ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/260/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, І.Г. Філінюка,

при секретарі судового засідання О.В. Клименко

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.07.2018 року (суддя Павленко Н.А., м. Херсон, повний текст складено та підписано 02.08.2018р.)

у справі №923/260/18

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів»

до Державної екологічної інспекції у Херсонській області

про стягнення 65 761,44грн.,

В С Т А Н О В И В :

06.04.2018р. Державне підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ДП ,,АМПУ) в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Херсонській області про стягнення з останньої 65761грн. 44коп. боргу. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги нормами Господарського кодексу України (надалі по тексту рішенняГК України), Цивільного кодексу України (надалі по тексту рішенняЦК України) які регулюють зобовязальні відносини між сторонами, а саме, ст. 173, ст. 193 ГК України, ст. 509, ст. 526, ст. 625 ЦК України та зазначає, що відповідно до договору оренди нерухомого майна №497-27-065, укладеного сторонами 22.02.2007р., саме на відповідача покладався обовязок вчинити дії для своєчасного укладання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, однак останній, не підписавши зазначений договір, продовжує користуватися орендованими нежитловими приміщеннями, у звязку з чим зобовязаний відшкодувати позивачу витрати на утримання останнім нежитлового приміщення, яке орендувалось.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.07.2018 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на утримання орендованого майна, враховуючи, відсутність між сторонами договірних відносин, а також не доведено та не надано доказів того, що позивач у період з січня по грудень 2017р. поніс витратив на утримання орендованого відповідачем майна у сумі 65761,44грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду (в подальшому матеріали справи передані до Південно-західного апеляційного господарського суду у звязку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду) з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт наполягає на тому, що відповідно до п. 5.9 договору оренди нерухомого майна №497-27-065 від 22.02.2007р. орендар зобовязаний укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, а тому саме відповідач мав вчиняти дії для своєчасного укладення договору, однак останній без достатніх правових підстав продовжує користуватись нежитловими приміщеннями площею 148.44 кв.м., які перебувають на балансі позивача, і той несе всі витрати по їх утриманню. При цьому, на думку скаржника, відсутність договору не є підставою для відмови в здійсненні відшкодування витрат.

Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем необґрунтовано заявлено суми витрат на утримання орендованого майна, невірно розраховано суму амортизаційних витрат та невірно застосовано формулу розрахунку, оскільки означене спростовується листом Управління Південного офісу Держаудитслужби у Херсонській області № 15-21-05-21-14/4072.

Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки факту усного визнання представником відповідача позову в судовому засіданні та не відобразив цей факт ані в ухвалі суду, ані в судовому рішенні.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, однак його представник у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного висновку.

22.02.2007р. між Регіональним відділенням ФДМУ по Херсонській області (орендодавець) та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області (орендар) був укладений договір оренди №497-27-065 (в подальшому - договір) (а.с.11-15) нежитлового приміщення на цокольному поверсі житлової будівлі загальною площею 148,44 кв.м, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Морська, 2, і перебувають на балансі третьої особи - Херсонської філії Державного підприємства Адміністрації морських портів України. Станом на 01.06.06р. балансова вартість обєкта оренди склала 19222,98 грн.

Обєкт оренди був переданий відповідачу в оренду на підставі складеного між орендодавцем, балансоутримувачем та орендарем акту пройму- передачі державного майна в оренду від 22.02.2007р. (а.с.16)

Сторони узгодили, що витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та комунальні послуги відшкодовуються орендарем згідно з окремим договором, укладеним між орендарем та балансоутримувачем (п.3.6 договору).

Відповідно до п.5.8 договору орендар зобовязаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та надати копію договору орендодавцеві.

В подальшому, договір оренди неодноразово був продовженим, в нього вносились зміни, що оформлювались додатковими угодами №1 від 16.04.2007р., №2 від 22.02.2008р., додатковим договором №3 від 20.02.2009р., №4 від 22.12.2011р., №5 від 23.02.2012р., №6 від 07.02.2014р., №7 від 21.11.2014р.

Сторони в редакції договору, які були внесені додатковою угодою №6 від 07.02.2014р. до договору №497-27-065, в п. 10.4 зазначили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі, якщо за три місяці до спливу строку договору не надійшло повідомлення від органу уповноваженого управляти майном, що знаходиться в оренді, про неможливість продовження дії договору оренди у звязку з наміром використовувати це майно для власних потреб, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

Згідно з п. 5.10 додаткової угоди №6 від 07.02.2014 р. до договору №497-27-065 сторони домовились, що орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна. Протягом місяця після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орандарю у разі наявності таких витрат, або самостійно сплачувати такі витрати на підставі окремих договорів, укладених з постачальниками таких послуг, надавши копії цих договорів орендодавцю.

Цією же додатковою угодою термін договору був продовжений до 24.10.2017 року.

21.11.2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області та Держаною екологічною інспекцією у Херсонській області було укладено додатковий договір №7 про внесення змін до договору оренди державного майна від 22.02.2007р. №497-27-065. Відповідно до означеного додаткового договору сторонами було погоджено, що залишкова вартість орендованого майна станом на 01.09.2014р. становить 664176,16грн. та було погоджено продовжити дію договору оренди від 22.02.2007р. №497-27-065 з 24.11.2014р. по 24.10.2017р.

25.02.2016р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України та Державною екологічною інспекцією у Херсонській області було укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна (а.с. 21-25).

Відповідно до п.1.1 договору балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт нежитлового приміщення, яке перебуває на його балансі, загальною площею 148,44кв.м, розташованого в житловому будинку який знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Морська, буд.2, та утримання прибудинкової території та місць загального користування, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на надання/виконання вказаних послуг та робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг/робіт, наданих/виконаних балансоутримувачем за цим договором.

Ціна договору орієнтовно становить 1613,95грн. з урахуванням ПДВ 20%, але у будь-якому разі ціна договору не може бути меншою, ніж сума за фактично спожиті послуги відповідно до актів наданих послуг (виконання робіт) (п.2.1. договору).

Згідно з п. 2.2. договору, остаточний розрахунок за надані послуги орендар здійснює протягом трьох банківських днів після підписання сторонами акту наданих послуг (виконання робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) балансоутримувача.

Орендар зобовязаний підписати акт наданих послуг (виконаних робіт) протягом (пяти) робочих днів з моменту отримання цього акту від балансоутримувача або надати мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг (виконаних робіт) (п.2.3. договору).

Відповідно до п.3.2.6 та п.3.2.7 договору орендар зобовязується сплачувати рахунки балансоутримувача у повному обсязі в строки, визначені у даному договорі.

Згідно п.7.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами зобовязань по договору.

Відповідно до п.7.3 договору строк його дії може бути продовжено за письмовою згодою сторін.

25.10.2016р. позивач листом (а.с.26) повідомив відповідача, що вартість утримання орендованого майна площею 148,44кв.м розташованого у житловому будинку по вул. Морська,2 складає 4440,23грн. на місяць, без ПДВ.

Після припинення з 01.01.2017р. дії договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна від 25.02.2016р., відповідач, як того передбачає п.5.8 договору оренди державного майна №497-27-065 від 22.02.2007р., не уклав з балансоутримувачем орендованого майна (позивачем) договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

У звязку з вище вказаними обставинами позивач 16.01.2017р. звернувся до відповідача з листом (а.с.37) яким направив відповідачу проект договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та просив підписати означений договір.

09.02.2017р. відповідач звернувся до позивача з листом (а.с.85) в якому з посиланням на необхідність приведення орендованого приміщення у належний стан в законний спосіб, просив передати орендоване приміщення на баланс Державної екологічної інспекції.

14.02.2017р. позивач звернувся до відповідача з листом (а.с.38), в якому вимагав Державну екологічну інспекцію у Херсонській області погасити заборгованість за договором на відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 25.02.2016р. №23-П-ХЕФ-16 станом на 14..02.2017р. у розмірі 21530,61грн.

Державна екологічна інспекція у Херсонській області на адресу позивача 28.02.2017р. направила лист (а.с.41), в якому просила встановити вартість утримання нежитлового приміщення на цокольному поверсі чотирьохповерхової житлової будівлі загальною площею 148,44кв.м. за адресою м.Херсон, вул.Морська,2 у розмірі 900грн. з ПДВ. Означене звернення відповідач обґрунтував тим, що Державна екологічна інспекція у Херсонській області є бюджетною установою та повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету та недостатністю кошторисних призначень для сплати коштів по відшкодуванню послуг на утримання приміщень.

16.03.2017р. відповідач на адресу позивача направив лист ( а.с.86), в якому, посилаючись на досягнення згоди щодо вартості утримання нежитлового приміщення, просив прискорити процедуру підготовки договору.

11.04.2017р. відповідач звернувся до позивача з листом (а.с.43), в якому повідомив, що листами від 28.02.2017р. та від 16.03.2017р. повідомляв позивача про неможливість укладання договору за наданою вартістю. Також відповідач зазначив, що при проведенні усних переговорів з позивачем було досягнуто домовленості про відшкодування витрат у сумі 900грн. на місяць замість 5480,12грн. Відповідач також просив позивача укласти з Державною екологічною інспекцією у Херсонській області договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна на 2017р. терміном дії з 01.01.2017р. із розрахунку відшкодування витрат у сумі 900грн. на місяць.

14.04.2017р. позивач звернувся до відповідача з листом, в якому зазначав про направлення в січні 2017р. на адресу відповідача договору на відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна на 2017р. та вказав, що за січень- березень 2017р. за Державною екологічною інспекцією у Херсонській області рахується заборгованість у розмірі 16440,36грн.

25.04.2017р. позивач звернувся з листом (а.с.44) до Регіонального відділення фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, в якому просив відділення розірвати договір оренди нерухомого майна №497-27-065 від 22.02.2007р. укладений РВ ФДМУ та Державною екологічною інспекцією у Херсонській області, через невиконання орендарем покладених на нього обовязків.

28.08.2017р. позивач направив на адресу відповідача лист (а.с.40), в якому зазначив, що Державна екологічна інспекція у Херсонській області, не підписавши договір на відшкодування витрат на утримання орендованого майна на 2017р., отримує послуги за його умовами, у звязку з чим за відповідачем за січень-липень 2017р. рахується заборгованість у розмірі 54411,33грн.

07.09.2017р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію (а.с. 45-46) про сплату заборгованості за договором №23-П-ХЕФ-16 від 25.02.2016р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна у сумі 15850,34грн.

У відповіді на претензію позивача (а.с.47-48) від 19.09.2018р. Держана екологічна інспекція у Херсонській області повідомила, що позивач вимагає від відповідача погашення заборгованості, нарахованої ним без відповідного договору. У означеній відповіді на претензію відповідач також зазначив, що Державна екологічна інспекція у Херсонській області неодноразово зверталась до позивача з пропозицією укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна у якому вартість витрат на утримання орендованих приміщень складає 900грн. на місяць, з ПДВ.

22.09.2017р. позивач повторно направив на адресу відповідача проект договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна на 2017рік.

28.11.2017р. відповідач звернувся до позивача з листом (а.с.50), в якому просив Херсонську філію ДП Адміністрація морських портів України надати фінансове обґрунтування збільшення у сорок разів (з 134,50грн. до 5328,28грн.) тарифу на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю з посиланням на норми чинного законодавства.

Позивач листом від 11.12.2017р. (а.с. 51) повідомив відповідача, що у IV кварталі 2016р. були змінені тарифи на послуги, про що орендаря Державну екологічну інспекцію у Херсонській області повідомлено листом від 25.10.2016р.

Позивач пояснив, що зміна вартості тарифів на послуги відбулася за результатами перевірки Херсонської філії ДП АМПУ у період з 16.05.2016р. по 10.06.2016р. комісією ДП АМПУ, яка зазначила, що в калькуляцію на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна не включено суму амортизаційних відрахувань.

26.02.2018р. позивач звернувся до відповідача з вимогою (а.с. 54-55), в якій просив відшкодувати понесені витрати на утримання нежитлового приміщення площею 148,44кв.м у цокольному поверсі чотирьохповерхової житлової будівлі, яке перебуває на балансі ХФ ДП АМПУ за адресою: м.Херсон, вул. Морська,2 і яке на час звернення знаходиться у користуванні відповідача.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, яке орендується відповідачем за договором оренди державного майна №497-27-065 від 22.02.2007р, а також вартості амортизаційних нарахувань, які включені позивачем до витрат на отримання орендованого майна.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідач не підписав договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна на 2017 рік, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов, а саме щодо вартості означених витрат, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна на 2017р. укладеним.

При цьому доводи скаржника про те, що саме орендар зобовязаний був укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, але цього не зробив, і тому позивач має право нараховувати витрати на утримання орендованого приміщення за своєю калькуляцією без договору, судова колегія відхиляє, оскільки позивач не був позбавлений права в судовому порядку зобовязати позивача укласти договір на 2017р., враховуючи, що укладання договору з балансоутримувачем входить до обовязків орендаря відповідно до п. 5.10. договору оренди державного майна від 22.02.2007р. №497-27-065 (в редакції додаткового договору №6 від 07.02.2014р.)

Позивач, як балансоутримувач, здійснював витрати на утримання майна, яке орендував відповідач. Але після відмови останнього від укладення договору і оплати нарахованих сум за 2017 рік, у порта виникли збитки.

Проте, позовні вимоги були заявлені на підставі ст.ст. 509, 526 і 625 ЦК України, які передбачають наявність між сторонами договору, умови якого є обовязковими для виконання. Тобто позивач вибрав не той спосіб захисту свого порушеного права.

За таких обставин апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Довод апелянта про те, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки факту визнання відповідачем позову та не відобразив цей факт ані в ухвалі суду, ані в судовому рішенні, судова колегія відхиляє, оскільки відповідної зави відповідача про визнання позову, згідно ст. 191 ГПК України, матеріали справи не містять, а під час перегляду справи судом апеляційної інстанції представник відповідача не підтвердив факт визнання Державною екологічною інспекцією у Херсонській області позову під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія відхиляє з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 31.07.2018 - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 31.07.2018 року у справі №923/260/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів» без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.12.2018.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін