ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018м. ДніпроСправа № 904/4531/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу

за позовом ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ"

про стягнення 15794,50грн. пені; 2799,50грн. трьох відсотків річних; 10490,05грн. інфляційних втрат (договір №4827/1617-БО-3 від 27.10.2016 постачання природного газу)

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 15794,50грн. пені; 2799,50грн. трьох відсотків річних; 10490,05грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір №4827/1617-БО-3 від 27.10.2016 купівлі-продажу природного газу.

Оплату за отриманий природний газ відповідач не виконав у строки визначені пунктом 6.1 договору, чим порушив умови зобов'язання.

У зв'язку з порушенням строків сплати основного боргу позивач нарахував відповідачу:

- пеню за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 у розмірі 586,43грн. та за період з 28.03.2017 по 12.11.2018 у розмірі 15208,07грн. Загальна сума пені становить 15794,50грн.;

- три відсотки річних за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 у розмірі 83,78грн. та за період з 28.03.2017 по 12.11.2018 у розмірі 2715,73грн. Загальна сума трьох відсотків річних становить 2799,51грн.;

- інфляційні втрати за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 у розмірі 10490,05грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2018 справу №904/4531/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 16.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Сторін повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, а процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, саме по 15.11.2018.

07.11.2018 від відповідача отримано відзив в якому просить суд зменшити суму пені. Відповідач вказує, що являється комунальним підприємством єдиним видом господарської діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за регульованим тарифом. Споживачами теплової енергії, що виробляється підприємством відповідача є бюджетні установи (лікарні, заклади освіти) та населення. Відповідач звертає увагу, що бюджетні установи знаходяться в скрутному становищі, у зв'язку з нестабільністю надходжень коштів із бюджету на оплату комунальних послуг. Відповідно до реєстру боржників по населенню загальне сальдо на користь підприємства відповідача становить 3388552,66грн.

19.11.2018 від позивача отримано відповідь на відзив в якому вказано, що позивач, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 №705, є гарантованим постачальником природного газу, а отже законодавчо зобов'язаний надавати споживачам природний газ, незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів.

Несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ споживачів, у тому числі і відповідача, як наслідок - нестача коштів тягне за собою заборгованість перед іноземними партнерами та газопостачальними, газотранспортними підприємствами відповідно до договорів, які передбачають жорсткі санкції, як штраф та пеня за прострочення оплат, що спричиняє збитки позивача.

Позивач просить суд врахувати, що у 2014 році через окупацію Автономної Республіки Крим, позивач зазнав знецінення інвестицій у ПАТ «Чорноморнафтогаз» та у частині підприємств, які знаходяться у Криму, на суму 899806тис.грн., крім того знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах на території Криму у розмірі 1903484тис.грн.

Крім того, через несанкціонований відбір природного газу на території проведення антитерористичної операції, визначених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» №1669 від 02.09.2014, позивач зазнав збитків у розмірі 1431624тис.грн.

Отже, позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд встановив та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач, постачальник) та ДОЧІРНІМ ПІДПРИЄМСТВОМ "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" (далі - відповідач, споживач) укладено договір №4827/1617-БО-3 від 27.10.2016 постачання природного газу (далі - договір).

Предметом договору визначено, що постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачам покупця).

Ціну договору визначено у пунктах 5.1, 5.2, 5.5 договору.

Згідно з пунктом 5.1 договору, ціна на природний газ визначається відповідно до пункту 5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальника, така ціна є обов'язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

В додатковій угоді №3 від 30.12.2016 сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1 договору у новій редакції, а саме регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758.

Пунктом 5.2 договору визначено, що ціна за 1000куб.м. природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5916,00грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1183,20грн.

До сплати за 1000куб.м. природного газу з ПДВ - 7099,20грн.

Пунктом 5.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 31.10.2016, ціна за 1000куб.м. природного газу за цим договором з 01 листопада 2016 року становить 6819,00грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1363,80грн.

До сплати за 1000куб.м. природного газу з ПДВ - 8182,80грн.

Пунктом 5.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2 від 22.11.2016, ціна за 1000куб.м. природного газу за цим договором з 01 грудня 2016 року становить 7148,00грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1429,60грн.

До сплати за 1000куб.м. природного газу з ПДВ - 8577,60грн.

Пунктом 5.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №3 від 30.12.2016, ціна за 1000куб.м. природного газу за цим договором з 23 грудня 2016 року становить 4942,000грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%.

До сплати за 1000куб.м. природного газу з ПДВ - 5930,40грн.

Загальна сума вартості за цим договором, відповідно до пункту 5.4, з урахуванням зміни нумерації, яка узгоджена у додатковій угоді №3 від 30.12.2016, якого, складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Договір, відповідно до пункту 12.1, набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов'язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодекдсу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В даному випадку предметом договору є природний газ.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Як зазначено у пункті 3.4 договору, приймання-передача природного газу, переданного постачальником споживачеві у відповідному місці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу газ на загальну суму 741766,98грн., що підтверджується:

- Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 53627,35грн.;

- Актом приймання-передачі природного газу від 31.11.2016 на суму 184407,58грн.;

- Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 203855,45грн.;

- Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 156218,59грн.;

- Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку постачальника за договором поставити природний газ відповідає обов'язок споживача оплатити його вартість.

Отже, за Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 53627,35грн. строк оплати по 25.11.2016; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.11.2016 на суму 184407,58грн. строк оплати по 25.12.2016; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 203855,45грн. строк оплати по 25.01.2017; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 156218,59грн. строк оплати по 25.02.2017; за Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн. строк оплати по 25.03.2017.

За Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 53627,35грн. відповідач погасив заборгованість 26.11.2016; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.11.2016 на суму 184407,58грн. відповідач погасив заборгованість 23.12.2016; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 203855,45грн. відповідач погасив заборгованість 31.01.2017; за Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 156218,59грн. відповідач погасив заборгованість 28.02.2017; за Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн. відповідач погасив заборгованість 13.11.2017.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивач нарахував пеню за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 у розмірі 586,43грн. та за період з 28.03.2017 по 12.11.2018 у розмірі 15208,07грн. Загальна сума пені становить 15794,50грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та встановив, що остання розрахована за прострочення оплати суми основного боргу за Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 203855,45грн. та за Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн.

Розрахунок є арифметично та методологічно правильним, а вимога обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню у розмірі 15794,50грн. (586,43грн. + 15208,07грн.).

Щодо клопотання про зменшення розміру пені.

Відповідач просить суд взяти до уваги наступні обставини:

1. являється комунальним підприємством єдиним видом господарської діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за регульованим тарифом.

2. споживачами теплової енергії, що виробляється підприємством відповідача є бюджетні установи (лікарні, заклади освіти) та населення.

3. відповідно до реєстру боржників по населенню загальне сальдо на користь підприємства відповідача становить 3388552,66грн.

Позивач проти клопотання відповідача заперечує та просить суд врахувати наступне:

1. позивач, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 №705, є гарантованим постачальником природного газу, а отже законодавчо зобов'язаний надавати споживачам природний газ, незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів.

2. несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ споживачів, у тому числі і відповідача, як наслідок - нестача коштів тягне за собою заборгованість перед іноземними партнерами та газопостачальними, газотранспортними підприємствами відповідно до договорів, які передбачаються жорсткі санкції, як штраф та пеня за прострочення оплат, що спричиняє збитки позивача.

3. у 2014 році через окупацію Автономної Республіки Крим, позивач зазнав знецінення інвестицій у ПАТ «Чорноморнафтогаз» та у частки підприємств, що знаходяться у Криму, у сумі 899806тис.грн. та знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах на території Криму у сумі 1903484тис.грн.

4. через несанкціонований відбір природного газу на території проведення антитерористичної операції, визначених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» №1669 від 02.09.2014, позивач зазнав збитків у розмірі 1431624тис.грн.

Оцінюючи позиції сторін господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно статтей 230, 231 Господарського процесуального кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Приймаючи рішення про зменшення пені господарський суд врахував, що нарахування останньої є засобом розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка не може перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 Господарського кодексу України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи приписи статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України, а також встановлені судом обставини справи, а саме сплату основного боргу у повному обсязі та стратегічне значення підприємства відповідача, виробництво, транспортування та постачання теплової енергії бюджетним установам (лікарням, закладам освіти) та населенн., господарський суд вважає обґрунтованим зменшення розміру пені на 50%, а саме до 7897,25грн.

Господарський суд прийняв до уваги обставини, що вплинули на виконання зобов'язання, поведінку винної сторони, причини неналежного виконання зобов'язання, відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків та те, що відповідач в повному обсязі розрахувався за поставлений позивачем газ.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три відсотки річних за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 у розмірі 83,78грн. та за період з 28.03.2017 по 12.11.2018 у розмірі 2715,73грн. Загальна сума трьох відсотків річних становить 2799,51грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та встановив, що остання розрахована за прострочення оплати суми основного боргу за Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 203855,45грн. та Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн.

Розрахунок є таким, що містить помилки, а вимога є такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 67,02грн. та 2703,92грн. відповідно. Загальна сума до стягнення становить 2770,94грн.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 у розмірі 10490,05грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та встановив, що останні розраховано за прострочення оплати суми основного боргу за Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 143658,01грн.

Розрахунок є арифметично та методологічно правильним, а вимога обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у розмірі 10490,05грн.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1760,24грн., з урахуванням того, що 99,90% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 265-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" (51220, Дніпропетровська обл., Новомосковський район, місто Перещепине, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 1А; ідентифікаційний код 24995080) про стягнення 15794,50грн. пені; 2799,50грн. трьох відсотків річних; 10490,05грн. інфляційних втрат (договір №4827/1617-БО-3 від 27.10.2016 постачання природного газу) задовольнити частково.

Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" (51220, Дніпропетровська обл., Новомосковський район, місто Перещепине, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 1А; ідентифікаційний код 24995080) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 7897,25грн. (сім тисяч вісімсот девяносто сім грн.. 25 коп.) пені; 2770,94грн. (дві тисячі сімсот сімдесят грн. 94 коп.) трьох відсотків річних; 10490,05грн. (десять тисяч чотириста дев'яносто грн.. 05 коп.) інфляційних втрат; 1760,24грн. (одна тисяча сімсот шістдесят грн.. 24 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПЕРЕЩЕПИНЕТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" (51220, Дніпропетровська обл., Новомосковський район, місто Перещепине, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 1А; ідентифікаційний код 24995080) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 7897,25грн. пені; 28,56грн. трьох відсотків річних відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 10.12.2018.

Суддя І.В. Петренко