СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. справа №922/483/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача не зявився;
від відповідача ОСОБА_5 (адвокат, ордерХВ №000074 від 05.11.18р., ОСОБА_6 (директор згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);
від третьої особи не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», м. Харків
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у м. Харкові
у справі №922/483/18 (суддя Жигалкін І.П.)
за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», м. Харків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні ВідповідачаДепартаменту земельних відносин Харківської міської ради, м. Харків
про внесення змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Харківська міська рада, м. Харків (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», м. Харків (далі Відповідач) з вимогами про внесення зміни до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р. шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі з 01.01.2014р. в такій редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі,

зареєстрованого "04" липня 2005 року за №8274/05

у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах."

"__" _____________ 20

Харківська міська рада Харківської області (Орендодавець) в особі міського голови ОСОБА_7 з одного боку та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінтез-Приват" (Орендар) в особі керівника________________ з другого боку, домовились про нижченаведене:

І. Відповідно до Податкового кодексу України, Закону України «Про оренду землі», рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013р. №1209/13 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013», рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013р. №1269/13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013», рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008р. №41/08 «Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в м. Харкові» (з відповідними змінами та доповненнями), рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012р. №960/12 «Про Порядок оформлення договорів оренди землі м. Харкова п.5., 9., 14. договору оренди землі, зареєстрованого « 04» липня 2005 року за №8274/05 змінити, доповнити пункт 2. словами, а пункт 21 абзацом і викласти у такій редакції:

« 2. (редакція по договору). Кадастровий номер земельної ділянки №1 - :10:009:0015, земельної ділянки №2 - :10:009:0011, земельної ділянки №3 - :10:009:0012».

« 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки №1 відповідно до витягу з технічної документації №490 від 17.10.2013р. становить 1162941 грн. (один мільйон сто шістдесят дві тисячі дев"ятсот сорок одна гривня), земельної ділянки №2 відповідно до витягу з технічної документації №489 від 17.10.2013 становить 2641144 грн. (два мільйони шістсот сорок одна тисяча сто сорок чотири гривні), земельної ділянки №3 відповідно до витягу з технічної документації №491 від 17.10.2013 становить 1254905 грн. (один мільйон двісті пятдесят чотири тисячі девятсот пять гривень).

При змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.»

« 9. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати за земельну ділянку №1 згідно з розрахунком №520/14 від 11.11.2013 на рік становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 65124,70 грн. (шістдесят пять тисяч сто двадцять чотири гривні сімдесят копійок) або в місяць - 5427,06 грн. (пять тисяч чотириста двадцять сім гривень шість копійок); за земельну ділянку №2 згідно з розрахунком №519/44 від 11.11.2013 на рік становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 147904,06 грн. (сто сорок сім тисяч девятсот чотири гривні шість копійок) або в місяць - 12325,34 грн. (дванадцять тисяч триста двадцять п"ять гривень тридцять чотири копійки); за земельну ділянку №3 згідно з розрахунком №521/14 від 11.11.2013 на рік становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 70274,68 грн. (сімдесят тисяч двісті сімдесят чотири гривні шістдесят вісім копійок) або в місяць - 5856,22 грн. (п"ять тисяч вісімсот пятдесят шість гривень двадцять дві копійки).»

« 14. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором:

у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100% річної орендної плати, встановленої цим договором;

стягується пеня у розмірі, визначеному згідно з діючим законодавством.»

« 21. (редакція договору):

У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) або приведення її (їх) у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993р. №284".

ІІ. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 « 05» квітня 2005 року в реєстрі за №2580, зареєстрованого « 15» квітня 2005 року за №7584/05 у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах і складена та підписана в чотирьох примірниках, один з яких зберігається в справах нотаріуса, другий залишається у органі, що провів їх державну реєстрацію, а два інших видаються сторонам по договору.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

Харківська міська рада Товариство з обмеженою

Харківської області відповідальністю "Сінтез-Приват"

м. Харків, м-н Конституції, 7 61172, м. Харків, бульвар Грицевца, буд. 2

код 04059243 код 22641700

в особі міського голови в особі керівника

__________________ ОСОБА_7 ___________ ______________________»

/підпис/ /підпис/ /ПІБ/

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2018р. відкрито провадження у справі №922/483/18 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2018р. залучено до участі у справі №922/483/18 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Департамент земельних відносин Харківської міської ради, м. Харків (далі Третя особа).

4. Рішенням Господарського суду Харківської області 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №922/483/18 позовні вимоги Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват» задоволені в повному обсязі, хоча зі змісту резолютивної частини не вбачається конкретної дати, з якої місцевий суд визнав спірну додаткову угоду укладеною.

5. Означене рішення суду обґрунтоване фактом прийняттям Харківською міською радою рішення №1269/13 від 25.09.2013р. «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013р.», що ґрунтується на даних «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013р.», яка вводиться в дію з 01.01.2014р. та необхідністю на підставі цього внесення зміни до пунктів договорів в частині визначення нормативно-грошової оцінки землі та розміру орендної плати. Окрім того, місцевим судом було задоволено вимогу Позивача щодо внесення змін до п.п.2, 14, 21 договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р. з мотивів приведення до відповідності його змісту положенням Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004р.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

6. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 19.06.2018р. у справі №922/483/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.

7. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- неправильне застосування норм матеріального права при внесенні змін до п.9 договору щодо встановлення ставки орендної плати за земельні ділянки на рік у розмірі 5,6% від їх нормативної грошової оцінки. Так, рішення Харківської міської ради від 27.02.2008р. №41/08 «Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування у м. Харкові» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на час укладення договору зазначене рішення не було прийнято. Окрім того, застосування ставки орендної плати в розмірі 5,6% від нормативної грошової оцінки землі на рік не відповідає положенням ст.1 Протоколу 1 Європейської Конвенції з прав людини та інших основоположних свобод та ст.58 Конституції України щодо неможливості зворотної дії нормативно-правових актів в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

- залишення місцевим судом поза увагою того факту, що визначена в договорі ставка орендної плати на рівні 4,1% та 4,3% від нормативної грошової оцінки наразі цілком відповідає приписам ст.288 Податкового кодексу України, оскільки чинним законодавством та умовами договору міській раді не надано повноважень в односторонньому порядку змінювати таку ставку у діючих договорах, про що було зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. у справі №922/3503/14;

- невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при внесенні змін до п.14 договору щодо встановлення штрафної санкції у вигляді 100% річної орендної плати за несвоєчасне виконання обовязку з оплати орендної плати, оскільки подібні штрафні санкції не передбачені жодним нормативно-правовим актом, а їх встановлення повинно відбуватися за згодою сторін, чим в даному випадку знехтував місцевий суд;

- висновки суду щодо належних розмірів нормативної грошової оцінки земельних ділянок згідно витягів №№489-491 від 17.10.2013р. (відповідно до яких були внесені зміни п.5 договору) не відповідають обставинам справи, що підтверджується витягами з технічної документації про грошову оцінку земельних ділянок №97-20-0.23, 08-527/176-18, №97-20-0.23, 08-528/176-18, №97-20-0.23, 08-534/176-18 від 22.03.2018р.;

- помилковість висновків суду про те, що договір не містить кадастрових номерів земельної ділянки, оскільки додатки до договору «План земельної ділянки» містить кадастрові номера відповідних земельних ділянок;

- судом при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права щодо повного та всебічного зясування обставин, на які посилався Відповідач у відзиві на позовну заяву; не надано належної правової оцінки доводам Відповідача та обґрунтувань чому саме документи, надані Відповідачем, не приймаються в якості доказів, на підтвердження чого Скаржником наводяться рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації», «Серявін проти України», «Проніна проти України», «Суомінен проти Фінляндії», «Хаджинастасиу проти Греції»;

8.У додаткових пояснення від 02.08.2018р та від 13.08.2018р. до апеляційної скарги, Відповідач також зазначив, що у суду першої інстанції не було правових підстав визнавати додаткову угоду укладеною з 01.01.2014р., оскільки пропозиція укласти означену угоду було направлено Відповідачу 31.03.2014р. Окрім того, Позивачем не доведено, як саме співвідноситься зміна нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з п.п.14, 21 додаткової угоди і чи є зміна нормативно-грошової оцінки підставою для укладення додаткової угоди в новій редакції, з огляду на те, що норми чинного законодавства не містять прямого примусу про обовязковість зміни умов договору оренди землі при внесенні змін до Типового договору оренди землі.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

9. Харківською міською радою та Третьою особою в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзивів на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

10. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

11. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018р. у справі №922/483/18 (колегія суддів: головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_9, судді Крестьянінов О.О., Шевель О.В.) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват» на рішення Господарського суду Харківської області від 19.06.2018р., призначено розгляд справи на 06.08.2018р. о 12.00 з подальшим відкладенням на 20.09.2018р. об 09:15.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.09.2018р. (колегія суддів: головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_10, судді Шевель О.В., Бородіна Л.І.) було відкладено розгляд справи на 11.10.2018р. о 16:15 у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №104.

12. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, у тому числі Харківський та Донецький апеляційні господарські суди та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, що визначає Східний апеляційний господарський суд як суд апеляційної інстанції у розумінні ч.1 ст.25 Господарського процесуального кодексу України для справи №922/483/18.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р., враховуючи Указ Президента України №295/2018 від 28.09.2018р. «Про переведення суддів», повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду було оприлюднено в газеті «Голос України» №185 (6940), а отже Харківський та Донецький апеляційні господарські суди припинили здійснювати правосуддя.

Приписами ч.ч.5 та 7 ст.31 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

13. Розпорядженням Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018р. «Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів», у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом, доручено відділу документального забезпечення та контролю здійснити передачу судових справ, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду до, зокрема, Східного апеляційного господарського суду.

14. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018р. у справі №922/483/18 та з урахуванням прийнятого в порядку ч.3 ст.32 Господарського процесуального кодексу України зборами суддів Східного апеляційного господарського суду рішення про персональний склад постійних колегій суддів сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1 та судді Пушай В.І. і ОСОБА_3, що відповідає вимогам ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом ч.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України означена зміна складу суду зумовлює новий відлік визначеного ст.273 цього Кодексу процесуального строку розгляду апеляційної скарги.

15. Ухвалою від 10.10.2018р. вказана судова колегія прийняла справу №922/483/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват» у судовому засіданні на 05.11.2018р. о 10:10 з повідомленням учасників справи, з подальшим оголошенням перерви у судовому засіданні до 26.11.2018р. о 10.00 та до 05.12.2018р. о 10.00.

16. Враховуючи викладене в п.п.9-14 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

17. Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

18. У судовому засіданні 05.11.2018р. уповноважений представник Скаржника підтримав свої вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, а представник Позивача та Третьої особюи наголошував на законності і обґрунтованості переглядуваного рішення.

Представники Відповідача у судовому засіданні 26.11.2018р. та 05.12.2018р. заначили про те, що зміни до договору оренди з урахуванням чинних розмірів нормативної грошової оцінки має бути вирішено в межах окремого позову, до моменту якого умови договору мають бути збережені в їх первісному вигляді. Своєю чергою, представник Позивача та Третьої особи у судове засідання 05.11.2018р. та 05.12.2018р. попри належну обізнаність, не зявився.

19. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

20. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 04.07.2005р. між Харківською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват» (Орендар) було укладено договір оренди землі №8274/05 (договір - а.с.а.с.21-26), що зареєстровано у Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», відповідно до умов п.1 якого, Орендодавець на підставі рішення Харківської міської ради від 22.02.2005р. №21/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації обєктів» (а.с.а.с.34-37) надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, землі транспорту, яка знаходиться м. Харків, вул. Грицевця, ріг вул. ОСОБА_11.

21. У п.2 договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3663га (в тому числі ділянка №1 площею 0,0810га, ділянка №2 площею 0,1923га, ділянка №3 площею 0,0930га), в тому числі: ріллі 0га, багаторічних насаджень 0га, сіножатей 0га, пасовищ 0га, лісів 0га, під забудовою 0га, інших угідь 0,3663га.

22. Відповідно до п.5 договору оренди землі, нормативна грошова оцінка:

- земельної ділянки №1: на період будівництва згідно з довідкою №563/05 від 29.04.2005р. становить 56689,00грн.; на період експлуатації згідно з довідкою №564/05 від 29.04.2005р. становить 283446,00грн.;

- земельної ділянки №2: згідно з довідкою №567/05 від 29.04.2005р. становить 671208,00грн.;

- земельної ділянки №3: на період будівництва згідно з довідкою №565/05 від 29.04.2005р. становить 64869,00грн.; на період експлуатації згідно з довідкою №566/05 від 29.04.2005р. становить 324346,00грн.

23. Як встановлено у п.8 договору, останній укладено строком: на період будівництва до 01.12.2006р. (ділянка №1 для розширення існуючої гостьової автостоянки, ділянка №3 для реконструкції частини торговельного майданчику з влаштуванням критого намету) (але не пізніше прийняття обєкту до експлуатації) на період експлуатації до 01.12.2029р. (ділянка №1, ділянка №2 існуюча автостоянка, ділянка №3). Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж на 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

24. Як передбачено п.9 договору, орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківській області.

Також цим пунктом було визначено розмір орендної плати в місяць:

1) на земельну ділянку №1 становить: на період будівництва 2005р. 124,15грн., 2006р. 182,77грн.; на період експлуатації 2006р. 700,82грн., з 2007р. 1015,68грн.;

2) на земельну ділянку №3 становить: на період будівництва 2005р. 142,06грн., 2006р. 209,15грн.; на період експлуатації 2006р. 801,95грн., з 2007р. 1162,24грн.;

3) на земельну ділянку №2 становить: 2005р. 1215,45грн., 2006р. 1582,37грн., з 2007р. 2293,29грн.

25. Відповідно до п.п.10, 11 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

26. У п.13 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі:

-а) зміни умов господарювання, передбачених договором;

-б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів;

-в) внаслідок інфляції щорічно;

-г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами;

-д) в інших випадках передбачених законом.

27. Згідно з п.20 договору, передача земельної ділянки Орендарю здійснюється протягом десяти днів після повної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

28. Відповідно до п.36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

29. З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2005р. сторонами було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.29). Крім цього, матеріали справи містять план земельної ділянки з кадастровими номерами :10:009:0015 (ділянка №1), :10:009:0011 (ділянка №2), :10:009:0012 (ділянка №3), загальною площею 0,3663га, акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 26.04.2005р. (а.с.а.с.30,33) та витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №№НВ-013, НВ-013, НВ-013 (а.с.а.с.38-40) від 29.11.2013р.

30. Рішенням Харківської міської ради від №1209/13 від 03.07.2013р. затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р. Окрім цього, п.1.1 встановлено, що Харківська міська рада затвердила базову вартість 1кв.м. землі у м.Харкові в сумі 291,18грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до п.2 рішення №1209/13 від 03.07.2013р., останнє вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель м.Харкова станом на 01.01.2013р. застосовується з 01.01.2014р.

Попередня вартість 1кв.м. землі у м. Харкові була визначена станом на 01.01.2007р. на підставі рішення Харківської міської ради від №335/07 25.12.2007р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007.», положення про впровадження якої затверджено рішенням 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання №42/08 від 27.02.2008р., яке набрало чинності з 01.03.2008р.

31. Рішенням Харківської міської ради №1269/13 від 25.09.2013р. «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013р.» встановлено, що плата за землю на підставі даних «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Харкова станом на 01.01.2013р.» вводиться в дію з 01.01.2014р. (п.2 рішення №1269/13 від 25.09.2013р.) Зміни до договорів оренди землі, повязані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у м. Харкові. (п.3 рішення №1269/13 від 25.09.2013р.)

32. Рішенням Харківської міської ради від №41/08 27.02.2008р. «Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в м. Харкові», визначено порядок розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності м. Харкова та встановлені ставки річної орендної плати, які необхідно застосовувати при розрахунку розміру орендної плати при укладанні договорів оренди та внесені до них зміни.

Внаслідок зміни розміру нормативної грошової оцінки земель м. Харкова, яку введено в дію з 01.01.2014р., змінився також і розмір орендної плати за користування землею на території м. Харкова, а тому плата за землю у вигляді орендної плати повинна бути змінена і сплачуватись з 01.01.2014р., тобто з дати введення в дію нормативно грошової оцінки земельної ділянки на підставі рішення Харківської міської ради від №1269/13 25.09.2013р. «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013р.»

33. Відповідно до п.2.2 рішенням Харківської міської ради №1269/13 від 25.09.2013р., Управління Держземагентства у м. Харкові Харківської області надає інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з чинним законодавством.

34. Департаментом земельних відносин Харківської міської ради було одержано витяги №№489, 490, 491 від 17.10.2013р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. (а.с.а.с.41-43)

34.1. Відповідно до означених витягів з технічної документації, нормативна грошова оцінка становить:

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0,00грн. (коефіцієнт КФ 2,5);

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0,00грн. (коефіцієнт КФ 2,5);

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0,00грн. (коефіцієнт КФ 2,5);

34.2. На підставі нових даних нормативної грошової оцінки, Позивачем було підготовлено розрахунки розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності №№519/14, 520/14, 521/14 станом на 01.01.2013р.(а.с.а.с.44-46), відповідно до яких розмір орендної плати на рік становить:

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0011) 147904,06грн. (5,6% від нормативної грошової оцінки);

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0015) 65124,70грн. (5,6% від нормативної грошової оцінки);

- земельної ділянки (кадастровий номер :10:009:0012) 70274,68грн. (5,6% від нормативної грошової оцінки).

35. 31.03.2014р. Департаментом земельних відносин виконавчого комітету Харківської міської ради рекомендованим листом №5334/0/225-13 (повідомлення про вручення а.с.49) на адресу Відповідача направлено лист-пропозицію разом з проектом додаткової угоди, датованої 26.03.2014р. до договору оренди землі від 04.07.2005р. (а.с.а.с.47, 48), яка передбачала:

- доповнення п.2 договору вказівкою на кадастрові номери орендованих земельних ділянок;

- зміну п.5 договору щодо розміру орендної плати через зміну нормативної грошової оцінки (п.34.1. цієї постанови);

- встановлення у п.9 договору розміру орендної плати з розрахунку ставки орендної плати на рівні 5,6% від такої нормативної грошової оцінки (п.34.2. цієї постанови);

- доповнення п.13 договору додатковими підставами перегляду розміру орендної плати (в пп. б) додано фразу «…зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством» та доповнено новим підпунктом г) «зміни нормативної грошової оцінки», що передбачало і відповідну зміну нумерації решти підпунктів);

- викладення п.14 в новій редакції «у разі невнесення орендної плати у строки, визначені законодавством, справляється пеня згідно діючого законодавства»;

- права Орендодавця у п.28 договору доповнити підпунктом д) наступного змісту «в разі ухилення Орендаря від перерахунку орендної плати при настанні умов, передбачених п.13 договору, Орендодавець має право звернутися до суду для визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною в зміненій редакції».

36.Наразі, запропонована Орендодавцем додаткова угода Орендарем підписана не була, зважаючи на що, Орендодавець 02.03.2018р. звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами, спрямованими на визнання з 01.01.2014р. укладеною додаткової угоди до договору оренди №8275/05 від 04.07.2005р., якою:

- зміни до п.п.2, 5, 9 договору пропонувалися тотожними до змін, викладених у скерованому Орендодавцеві проекті угоди від 26.03.2014р. (п.35 цієї постанови);

- редакцій п.14 договору у порівнянні з запропонованою у проекті угоди від 26.03.2014р. доповнювалася фразою «у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором»;

- передбачалося доповнення п.21 договору (пропозиції щодо цього пункту взагалі не було у проекті угоди від 26.03.2014р.) наступним «У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) або приведення її (їх) у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284».

Водночас, визначена у позовній заяві редакцій спірної додаткової угоди не передбачала внесення визначеного у проекті угоди від 26.03.2014р. доповнення до п.28 договору оренди.

37. Місцевим судом встановлено, що Постановою КМУ від 22.11.2017р. №890 до п.п.14 і 21 Типового договору оренди землі були внесені такі зміни:

- п.14 викладено в такій редакції: «У разі невнесення орендної плати, встановленої цим договором:

у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100% річної орендної плати, встановленої цим договором;

стягується пеня у розмірі ____ відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення»

- п.21 доповнено абзацом наступного змісту: «У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) або приведення її (їх) у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284»

38. З наявних у суду першої інстанції документів колегією апеляційного суду встановлено, що вже після порушення провадження у справі Відповідачем були отримані витяги з Держгеокадастру від 22.03.2018р. за №№97-20-0,23, 08-527/176-18; 97-20-0,23, 08-528/176-18; 97-20-0,23, 08-534/176-18 (а.с.70-72), відповідно до яких нормативно грошова оцінка орендованих земельних ділянок становить:

- земельної ділянки за кадастровим номером :10:009:0,00грн. (коефіцієнт КФ 0,7);

- земельної ділянки за кадастровим номером :10:009:0015 617771,00грн. (коефіцієнт КФ 0,7);

- земельної ділянки за кадастровим номером :10:009:0012 666624,00грн. (коефіцієнт КФ 0,7);

39. Враховуючи дані, які містилися в означених витягах, Відповідач направив на адресу Позивача лист від 10.04.2018р. (а.с.110) з проханням розглянути питання можливості укладення додаткової угоди до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р. в редакції, що була ним надана в додатках до цього листа (а.с.а.с.111, 112), яка передбачала:

- доповнення п.2 договору оренди вказівкою на кадастрові номери земельних ділянок тобто така ж сама редакція, яка пропонувалась і Позивачем за змістом проекту угоди від 26.03.2014р. (п.35 цієї постанови) та позовної заяви (п.36 цієї постанови);

- в п.5 договорі посилання на витяги з Держгеокадастру від 22.03.2018р. за №№97-20-0,23, 08-527/176-18; 97-20-0,23, 08-528/176-18; 97-20-0,23, 08-534/176-18 та визначений ними розмір нормативної грошової оцінки (п.38 цієї постанови);

- в п.9 замість запропонованого Позивачем визначення обсягу орендних платежів (п.35 цієї постанови), пропонувалося встановлення: «розмір орендної плати за земельну ділянку №1 на рік становить 4,3% від її нормативної грошової оцінки і складає 26564,16грн. або в місяць 2213,68грн.; за земельну ділянку №2 на рік становить 4,1% від її нормативної грошової оцінки і складає 57523,92грн. або в місяць 4793,66грн.; за земельну ділянку №3 на рік становить 4,3% від її нормативної грошової оцінки і складає 70274,68грн. або 2388,74грн.»

- п.п.14 і 21 пропонувалося викласти в редакції, що визначалася проектом додаткової угоди від 26.03.2014р. (п.35 цієї постанови).

40. Апеляційний суд наголошує, що запропоновані Відповідачем в редакції п.9 ставки орендної плати на рівні 4,1-4,3% від нормативної грошової оцінки відповідають ставкам, що передбачені договором оренди з 2007р., виходячи з наступного розрахунку:

Розмір ставки оренди (%) = (розмір орендної плати з 2007р. на місяць (п.9 договору) х 12 місяців х100%) / розмір нормативної грошової оцінки на період експлуатації (п.5 договору).

41. Позивач своїм листом №3112/0/225-18 від 07.05.2018р. (а.с.а.с.113-116) відмовив Відповідачу в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р. в редакції Відповідача, наголосивши, що для виконання розрахунку розміру орендної плати за використання земельної ділянки необхідно вчинити відповідні дії щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.11.2010р. за №1011/18306, внести відповідні зміни до Державного земельного кадастру та надати до Департаменту земельних відносин, отримати витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в яких буде визначено цільове призначення 02.09 для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (для земельних ділянок з кадастровими номерами :10:009:0011, :10:009:0015) та 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для земельної ділянки з кадастровим номером :10:009:0012).

42. Вказані в п.п.20-41 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

43. Спірні правовідносини розглянуті місцевим судом в контексті приписів, насамперед, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про оцінку земель», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

44. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

45. Сутність розглядуваного спору полягає у запровадженні змін до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р., укладеного між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», шляхом визнання укладеною додаткову угоду в редакції, викладеній в позовній заяві.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обраний Позивачем спосіб судового захисту цілком відповідає змісту захищуваного права та спрямований на зміну наявних орендних правовідносин між сторонам (п.6 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України) відносно умов спірних положень договору оренди, наслідком чого є відповідна зміна умов зобовязань у розумінні ч.1 ст.653 Цивільного кодексу України.

46. Беручи до уваги правову природу укладеного договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням положень Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про оцінку земель», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та приписів законодавства про оренду (найм) майна.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

47. Беручи до уваги встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

48. Зміст ст.651 Цивільного кодексу України передбачає підстави для зміни або розірвання договору, зокрема, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, що також вбачається із ст.188 Господарського кодексу України, зокрема ч.4 означеної статті передбачає право заінтересованої сторони у разі недосягнення згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, має право передати спір на вирішення суду.

49. За змістом ст.30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

50. Аналізуючи запропоновану у позовній заяві редакцію спірної додаткової угоди, її редакцію, запроваджену в переглядуваному рішенні, у порівнянні із пропозицією сформульованої Орендодавцем до звернення до суду, а також сутністю заперечень Орендаря та його пропозицію щодо редакції розглядуваних пунктів, колегія суддів дійшла висновку про можливість виокремлення наступних аспектів, що вимагають належної правової оцінки для правильного вирішення цього спору:

50.1. Визначення кола положень проекту угоди, відносно запровадження яких між сторонами не існує суперечок.

50.2. Визначення можливості запровадження до договору змін, які у якості пропозиції не були відхилені/проігноровані Відповідачем через те, що такі пропозиції Позивачем до подання позову не висувалися.

50.3. Визначення можливості запровадження до договору змін, відносно яких між сторонами існують розбіжності, але пропозиція відносно яких Орендодавцем була скерована до подання позову і Орендарем відхилена/проігнорована.

50.4. Визначення дати, з якою належні до запровадження положення (зважаючи на результати зясування питань за п.п.50.1.-50.3. цієї постанови), можуть бути визнані судом такими, що укладені в контексті ч.5 ст.188 Господарського кодексу України.

51. Стосовно аспектів, вказаний в п.50.1. цієї постанови, колегія суддів зазначає, що хоча Відповідач за змістом його процесуальної позиції, викладеної у відзиві і в апеляційній скарзі, заперечує проти обґрунтованості позовних вимог в цілому, але зміст його пропозиції (п.39 цієї постанови) в частині, що стосується редакції змін до п.п.2, 14 і 21 договору, повністю збігається із пропозицією Орендаря, скерованої до подання позову (п.35 цієї постанови), а у порівнянні із позовом відрізняється за п.14 відносно доповненої Позивачем фрази «у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором».

51.1. Наразі, в частині, в якій позиції сторін довкола редакції п.п.2, 14 і 21 договору оренди співпадають, колегія суддів вважає за можливе констатувати фактичне визнання позову Відповідачем, перешкод у прийнятті якого у розумінні ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, адже:

- по-перше, визначення кадастрових номерів земельних ділянок як ідентифікуючих ознак обєкту оренди безпосередньо у відповідному розділі договору, а не лише в тексті його додатків, цілком узгоджується із вимогами чинної редакції ст.15 Закону України «Про оренду землі» в контексті приписів ухваленого ще 07.07.2011р. Закону України «Про Державний земельний кадастр», набрання чинності яким з 01.01.2013р. надає достатню часу учасникам земельних правовідносин враховувати означені вимоги (аспект передбачуваності закону як складовий елемент правової визначеності дотримано в контексті згадуваних Відповідачем положень ст.1 ратифікованого Україною Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. далі за текстом Перший протокол Конвенції 1950р. та Конвенція 1950р.відповідно);

- по-друге, безпосередня регламентація набравшим сили після укладання договору оренди законодавством (ст.129 Податкового кодексу) питання щодо нарахування пені, зумовлює правомірність зміни п.14 договору;

- по-третє, Порядок визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 існував і на момент укладання договору оренди сторонами та підлягав застосуванню за наявністю відповідних підстав у розглядуваних правовідносинах, враховуючи приписи ч.6 ст.225 Господарського кодексу України.

51.2. Заперечення Відповідачем у відзиві від 27.03.2018р. (а.с.а.с.59-67) проти задоволення позову в цілому не перешкоджають можливості кваліфікації часткового визнання позову, адже відповідна процесуальна позиція вбачається з поданих хронологічно пізніших документів - додатки до клопотання від 31.05.2018р. (а.с.а.с.106-112), які суд розцінює за змістом, а не за формою.

51.3. Оскільки така позиція була висловлена вже в перебігу розгляду справи у місцевому суді, але угоди щодо таких узгоджених пунктів сторонами підписано не було, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, констатуючи, що ухилення від розгляду впродовж визначеного ч.3 ст.188 Господарського кодексу України строку скерованої Позивачем пропозиції (а.с.а.с.47, 48) з боку Відповідача мало місце (доказів іншого до справи не надано).

51.4. Питання щодо можливості запровадження до п.14 договору оренди фрази «у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором», якої не було у досудової пропозиції Орендодавця, але зявилася у позовній заяві, вирішуватиметься в межах решти питань, визначених п.50.2 цієї постанови.

52. Стосовно аспектів цього спору, визначених п.50.2 цієї постанови позиція судової колегії полягає в наступному:

52.1. Беручи до уваги наведене в п.44, 48 і 49 цієї постанови, саме відсутність згоди однієї із сторін на пропозицію іншої щодо внесення змін до договору являє собою підставою (порушенням захищуваного права/інтересу) для звернення до суду із позовом про захист шляхом запровадження необхідних змін до правовідносин. За логікою хронології причинно-наслідкових звязків, підстава звернення до суду (порушення прав/інтересів) має передувати зверненню про застосування захисту від такого порушення. Своєю чергою, недосягнення згоди відносно редакції змін до договору опосередковується (обєктивно виражається та доказово доводиться) ігноруванням або відхиленням відповідної пропозиції сторони договору іншою стороною. Наразі, ігнорувати/відхиляти за змістом ч.3 ст.188 Господарського кодексу України можливо лише надану/наявну пропозицію, відсутність якої унеможливлює виникнення спору/порушення прав до моменту подання позову до суду. Заперечення проти позовних вимог щодо умов спірної редакції договору, які вперше доведені до відома іншої сторони лише в позовній заяві, не можуть обумовлювати обґрунтованість подання такого позову, яке відбулося до моменту висловлювання заперечень.

52.2. Доводи Позивача з посиланням на позицію Верховного суду України, висловленою у постанові від 20.11.2012р. у справі №28/5005/640/2012 колегією суддів відхиляються, оскільки у справах про зміну договору не з мотивів порушення його умов іншою стороною (що є самостійною прямою підставою для звернення до суду за захистом від такого порушення, у тому числі і шляхом зміни договору), саме ігнорування/відхилення пропозиції як підстава для позову зявляється в перебігу порядку зміни договору, передбаченого ч.ч.2, 3 ст.188 Господарського кодексу України. Такий порядок не є досудовим порядком врегулювання спору, адже без ігнорування/відхилення сформульованої та скерованої пропозиції про зміну умов договору між сторонами взагалі не існує спору. Аналогічна правова конструкція, яка умовою звернення до суду про зміну/розірвання договору через істотну зміну обставин, визначає недосягнення сторонами згоди щодо приведення умов договору у відповідність до змінених обставин, передбачена ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України.

52.3. Водночас, якщо навіть всупереч викладеного в п.п.52.1. і 52.2. цієї постанови і вважати коректним до застосування для розглядуваної справи висловлений у постанові Верховного суду України від 20.11.2012р. у справі №28/5005/640/2012 підхід до розуміння змісту норми матеріального права (ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України не встановлює обовязковості такого підходу для судів при вирішенні інших справ, а лише вимагає враховувати висновки саме щодо вибору і застосуванню норми матеріального права), то означений підхід Верховим судом України був обумовлений посиланням на рішення Конституційного суду України від 09.07.2002р. у справі №1-2/2002, тоді як поточна редакція ст.124 Конституції України (на відміну від положень Основного закону на момент прийняття Конституційним судом України вказаного рішення) частиною 4 безпосередньо передбачає можливість встановлення законом обовязкового досудового порядку врегулювання спору.

52.4. Крім того, положення ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, якою обґрунтовується можливість запровадження змін до договору у судовому порядку за відсутністю порушення і згоди сторін виключно у разі, якщо це передбачено самим договором або законом. Між тим, можливість встановлення тих пропозиції про зміну договору оренди, які вперше зявилися лише в позовній заяві (п.36 цієї постанови) і полягали в запровадженні додаткової відповідальності Орендаря за несплату орендної плати шляхом доповнення п.14 договору оренди фрази «у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором» (питання щодо доповнення п.21 договору оренди судом розглянуто в п.51.1. цієї постанови), умовами самого договору оренди не передбачалися.

52.4.а) оскільки майнові інтереси Орендаря відносно сплати орендної плати та визначення розміру грошової відповідальності за порушення цього обовязок охоплюються передбаченою ст.1 Першого протоколу Конвенції 1950р. гарантією «мирного володіння майном», остільки ймовірність запровадження у судовому порядку умов щодо збільшення такої відповідальності має бути сумісним із вимогами цією статті Першого протоколу, враховуючи приписи ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України;

52.4.б) правомірність опосередковуваного ймовірністю зміни за ініціативою Позивача як органу місцевого самоврядування у судовому порядку умов договору «втручання» Держави в право «мирного володіння» Відповідача вимагає, серед іншого (окрім суспільного інтересу належної легітимної мети), запровадження такого «втручання» на «умовах, передбачених законом»;

52.4.г) враховуючи наведене вище положення ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, умови для внесення відповідних змін мають бути передбачені саме законом як вищим нормативно-правовим актом, ухвалення якого віднесено ст.91 Конституції України до повноважень парламенту;

52.4.ґ) необхідність збільшення відповідальності Орендаря штрафом у розмірі 100 відсотків річної орендної плати Позивач обґрунтував прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2017р. №890 про зміну умов Типового договору оренди землі, однак цей підзаконний нормативно-правовий акт не відповідає критеріям, вказаним вище в підпункті г), для належної підстави запровадження відповідних змін до існуючого договору оренди;

52.4.д) дійсно, ч.2 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачає затвердження урядом типовою форми договору оренди, однак за змістом ч.4 ст.179 та ч.3 ст.184 Господарського кодексу України встановлюють необхідність врахування/дотримання змісту типових договорів саме на стадії укладання відповідного договору, проте не встановлюють вимог необхідності/обовязку приведення змісту вже укладених договорів до змісту, визначеного актуальною редакцією типового договору. Такого обовязку не визначає і постанова Кабінету Міністрів України від 22.11.2017р. №890, на яку посилався місцевий суд в оскаржуваному рішенні в обґрунтування правомірності відповідної частини позовних вимог;

52.4.е) враховуючи, що розглядувана умова додаткової угоди спрямована на встановлення для Орендаря додаткової штрафної санкції, судова колегія бере до уваги, що за змістом ст.231 Господарського кодексу України розмір штрафної санкції або визначається законом, або згодою сторін. Оскільки Позивачем не доведено, що сплата штрафу у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором, безпосередньо для Орендаря земельної ділянки передбачена приписами закону, то за відсутністю у Орендаря власної згоди на такий розмір штрафу, суд у світлі ч.ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України ухилення/відмова Відповідача від запровадження таких змін до договору може бути визнано порушення як підстави для застосування заходів судового захисту.

53. Відносно аспектів спору, зазначених в п.50.3. цієї постанови, та які стосуються редакції п.п.5 і 9 договору оренди, позиція судової колегії полягає в такому:

53.1. Розглядувані зміни до договору, хоча і спрямовані на визначення розміру орендної плати, за своїм змістом повязані з двома самостійними складовими, що визначають орендну плату: нормативна грошова оцінка (п.5 договору оренди) та розмір ставки орендної плати (п.9 договору оренди).

53.2. Апеляційний суд, беручи до уваги належне і відповідне застосування у переглядуваному рішенні норм матеріального права, що містяться в ст.ст.1, 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14, п.288.1. ст.288, п.2891.1. ст.289 Податкового кодексу України та ст.ст.13, 15 Закону України «Про оцінку земель», в контексті усталеної практики їх застосування у подібних правовідносинах згідно з постановами Верховного суду України від 18.05.2016р. у справі №639/5781/15-ц, від 02.03.2016р. у справі №922/538/14, від 01.10.2015р. у справі №922/3871/14, погоджується із висновком місцевого суду про те, що зміна розміру нормативної грошової оцінки для орендної плати як регульованої у розумінні ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України є належною відповідно до ч.1 ст.651 цього Кодексу підставою для зміни умов договору оренди.

53.3. Як вбачається зі змісту відзиву на позову заяву (а.с.62), Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, також визначає, що зміна розміру нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

53.4. Між тим, оскільки в перебігу вирішення спору розмір нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, яким керувався Орендодавець, звертаючись до Орендаря із пропозицією щодо відповідних змін умов договору, також змінився, визначення конкретного змісту умов п.5 договору оренди (а в частині визначення похідних від розміру нормативної грошової оцінки складових і умов п.9 договору) вимагає вирішення питань, повязаних із аспектами цього спору, зазначеними в п.50.4 цієї постанови.

54. Стосовно встановлення запровадженими оскаржуваним рішенням місцевого суду змінами у п.9 договору оренди розміру орендної ставки на рівні 5,6% від нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки апеляційний суд погоджується із міркуваннями Скаржника, оскільки:

- по-перше, зміст та підхід у застосуванні наведених в п.53.2. цієї постанови норм матеріального права відносно нормативної грошової оцінки і значення впливу зміни її розміру на зміну розміру орендної плати, не розповсюджується на розмір ставки орендної плати, яка унормована положеннями п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України та визначається в межах проміжку від мінімальної ставки на рівні розміру земельного податку для відповідної категорії земельних ділянок до максимальної -12% нормативної грошової оцінки;

-по-друге, встановлення таких меж ставки орендної плати (мінімальної та максимальної) за змістом п.1 ч.2 ст.92 Конституції України віднесено до виключної компетенції парламенту та може бути запроваджено лише законом, на відміну від передбаченої ч.1 ст.23 Закону України «Про оцінку земель» повноваження відповідної ради затверджувати технічну документацію з нормативної грошової оцінки;

- по-третє, первісно визначений (до внесення спірних змін) розмір ставки орендної плати (п.40 цієї постанови) цілком відповідає межах, встановленим п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, законодавча зміна яких як визначена п.13 договору належна підстава для перегляду розміру орендної плати, не відбулась;

- по-четверте, виходячи із правової позиції щодо застосування норма матеріального права, зокрема ст.ст.632, 651 Цивільного кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України та ст.30 Закону України «Про оренду землі», висловленої в межах аналогічного в контексті розглядуваного питання спору у постанові Верховного суду від 16.04.2018р. у справі №910/7905/17, рішення органу місцевого самоврядування (у розглядуваній справі орендна ставка на рівні 5,6% від нормативної грошової оцінки встановлена рішенням місцевої ради, вказаним в п. 36 цієї постанови) про зміну розміру орендної плати (у відсотках від нормативно-грошової оцінки) не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частини розміру орендної плати. Таке рішення може бути підставою для внесення відповідних змін лише у випадку, коли сторони безпосередньо в самому договорі визначили таку підставу для перегляду розміру орендної плати (в даному випадку п.13 договору такої підстави не містить).

55. Міркування, наведені в п.54 цієї постанови, спростовують доводи Позивача, враховані місцевим судом, що чинність рішення органу місцевого самоврядування, який передбачено застосування орендної ставки на рівні 5,6% від нормативної грошової оцінки і при внесені змін до існуючих договорів оренди, адже ст.144 Конституції України та ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює обовязковість до виконання на відповідній території рішень органів місцевого самоврядування за умов їх прийняття в межах повноважень. Наразі, до сфери компетенції місцевої ради не віднесено ані зміна регульованих п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України меж орендної плати, ані збільшення кола визначених саме законом випадків обовязкового перегляду умов вже укладених договорів оренди земельної ділянки, примушуючи всупереч ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.19 Конституції України орендаря до погодження із необовязковими (не на стадії укладання договору оренди) для нього вимогами про зміну розміру ставки орендної плати.

Отже, належним розміром ставки орендної плати є ставки, що визначені первісними умовами договору (п.40 цієї постанови).

56. Відносно аспектів цього спору, згадуваних в п.50.4 і п.53.4. цієї постанови позиція судової колегії полягає в такому:

56.1. Частина 5 ст.188 Господарського кодексу України встановлює загальне правило, за змістом якого змінюваний у судовому порядку договір вважається зміненим з дня набрання чинності відповідним рішенням, однак передбачає можливості встановлення судом іншого строку набрання чинності в самому рішенні. Текстуальний аналіз цієї норми вказує на те, що судова зміна договору завжди співпадає з моментом набрання чинності відповідним рішенням, але момент чинності самого рішення суду може змінюватися останнім. Свою чергою, набрання чинності рішенням суду не може передувати його прийняттю появі як правозмінюючого у розумінні п.6 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України.

56.2. Беручи до уваги, що зміна умов зобовязання щодо орендних платежів відповідно до ч.1 ст.654 Цивільного кодексу України є правовим наслідком змін договору, які запроваджуються в даному випадку судовим рішенням згідно ч.3 цієї статті (як причиною наслідків), за логікою хронологічної послідовності причинно-наслідкових завязків наслідок (зміна умов) не може наступати раніше своєї причини (набрання законної сили відповідним рішенням).

56.3. Мотиви, наведені в п.п.56.1. та 56.2. цієї постанови унеможливлюють задоволення позовних вимог відносно визнання спірної додаткової угоди укладеною з 01.01.2014р., а посилання з цього приводу Позивача на постанову Верховного Суду України від 18.05.2016р. у справі №639/5781/15-ц, апеляційним судом відхиляється, зважаючи на таке:

- по-перше, вказана Позивачем справа розглядалась в порядку цивільного судочинства без застосування спеціальних для сфери спірних господарських відносин вказаних вище приписів ч.5 ст.188 Господарського кодексу України;

- по-друге, відповідно до ч.1 ст.11 Господарського кодексу України суд при розгляді справи має керуватися принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Основного закону України. Своєю чергою, складовим елементом цього принципу є правова визначеність (абз.2 п.4.1. рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010), який включає в себе, зокрема і передбачуваність у правозастосуванні (абз.3 п. 3.1. рішення Конституційного суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010);

- по-третє, зміни до п.п.5 і 9 договору оренди відносно розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які Позивач просив запровадити з 01.01.2014р., у разі їх встановлення з такої дати матимуть наслідком істотне збільшення розміру орендних платежів, які вважатимуться простроченими в частині, що перевищує встановлені існуючою редакцією договору оренди платежі, хоча за чинними умовами договору несплата таких збільшуваних ретроспективно орендних платежів не ставила б правопорушення з боку Орендаря у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України. Таке збільшення не могло бути прогнозованим для Орендаря, адже його підставою згідно ст.30 Закону України «Про оренду землі» є відповідна угода (укладена добровільно або у судовому порядку). Наразі, запровадження змін до договору раніше дати отримання Орендарем пропозиції щодо внесення таких змін невілює саму сутність договірного порядку їх встановлення, оскільки за своїми наслідками буде тотожнім запровадження змін договору щодо розміру орендної плати автоматично зі змінами розміру нормативної грошової оцінки, чого діюче законодавство не передбачає (зміна такої оцінки є підставою для перегляду/зміни розміру орендної плати, здійснюваного за відповідною процедурою, а не самою зміною розміру орендної плати);

- по-четверте, матеріали справи не містять доказів порушення Відповідачем грошових зобовязань з внесення орендної плати у визначеному первісними умовами договору розміру, тоді як ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України прямо забороняє ревізувати ціни за виконаний період договірних правовідносин;

- по-пяте, апеляційний суд враховує залишене поза увагою місцевого суду невиправдане жодними наявними у матеріалах справи доказами зволікання Орендодавця протягом чотирьох років з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки (згадуваної у позові) і подання позову, покладання майнових наслідків чого (втручання у розумінні ст.1 Першого протоколу) не тільки не ґрунтується на законі, але й виявляється невиправданим тягарем для Орендаря усуненням помилки (недбалість з відстоювання майнових інтересів територіальної громади) Орендодавця;

- по-шосте, ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України передбачає можливість розповсюдження умов договору на правовідносини сторін, що мали місце до його укладання, однак, вказана норма, на застосуванні якої Позивач не наполягав, не передбачає можливості ревізії врегульованих існуючими на момент виникнення правовідносин умов договору у спосіб, який би дозволяв проігнорувати викладені вище застереження.

56.4. Зважаючи на доводи, викладені в п.56.3. цієї постанови, зміна до п.п.5 і 9 договору оренди може бути запроваджена датою набрання чинності цієї постанови. Своєю чергою, момент чинності таких змін визначає і належну до застосування нормативну грошову оцінку чинну, якою є оцінка, визначена у витягах, представлених Відповідачем (п.38 цієї постанови), оскільки в іншому випадку умови зобовязань суперечитимуть приписам ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

56.5. Перевіривши розрахунок орендних платежів з урахуванням належної до застосування розміру орендної ставки (п.40 цієї постанови) та розмірів чинної нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок (п.38 цієї постанови), приведений Скаржником у додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 13.08.2018р. (а.с.а.с.179-182), апеляційний суд дійшов висновку, що редакція змін п.п.5,9 договору оренди Відповідача (п.39 цієї постанови) цілком відповідає фактичним обставинами справи та має бути запроваджена за результатами розгляду цієї справи у світлі вимог щодо повноти перегляду та ефективності судового захисту, встановлених ст.ст.6 і 13 Конвенції 1950р. відповідно.

Допущена Відповідачем помилка у визначені річного розміру орендної плати за земельну ділянку №4 за змістом його редакції додаткової угоди (а.с.111) 70274,68грн. замість належних 28664,83грн. (4,3% від нормативної грошової оцінки в розмірі 666624грн.) не перешкоджає суду її виправленню шляхом проведення відповідних підрахунків за визначеними у відповідності до наданої правової оцінки належними складовими елементами формули.

Заперечення Відповідача щодо таких змін (п.41 цієї постанови) судом до уваги не приймаються через недостатність та доказову недоведеність, зважаючи на те, що питання цільового призначення земельних ділянок сторони не позбавлені права вирішити поза межами цього процесу.

57. Беручи до уваги викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про частковість задоволення вимог апеляційної скарги та зміну переглядуваного рішення на підставі ч.2 ст.277 Господарського процесуального кодексу України через неправильне застосування норм матеріального права. При цьому, зауваження Скаржника щодо несумісного із ст.6 Конвенції 1950р. в контексті усталеного її застосування Європейським судом з прав людини відносно неприпустимості ігнорування судом доречних аргументів сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») ухилення від надання належної правової оцінки слушним доводам Відповідача, яке також порушує вимоги ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України, враховані апеляційною інстанцією та відповідні порушення усунуті на стадії апеляційного перегляду.

Відтак, апеляційний суд датою набрання чинності (прийняття) цієї постанови змінює п.п.2, 5, 9,14 і 21 договору оренди в редакції Відповідача (п.39 цієї постанови), яка в частині п.п.2, 14 і 21 цілком узгоджується із запропонованою Позивачем пропозицією (п.35 цієї постанови) щодо таких пунктів. При цьому, відсутність зустрічного позову з боку Орендаря не впливає на необхідність вирішення спору щодо змін договору, виходячи із встановлених фактичних обставин та їх правової оцінки у світлі визначеного ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завдання (зустрічний позов не є єдиною формою висловлювання процесуальної позиції відносно предмету спору).

Своєю чергою, задоволені місцевим судом позовні вимоги щодо доповнення п.14 договору у порівнянні з запропонованою у проекті угоди від 26.03.2014р. фразою «у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором», колегією суддів відхиляються, а рішення в цій частині скасовується.

Визначення за змістом резолютивної частини рішення реквізитів щодо підписантів угоди, її статусу (п.ІІ) та підстав укладання (п.І) за висновком суду є зайвим, зважаючи на судовий порядок укладання спірної угоди та приписи ч.5 ст.188 Господарського кодексу України, адже саме ця постанова виступає належним і достатнім способом запровадження і фіксації змін у спірні правовідносини, підстави яких (змін) наведені в мотивувальній частині.

58. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду зумовлює перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позову та розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги в цілому між сторонами у рівних частинах. Враховуючи вимог ч.11 цієї статті, у підсумку Позивач має відшкодувати Відповідачеві 444,5грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги (50% від 2643грн. 50% від 1762грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №922/483/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Харківської області 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №922/483/18 змінити, виклавши резолютивну частину рішення з мотивів, наведених в цій постанові, в наступній редакції:

« 1. Позов Харківської міської ради, м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват», м. Харків про внесення зміни до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р. задольнити частково.

2. Внести з 05.12.2018р. наступні зміни до договору оренди землі №8274/05 від 04.07.2005р., зареєстрованого за №8274/05 у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»:

2.1. доповнити п. 2 договору реченням «Кадастровий номер земельної ділянки №1 - :10:009:0015, земельної ділянки №2 - :10:009:0011, земельної ділянки №3 - :10:009:0012».

2.2. пункт 5 договору викласти в наступній редакції « 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки №1 відповідно до витягу з технічної документації №97-20-0.23,08-534/176-18 від 22.03.2018р. становить 617771грн. (шістсот сімнадцять тисяч сімдесят одна гривня), земельної ділянки №2 відповідно до витягу з технічної документації №97-20-023,08-527/176-18 від 22.03.2018р. становить 1403021грн. (один мільйон чотириста три тисячі двадцять одну гривню), земельної ділянки №3 відповідно до витягу з технічної документації №97-20-0.23,08-528/176-18 від 22.03.2018р. становить 666624грн. (шістсот шістдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири гривні).

При змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради Орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.»

2.3. пункт 9 договору викласти в наступній редакції « 9. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати за земельну ділянку №1 на рік становить 4,3% від її нормативної грошової оцінки і складає 26564,16грн. (двадцять шість тисяч пятсот шістдесят чотири гривні 16 копійок), або в місяць 2213,68грн. (дві тисячі двісті тринадцять гривень шістдесят вісім копійок); за земельну ділянку №2 на рік становить 4,1% від її нормативної грошової оцінки і складає 57523,92грн. (пятдесят сім тисяч пятсот двадцять три гривні девяносто дві копійки), або в місяць 4793,66грн. (чотири тисячі сімсот девяносто три гривні шістдесят шість копійок); за земельну ділянку №3 на рік становить 4,3% від її нормативної грошової оцінки і складає 28664,83грн. (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят чотири гривні вісімдесят три копійки), або в місяць 2388,74 грн. (дві тисячі триста вісімдесят вісім гривень сімдесят чотири копійки).»

2.4. пункт 14 договору викласти в наступній редакції « 14. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі, визначеному згідно з діючим законодавством.»

2.5. доповнити п. 21 договору абзацом «У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) або приведення її (їх) у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993р. №284".»

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд.7; ідентифікаційний номер 04059243) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез-Приват» (61172, м. Харків, бул. Грицевця, буд.2, ідентифікаційний номер 22641700) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 444,5грн.

4. Доручити Господарському суду Харківської області видати наказ на примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.12.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 06.12.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР 06.12.2018р.