ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2155/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1)

до відповідача: Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд.21, корпус А)

про стягнення 4 236,49 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №21/17-108 від 01.06.2018р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 1394/5/15-70-10 від 23.10.2018р.

ВСТАНОВИВ:

04.10.2018р. Публічне акціонерне товариство "Одесагаз" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської митниці ДФС, в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 3 539,26 грн., 3% річних у сумі 58,35 грн., пеню у сумі 602,84 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 36,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу №008739 від 07.12.2016р. в частині повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2018р. відкрито провадження у справі № 916/2155/18, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 07.11.2018р.

06.11.2018р. до суду Одеською митницею ДФС надано до суду заяву про залучення до участі у справі Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки спір випливає із договору укладеного між сторонами, та жодним чином не стосується прав та обов'язків Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області

06.11.2018р. Одеською митницею ДФС подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.66-68), згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає про обовязок проведення Одеською митницею ДФС платежів за договором №008739 від 15.12.2016р. тільки відповідно до загальної суми договору, изначеної пунктом 6.4. договору в редакції додаткової угоди від 15.12.2016р. в сумі 5 420 за 2016р.

Як вказує відповідач, на виконання умов договору ним 22.12.2016р. було сплачено на рахунок ПАТ "Одесагаз" кошти у сумі 4 765,92 грн.

При цьому, відповідач зазначає, що додаткова угода до договору №008739 між сторонами, якою визначена вартість послуг в 2018р., відсутня.

Положеннями п.7 частини 1 статті 2, частин 5 статті 48, пункту 23 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, пункту 2.9. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012р. №309, заборонено здійснення Одеською митницею ДФС платежів за рахунок бюджетних коштів, які перевищують загальну суму, визначену пунктом 6.4. договору №008739 від 15.12.2016р. (в редакції додаткової угоди) за відсутності документів, які підтверджують факт узяття бюджетного зобовязання (укладання додаткової угоди до договору, яка передбачає вартість послуг за 2018р.), та без реєстрації зобовязань в органах Державної казначейської служби України.

Також відповідач зазначає про неможливість встановлення моменту виникнення зобовязання у Одеської митниці ДФС з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів вручення розрахункових документів, а отже проведений позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних нарахувань та пені є таким, що не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

У судовому засіданні 07.11.2018р. судом, в порядку ст. 216 ГПК України, було оголошено протокольну перерву до 28.11.2018р.

16.11.2018р. від Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.89-91), згідно якої позивач зазначив, що укладений між сторонами договір не розповсюджується на будь-які відносини відповідача з третіми особами, а вчасність надходження коштів відповідачу та його фінансовий стан не впливає на порядок та строки проведення розрахунків, оскільки дана обставина не обумовлена умовами договору.

28.11.2018р. до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткової угоди від 27.11.2018р. та договору від 27.11.2018р. (а.с.99-107).

У судовому засіданні 28.11.2018р. судом було оголошено перерву до 05.12.218р.

У судовому засіданні 05.12.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2018р. проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 гл. 3 Розділу VI Кодексу).

Відповідний типовий договір на розподіл природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498.

Як встановлено судом, правовідносини між ПАТ "Одесагаз" (Оператор ГРМ) та Одеською митницею ДФС (Споживач) виникли в силу договору розподілу природного газу № 008739 від 07.12.2016р. (а.с.14-19), який укладено на підставі підписаної відповідачем 01.12.2016р. заяви-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.14).

Відповідно до п.1.3. договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п.2.1. типового договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об'єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 5.2 договору визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

В пункті 6.2 договору зазначено, що тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього договору, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до п. 6.3. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно до п. 6.4. договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється із поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Факт надання послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, згідно пункту 6.6. типового договору та пункту 6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, підтверджується підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Цей договору, згідно п.12.1., укладено на невизначений строк.

07.12.2016р. між сторонами по справі також було укладено додаткову угоду до договору на розподіл природного газу №008739 (а.с.15), якою сторони внесли зміни до п. 6.4. договору, виклавши його у такій редакції: оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, згідно з Постановою КМУ №117 від 23.04.2014р. до початку розрахункового періоду у розмірі 30% від замовленого обсягу. Підставою для розрахунків є рахунок або рахунок-фактур Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Вартість послуг по даному договору у 2016р. 5 420 грн.

Дана додаткова угода, в силу п. 3, вступає в силу з дати підписання та діє до набрання чинності постановою Регулятора, щодо встановлення розміру абонентської плати для Оператора ГРМ.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, та сторонами по справі жодним чином не заперечується, ПАТ "Одесагаз" у січні, лютому та березні 2018р. було розподілено на пункт споживання відповідача природний газ об'ємом 3501 куб.м., 3141 куб.м. та 2 899 куб.м., відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу №008739(3)-БО від 31.01.2018р., №008739(3)-БО від 28.02.2018р. та №008739(3)-БО від 31.03.2018р., які підписані та скріплені печатками сторін (а.с.16-17).

Отже, виходячи з аналізу умов договору, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з розподілу природного газу є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства на підставі складеного акту приймання-передачі природного газу. Зокрема, остаточний розрахунок мав здійснюватися відповідачем до 10-го числа, місяця наступного за розрахунковим.

Загальна вартість наданих послуг за спірний період розрахована позивачем за тарифами, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2301 від 15.12.2016р., з урахуванням визначених у актах приймання-передачі природного газу показників, а також часткової сплати відповідачем, та складає 3 539,26 грн. Перевіривши такий розрахунок, суд дійшов висновку про його правильність.

Натомість, відповідач, в порушення своїх зобовязань за договором, послуги з розподілу природного газу в повному обсязі за січень - березень 2018р. не оплатив.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо недодержання позивачем умов договору в частині виставлення рахунку в якості підстави для розрахунку, оскільки виходячи із системного тлумачення умов договору та додаткової угоди, рахунок/рахунок - фактура є підставою для оплати лише авансового платежу, тоді як обовязок оплати наданих послуг встановлюється після підписання відповідного акту приймання-передачі природного газу.

В даному випадку предметом позову є не проведення попередньої оплати, а стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги за договором (остаточний розрахунок).

Крім того, суд вказує, що відсутність додаткової угоди про визначення вартості послуг на 2018р., за наявності укладеного між сторонами договору, додаткової угоди, актів приймання-передачі природного газу та встановлених оператором ГРМ тарифів, не може бути підставою для нездійснення проплати за надані послуги.

Водночас, суд відзначає про наявність укладеної між сторонами по справі додаткової угоди від 27.11.2018р. до договору розподілу природного газу від 15.12.2016р. №008739 (а.с.100), якою сторони фактично станом на день прийняття рішення визначили загальну вартість наданих за договором послуг у 2018р. у розмірі 6 680,59 грн., яка є більшою ніж заявлено до стягнення в межах даної справи.

Також судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо встановлення сторонами суми договору у розмірі 5 420 грн., оскільки така сума, виходячи з аналізу додаткової угоди, була встановлена сторонами виключно за надані послуги у 2016р. та жодним чином не повязана з предметом даного позову.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, також не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання за укладеним ним договором.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 3 539,26 грн. відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ "Одесагаз" в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 58,35 грн. та інфляційних витрат у сумі 36,04 грн. суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіряючи наведений у позовній заяві позивачем розрахунок 3% річних, судом було встановлено його помилковість в частині нарахування 3% річних на суму заборгованості, з огляду на неврахування положень ст.254 Цивільного кодексу України, якими визначено, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки за умовами договору встановлено обовязок споживача оплатити послуги з розподілу природного газу не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, а у лютому та березні 2018р. такий день припадав на вихідний день, останнім днем оплати є 12 лютого та відповідно 12 березня 2018р.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ст.253 Цивільного кодексу України, початковою датою нарахування 3% річних у зазначених місяцях є, відповідно, 13 лютого та 13 березня 2018р.

З урахуванням зазначеного, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", в межах наведеного позивачем строку, із врахуванням проведених проплат, здійснено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума 3% річних складає 51 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
864.0313.02.2018 - 07.09.20182073 %14.70
1391.2113.03.2018 - 07.09.20181793 %20.47
1284.0211.04.2018 - 07.09.20181503 %15.83

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 51 грн.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені у сумі 602,84 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством України.

Згідно до п. 8.2. договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Приймаючи до уваги, що при перевірці розрахунку пені (а.с.7) було встановлено також методологічні помилки, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", за даними, вказаними позивачем щодо періоду нарахування, було зроблено власний розрахунок пені, згідно з яким її розмір становить 562 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
864.0313.02.2018 - 01.03.20181716.0000 %0.088 %*12.88
864.0302.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*33.80
864.0313.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*33.80
864.0325.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*39.44
864.0313.07.2018 - 13.08.20183217.5000 %0.096 %*26.51
1391.2113.03.2018 - 12.04.20183117.0000 %0.093 %*40.17
1391.2113.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*54.43
1391.2125.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*63.50
1391.2113.07.2018 - 07.09.20185717.5000 %0.096 %*76.04
1284.0211.04.2018 - 12.04.2018217.0000 %0.093 %*2.39
1284.0213.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*50.24
1284.0225.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*58.61
1284.0213.07.2018 - 07.09.20185717.5000 %0.096 %*70.18

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у сумі 562 грн.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд.21, корпус А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) заборгованість у сумі 3 539 /три тисячі пятсот тридцять дев'ять/ грн. 26 коп., пеню у сумі 562 /пятсот шістдесят дві/ грн., 3% річних у сумі 51 /пятдесят одна/ грн., інфляційні втрати у сумі 36 /тридцять шість/ грн. 04 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 741 /одна тисяча сімсот сорок одна/ грн. 96 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська