ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2665/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розгянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного

провадження справу за позовом Харківського міського центру зайнятості, м. Харків, до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, м.

Харків, про стягнення коштів у розмірі 61 177,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківський міський центр зайнятості, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Індустріального об'єднання управляння Пенсійного фонду України м. Харкова, про стягнення коштів, які виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 61 177,58 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 762,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року позовну заяву Харківського міського центру зайнятості залишено без руху через недотримання вимог ст.ст. 162, 164 ГПК України. Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2665/18, розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 22 жовтня 2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30228 від 22 жовтня 2018 року) за яким останній позовні вимоги не визнає, в задоволені позову просить відмовити з огляду на те, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, як наслідок неправомірність покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування спірних збитків. Вказаний відзив судом долучено до матеріалів справи. 24 жовтня 2018 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 30459 від 24 жовтня 2018 року), яку судом долучено до матеріалів справи. 31 жовтня 2018 року, через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення (вх. № 30963 від 31 жовтня 2018 року), які судом долучено до матеріалів справи. Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 листопада 2018 року відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (вх. № 30971 від 31 жовтня 2018 року).

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

11 листопада 2016 року, громадянка ОСОБА_1 звернулася до позивача, Харківського міського центру зайнятості, із заявою про надання статусу безробітного. Позивачем, за період з 18 листопада 2016 року по 12 листопада 2017 року було виплачено громадянці ОСОБА_1, як безробітній, 61 177,58 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню (арк. спр. 37). Водночас, рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 січня 2018 року № 645/4501/17 задоволено адміністративний позов громадянки ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (відповідача по справі) № 341 від 23 червня 2017 року про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно доп. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення; зобов'язано Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (відповідача по даній справі) призначити та виплатити громадянці ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з дня набуття права на призначення такої пенсії - з 11 жовтня 2016 року. 01 серпня 2018 року позивачем, на підставі заяви-повідомлення гр. ОСОБА_1 та вказаного вище рішення суду, складено акт № 54 - інш. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідно до якого кошти, нараховані та переховані ОСОБА_1 на особистий рахунок як допомога по безробіттю з 18 листопада 2016 по 12 липня 2017 року в сумі 61 177,58 грн. підлягають до повернення за рахунок відповідача. 03 серпня 2018 року позивач надіслав на адресу відповідача лист-претензію про повернення коштів (вих. № ХМЦЗ-02-8005) відповідно до якої просив перерахувати на користь позивача кошти в сумі 61 177,58 грн., що були виплачені громадянці ОСОБА_1 в період з 18 листопада 2016 року по 12 листопада 2017 року. Дану претензію мотивовано тим, що за вказаний період позивачем було виплачено на користь гр. ОСОБА_1 допомогу по безробіттю, водночас рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова зобов'язано відповідача призначити та виплатити вказаній громадянці пенсію за вислугу років з 11 жовтня 2016 року, тобто охоплюючи період за який вказаній особі виплачувалася допомога по безробіттю. З огляду на наведене та на підставі ст. 1166 ЦК України, ст. 107 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення", позивач й просив відповідача перерахувати на його користь вказані вище кошти. Дану лист-претензію відповідач отримав 06 серпня 2018 року, втім відповіді не надав, кошти лишив без повернення, що й стало підставою для звернення з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття" визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". У ст.1 цього Закону визначено, що "загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" - це система прав, обов'язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, "страховий випадок" - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Згідно з п.2 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітним вважається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в центрі зайнятості припиняється у разі досягнення особою встановленого законом пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. Згідно з п.п.7 п.5.5. розд. 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. № 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000р. № 915/5136, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти вказаного Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, а також, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також, незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем вказаному Фонду про прийняття його на роботу. Відповідно до ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок, зокрема, несвоєчасного призначення пенсії та виплати пенсії, несуть відповідальність згідно з законом. До ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї ж статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, громадянка ОСОБА_1 станом на 11 листопада 2016 року (дата звернення цієї громадянки до позивача з заявою про надання статусу безробітного) через відсутність роботи не мала заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування та отримала від Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмову у призначені пенсії за вислугу років з 11 жовтня 2016 року, а також, в період з 18 листопада 2016 року по 12 листопада 2017 року вказана громадянка не мала заробітку та не отримувала пенсію. Протиправність дій Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, що полягали у відмові у призначені та виплаті громадянці ОСОБА_1 пенсії з 11 жовтня 2016 року, встановлено рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2018 року № 645/4501/17. Відповідачем не спростовано того, що гр. ОСОБА_1, саме через протиправні дії відповідача, не мала можливість реалізувати своє законне право на призначення та отримання з 11 жовтня 2016 року пенсії за вислугу років, і лише після судового рішення отримала вказані кошти.

Здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії громадянці ОСОБА_1 Внаслідок неправомірний дій саме відповідача громадянка ОСОБА_1 не отримала призначення пенсійного забезпечення, яке їй гарантовано законодавством, а Харківській міський центр зайнятості безпідставно здійсни виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку між незаконними діями управління пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Дана правова позиція повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 923/575/17 від 02 травня 2018 року.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 61 177,58 грн.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що відшкодування шкоди за своєю правовою природою є деліктною відповідальністю; лише за сукупністю таких умов - неправомірної поведінки особи, вини заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, суд приймає рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідач вказує на те відсутність складу цивільного правопорушення, як наслідок неправомірність покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування спірних збитків. Сума допомоги по безробіттю позивачем було сплачено добровільно, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди завданої позивачу. Вказані вище обставини є на думку відповідача підставою відмови в задоволені позову, втім дане твердження відповідача є хибним, з огляду на наступне.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідності до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Наявність трьох елементів цивільного правопорушення встановлено в даному рішенні суду про що зазначено вище, що й стало підставою для задоволення позовних вимог. Виплати по безробіттю здійснювались позивачем не добровільно (як зазначав відповідач), а на виконання вимог ЗУ "Про зайнятість населення").

Дана правова позиція повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 923/575/17 від 02 травня 2018 року.

Позиція відповідача, викладена у запереченнях (вх. № 30963 від 31 жовтня 2018), залишена судом без розгляду, з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 4 ст. 167 ГПК України, заперечення подаються в строк, встановлений судом. Як вбачається з ухвали господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року, судом було встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив на подання до суду заперечень. Відповідачем отримано відповідь на відзив 25 жовтня 2018 року (що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з відстеження пересилання поштових відправлень (арк. спр. 56-56), і відповідно, у відповідача був строк на подання заперечень до 30 жовтня 2018 року (включно). Втім, вказані заперечення відповідачем було подано до суду 31 жовтня 2018 року, тобто поза межами строку, встановленого судом. Відповідно до приписів ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Враховуючи вище викладене, а саме подання відповідачем заперечень з пропуском строку, встановленого судом та без жодного обґрунтування поважності причин такого пропуску, заперечення відповідача (вх. № 30963 від 31 жовтня 2018 року) залишаються судом без розгляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 762,00 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Згідно частини 5 статті 240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 91, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м. Харків, пр-т Московський 198/3, ) на користь Харківського міського центру зайнятості (61013,м. Харків, вул. Шевченка, 137 А, ) кошти, виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 61 177,58 грн. та 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 06.12.2018 р.

Суддя ОСОБА_2

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

справа № 922/2665/18