ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" грудня 2018 р. № 01-23/903/625/18

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали по справі

за позовом Державного агентства резерву України

до відповідача: Державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2"

за участю Прокуратури Волинської області

про стягнення 23606536,62 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Михайлець О. В., довіреність № 632/0/4-18 від 06.03.2018 року;

від відповідача: Слупко О. М., довіреність № 161018 від 10.10.2018 року, ОСОБА_3, керівник;

від прокуратури: Бородчук О. В., посвідчення № 036269 від 12.11.2015 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

в с т а н о в и в:

Державне агентство резерву України звернулося з позовною заявою до Державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2" про стягнення 23606536,62 грн., з них 10461730,51 грн. вартість матеріальних цінностей, щодо яких встановлено факти незабезпечення збереження, 10461730,51 грн. 100% штрафу та 2683075,60 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 07.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.09.2018 року, зобов'язано відповідача надати відзив на позов, позивача - відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року відкладено підготовче засідання на 16.10.2018 року, зобов'язано позивача надати суду відповідь на відзив відповідача, докази правонаступництва позивача.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 06.11.2018 року для надання можливості сторонам подати додаткові докази.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року відкладено підготовче засідання на 21.11.2018 року, в судовому засіданні 21.11.2018 року оголошено перерву до 04.12.2018 року.

Позивачем 21.11.2018 року подано пояснення на позов в якому заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва. дане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено з підстав неподачі позивачем документів в підтвердження того, що розпорядженням № 534-рс від 01.07.2016 року має гриф «таємно», до клопотання було долучено лише звернення Державного агентства резерву України до Кабінету Міністрів України (а.с.222). про відмову в задоволенні клопотання від 21.11.2018 року винесено протокольну ухвалу.

В судовому засіданні 04.12.2018 року позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі в зв'язку з подачею апеляційної скарги на протокольну ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю, до клопотання долучено копію апеляційної скарги за № 161/юр (а.с.238-239). Дане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено, оскільки відсутні підстави зупинення провадження у справі передбачені ст. ст. 227-228 ГПК України.

Згідно заяви Прокуратури Волинської області від 04.12.2018 року № 05-2035вих. у справу вступив прокурор.

За обґрунтованим клопотанням представників відповідача в судовому засіданні 04.12.2018 року оголошено перерву до 07.12.2018 року з метою ознайомлення з доказами, наданими позивачем 04.12.2018 року, до клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва.

06.12.2018 року відповідач, через відділ документального забезпечення та контролю, подав письмові пояснення щодо клопотання про направлення справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва, в яких вказує, що Розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 року № 534-рс має гриф «Таємно», на яке посилається позивач на обґрунтування свого клопотання про передачу справи за підсудністю, не може містити інформацію щодо обставин, які є предметом доказування у даній справі, не є документом, який підтверджує факт закладення на зберігання матеріальних цінностей, а відтак не може бути доказом наявності підстав для передачі справи до Господарського суду м.Києва для розгляду в закритому судовому засіданні.

Відповідач 06.12.2018 року подав клопотання про призначення судової економічної експертизи, в якому навів перелік питань, які необхідно поставити на вирішення експертизи, а необхідність призначення експертизи обґрунтував тим, що вирішення спору пов'язане з дослідженням первинних бухгалтерських документів, що потребує спеціальних знань в галузі економіки та бухгалтерії.

Суд, заслухавши думку представників сторін, щодо заявленого відповідачем клопотання, відмовив в задоволенні останнього, як необґрунтованого, оскільки оцінка наявних в матеріалах справи доказів не потребує спеціальних знань.

07.12.2018 року позивач, через відділ документального забезпечення та контролю, подав пояснення № 164/юр, в якому заявив повторне клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва та вказує, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 року № 534-рс є доказом підстав позовних вимог про стягнення вартості матцінностей держрезерву, щодо яких допущено незабезпечення збереження та застосування санкцій за порушення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, - має гриф «таємно» та інші реквізити носія секретної інформації. Розпорядником (укладачем) зазначеного розпорядження заборонено знімати копії та робити будь-які виписки; вважає хибним твердження відповідача, що дане розпорядження не містить інформацію щодо обставин справи. До пояснення долучив лист від 06.12.2018 року вих. № 135-нт про направлення на адресу Господарського суду м.Києва копії розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 року № 534-рс, прим.№9/5, обл.№134т від 06.12.2018 року, таємно.

Прокуратура Волинської області 07.12.2018 року подала пояснення щодо клопотання позивача про передачу справи за підсудністю, в якому просить задоволити дане клопотання та направити справу для закритого розгляду до Господарського суду м.Києва. При цьому вказує, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 року № 534-рс підтверджує та обгрунтовує позовні вимоги, а саме закладення та перебування на момент проведення перевірки (30.08.2017 року) спірних обсягів зерна державного резерву, яке перебуває на зберіганні ДП «Луцький комбінат Хлібопродуктів № 2», а також надає змогу розмежувати обсяги зерна щодо якого було встановлено факт незабезпечення збереження актами перевірки від 24.09.2010 року, 14.12.2011 року та від 30.08.2017 року, які покладено в основу позовних вимог.

Дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання позивача, заявлене в поясненні № 164/юр, про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва слід задоволити з врахуванням наступного.

Закон України "Про державну таємницю" регулює суспільні відносини, пов'язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Віднесення інформації до державної таємниці - процедура прийняття (державним експертом з питань таємниць) рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну таємницю" віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян. Інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Гриф секретності кожного матеріального носія секретної інформації повинен відповідати ступеню секретності інформації, яка у ньому міститься, згідно із Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, - "особливої важливості", "цілком таємно" або "таємно". Реквізити кожного матеріального носія секретної інформації складаються із: грифа секретності; номера примірника; статті Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, на підставі якої здійснюється засекречення; найменування посади та підпису особи, яка надала гриф секретності.

Таким чином, розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 р. № 534-рс, на який позивач посилається під час підготовчого провадження у справі № 903/625/18, як на відповідний доказ, має гриф «таємно» та інші реквізити носія секретної інформації. Розпорядником (укладачем) зазначеного розпорядження заборонено знімати копії та робити будь-які виписки.

А тому дослідження змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 р. № 534-рс, як доказу у справі, є необхідним при вирішенні даного спору.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, судом встановлено, що матеріали справи містять державну таємницю, а дослідження розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2016 р. № 534-рс, як доказу у даній справі, є необхідним з метою повного та всебічного розгляду всіх обставин справи.

Відповідно до Глави 2 ГПК України підсудність справ визначається за предметними, суб'єктними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст.30 ГПК України).

Під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб'єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом, і в даному випадку правила загальної підсудності застосовуватися не можуть.

Так, згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні. Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно з ч. 2 ст. 31 ГПК України справа прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута також в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

З урахуванням викладеного, Господарський суд Волинської області вважає за необхідне справу № 903/625/18 за позовом Державного агентства резерву України до Державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2" про відшкодування вартості матеріальних цінностей щодо яких встановлено факти незабезпечення збереження на суму 10461730,51 грн., стягнення штрафних санкцій в розмірі 13144806,11 грн. передати для розгляду до Господарського суду м.Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44Б).

Керуючись ст. 27, 29, 30, 31, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Клопотання Державного агентства резерву України про передачу справи № 903/625/18 до Господарського суду м.Києва задоволити.

2. Передати справу № 903/625/18 за позовом Державного агентства резерву України до Державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2" про відшкодування вартості матеріальних цінностей щодо яких встановлено факти незабезпечення збереження на суму 10461730,51 грн., стягнення штрафних санкцій в розмірі 13144806,11 грн. за підсудністю до Господарського суду м.Києва.

3. Матеріали справи № 903/625/18 надіслати до Господарського суду м.Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44Б)

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя С. В. Костюк