Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/914/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО",

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 7 614 грн 54 к.

представники сторін не з"явилися

установив: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось в суд із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 7614 грн 54к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

19.10.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання у справі на 15.11.2018, яке відклав на 06.12.2018 (ухвала від 15.11.2018).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в надісланому 05.11.2018 клопотанні (вх.№17163/18) просив про розгляд справи без участі повноважного представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив; через канцелярію суду подав заяву вх.№19082/18 про визнання позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 236 ГПК України, якщо одна із сторін визнала пред"явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 191 ГПК України.

Частина 1 ст. 191 ГПК України передбачає право відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв"язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз"яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2 ст. 191 ГПК України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 України).

Заява про визнання позовних вимог підписана представником ПрАТ "СК" Галицька" ОСОБА_1 На підтвердження повноважень представника на підписання цієї заяви до матеріалів справи приєднана довіреність від 12.05.2017 №150/2017.

У судовому засіданні 06.12.2018 суд ухвалив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору №5031042 добровільного страхування наземного транспорту від 04.04.2018 та страхового акта від 07.05.2018 №04168, який складено внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.04.2018 за участю застрахованого транспортного засобу "Kia Sportage" (державний номер НОМЕР_1) здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику та, як наслідок, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримав право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме до водія транспортного засобу "Mercedes-Benz Vito" (державний номер НОМЕР_2) ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/003851095).

Позиція відповідача.

Відповідач визнав позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в повному обсязі.

Обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

04.04.2018 між ОСОБА_3, як страхувальником та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" укладено договір №5031042 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортними засобом "Kia Sportage" (державний номер НОМЕР_1). Строк дії договору з 11.04.2018 до 10.04.2019.

29.04.2018 о 12:00 год в м. Одеса на вул. Довженка,7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Kia Sportage" (державний номер НОМЕР_1), яким керував ОСОБА_3 та автомобіля "Mercedes-Benz Vito" (державний номер НОМЕР_2), яким керував ОСОБА_2

ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). Цей факт встановлений в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, копія якого приєднана до матеріалів справи.

На виконання умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", відповідно до розрахунку страхового відшкодування, на підставі страхового акта № 04168-02 від 07.05.2018 та рахунку - фактури №АО-00001379 від 03.05.2018, виплатило страхове відшкодування в розмірі 7614 грн 54 к., що підтверджується платіжним дорученням від 08 травня 2018 року №10285.

06.06.2018 позивач направив на адресу відповідача регресну вимогу вих.№4479 про страхове відшкодування на суму 7614 грн 54 к.

Проте, станом на 16.10.2018 страхове відшкодування від відповідача на рахунок позивача не надійшло, у зв"язку із чим позивач змушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) (ч. 2 ст. 352 ГК України).

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України.

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено у ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 7614 грн 54 к., а цивільно-правова відповідальність особи, яка визнана винною у заподіянні шкоди, застрахована у ПрАТ СК "Галицька", то в силу наведених положень закону до позивача перейшло право вимоги до відповідача. В межах ліміту відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування АК №003851095 до стягнення належить 7614 грн 54 к.

Висновок суду.

Оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 7614 грн 54 к.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн.

За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Отже, позивачу за його клопотанням (ст.7 Закону України "Про судовий збір") належить повернути з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 881 грн. Судовий збір в розмірі 881 грн враховуючи задоволення позовних вимог суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124, ст.129 Конституції України, керуючись ст. 74, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 7614 грн 54 к. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018 ( код 22186790 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", вул.Казимира Малевича,31, 03150, м.Київ (код 31650052) - 7614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять гривень) 54 к. страхового відшкодування та 881 (вісімсот вісімдесят одну гривню) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.12.2018

Суддя Т.В. Максимів