урахування положень п. 3.1. договору, здійснено нарахування за неповний місяць, а також невірно визначена сума заборгованості по комісійній винагороді, на яку слід нараховувати інфляційні втрати.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов’язання, здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період з 01.05.2015р. по 30.06.2018р. становить 12 948,86 грн., з яких:

- за зобов’язанням березня 2015р. на суму 631,34 грн. за період з 01.05.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 248,18 грн.; на суму 4 966,19 грн. за період з 01.05.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 1 952,19 грн.;

- за зобов’язанням квітня 2015р. на суму 4 478,02 грн. за період з 01.05.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 1 760,29 грн.; на суму 1 321,08 грн. за період з 01.06.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 479,69 грн.;

- за зобов’язанням травня 2015р. на суму 4 639,28 грн. за період з 01.06.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 1 684,56 грн.; на суму 1 159,82 грн. за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 414,84 грн.;

- за зобов’язанням липня 2015р. на суму 2 337,82 грн. за період з 01.08.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 868,25 грн.; на суму 584,73 грн. за період з 01.09.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 223,63 грн.;

- за зобов’язанням серпня 2015р. на суму 2 306,04 грн. за період з 01.09.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 881,95 грн.; на суму 482,65 грн. за період з 01.10.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 169,59 грн.;

- за зобов’язанням вересня 2015р. на суму 2 230,95 грн. за період з 01.10.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 783,89 грн.; на суму 775,31 грн. за період з 01.11.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 286,22 грн.;

- за зобов’язанням жовтня 2015р. на суму 2 405,01 грн. за період з 01.11.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 887,85 грн.; на суму 454,45 грн. за період з 01.12.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 155,57 грн.;

- за зобов’язанням листопада 2015р. на суму 2 287,57 грн. за період з 01.12.2015р. по 30.06.2018р. в розмірі 783,09 грн.; на суму 888,87 грн. за період з 01.01.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 295,99 грн.;

- за зобов’язанням грудня 2015р. на суму 2 541,15 грн. за період з 01.01.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 846,18 грн.; на суму 706,63 грн. за період з 01.02.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 226,90 грн.

За таких обставин, з огляду на те, що за розрахунком суду розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено до стягнення, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в межах визначеного позивачем розміру 5 560,42 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83000, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68; п/р 6134 в ТВБВ 10012/01 ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г; ) в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36; п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665; код ЄДРПОУ ВП 09304612) заборгованість зі сплати комісійної винагороди у розмірі 32 280 (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят) грн. 09 коп., пеню у розмірі 8 632 (вісім тисяч шістсот тридцять дві) грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 2 737 (дві тисячі сімсот тридцять сім) грн. 70 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 560 (п’ять тисяч п’ятсот шістдесят) грн. 42 коп., судовий збір у розмірі 1 293 (одна тисяча двісті дев’яносто три) грн. 56 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складене 12.10.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва