ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.12.2018 м. Ужгород Справа № 904/2872/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

при секретарі судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Слободян Тараса Миколайовича, м. Дніпро (далі - ФОП Слободян)

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК», м. Хуст (далі - товариство)

про стягнення заборгованості в сумі 108700,00 грн.

представники:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

Позивач звернувся до суду з наведеними вимогами до відповідача, оскільки останній всупереч договірних зобов'язань не сплатив вартість наданих йому позивачем послуг транспортно-експедиційного обслуговування, у зв'язку з чим виникла заборгованість на 108700,00 грн. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у засідання суду не забезпечив. Кореспонденція суду (ухвали суду від 10.08.18, 03.10.2018, 06.11.2018 р.) надіслана відповідачу за адресою - вул. Львівська 12, м. Хуст, 90400, - яка за відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційним місцезнаходженням, повернута до суду без вручення адресату із відміткою установи зв'язку «уточніть адресу».

Відповідно до правової позиції наведеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1), якщо ухвала у справі надіслана за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною та зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернута підприємством зв'язку або повернута з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно до частин 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За наведених обставин вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом прийняти участь у засіданні суду, подати суду відзив на позов, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами встановлено, що спірні відносини сторін виникли на підставі укладеного ними 14.03.2016р. договору на транспортно-експедиційне обслуговування (договір). Даний договір регулює взаємовідносини експедитора - відповідача у справі - та перевізника - позивача у справі, які пов'язані із здійсненням транспортно-експедиційного обслуговування по організації експортно-імпортних і транзитних перевезень вантажів автомобільним, залізничним, морським та авіатранспортом на території України та інших держав з паданням інших послуг, узгоджених в заявках-договорах/доповненнях до даного договору, і які є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

За умовами договору (п.3.1) перевізник зобов'язався організувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним, залізничним, морським та транспортом на території України та за її межами відповідно до умов, визначених даним договором та заявками-договорами.

Пунктом 5 договору сторони узгодили вартість, порядок, строки оплати наданих послуг. Так, визначено, що вартість транспортно-експедиційного обслуговування та інших послуг встановлюється в окремих заявках-договорах, які є невід'ємною частиною цього договору; оплата кожного окремого перевезення здійснюється на підставі рахунку та пакету документів: актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних тощо; строк оплати послуг з перевезення - 14 банківських днів з моменту отримання документів для оплати.

Датою доставки (отримання) вважається дата підписання акту приймання-передачі виконаних робіт та/або дата відмітки у товарно-транспортній накладній про отримання вантажу вантажоодержувачем.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вищевказаного договору, відповідачем було подано заявки - договори на перевезення вантажу, а саме: № 20-172342 від 30.08.2017р. (сума фрахту 15000,00грн.);№ 20-172345 від 30.08.2017р. (сума фрахту 6700,00грн.);№ 20-172375 від 02.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172398 від 05.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.);№ 20-172442 від 07.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172469 від 08.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172470 від 08.09.2017р. (сума фрахту 15000;00грн.); № 20-172557 від 14.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172574 від 15.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172629 від 21.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172647 від 22.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.); № 20-172673 від 26.09.2017р. (сума фрахту 8000,00грн.). Загальна вартість транспортно-експедиційного обслуговування за наведеними заявками-договорами склала 108700,00 гривень.

Перевізник виконав зобов'язання з транспортно-експедиційного обслуговування за вищезазначеними заявками-договорами, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, а саме: № ЛВ0024711 від 30.08.2017р.; №РВ0000704 від 31.08.2017р.; № ЮК0026152 від 03.09.2017р.; №ЮК0026207 від 05.09.2017р.; №ЮК0026277 від 07.09.2017р.; № ЮК0026323 від 08.09.2017р.; №ЛВ0024960 від 08.09.2017р.; №ЮК0026497 від 14.09.2017р.; № ДН0003031 від 15.09.2017р.; №ДН0003099 від 21.09.2017р.; № ЮК0026720 від 22.09.2017р.; № ЮК0026805 від 26.09.2017р.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання по договору , однак відповідач не здійснив оплату за надані послуги -транспортно-експедиційного обслуговування, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 108 700,00 грн.

На адресу відповідача була направлена претензія 13.04.18 з вимогою сплатити зазначену заборгованість; до претензії долучені рахунки та пакет документів для оплати наданих послуг за умовами договору.

Відповідач на претензію відповіді не надав, вимоги не виконав, що послугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

У ході судового розгляду справи відповідач факт надання послуг жодними доказами не спростував, доказів оплати послуг за договором суду не надав.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких приписів господарського та цивільного законодавства.

Нормою ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання, якими є сторони даних спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За наведених вище фактичних обставин справи, оскільки належними та допустимими доказами доведено факт надання послуг відповідачу та невиконання останнім зобов'язань щодо оплати наданих послуг, та з огляду на наведені норми цивільного та господарського законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 108700,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК» (90400, Закарпатська обл., місто Хуст, вул. Львівська, будинок 12, ) на користь фізичної особи-підприємця Слободян Тараса Миколайовича (49130, АДРЕСА_1 іпн НОМЕР_1) заборгованості на суму 108 700,00 (сто вісім тисяч сімсот грн. 00 коп) та у відшкодування витрат судових витрат 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.00 коп.).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.12.18

Суддя Ушак І.Г.