ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа№ 910/5764/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Власова Ю.Л.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 року

у справі №910/5764/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ЦЕНТР"

про стягнення 284 800,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне спеціалізоване підприємство "УкрРосХим" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ЦЕНТР" про стягнення 284 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором постачання №389-11/15 від 18.11.2015 в частині поставки оплаченого позивачем товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 року у справі № 910/5764/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що оскільки матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами строку поставки товару, то прострочення відповідачем зобов'язання з поставки товару відсутнє.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково застосовано норми ч. 2 ст. 693 ЦК України, оскільки дана стаття встановлює правовідносини між покупцем та продавцем у випадку не поставки оплаченого товару взагалі. На думку апелянта, позивач не зобов'язаний звертатися до відповідача з вимогою щодо постачання недопоставленого товару, який ним повністю оплачений.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 р. в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 р.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим" у справі № 910/5764/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Власов Ю.Л., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 р. у справі 910/5764/18 та призначено справу до розгляду на 05.12.2018 р.

Явка представників сторін

Представники сторін у судове засідання 05.12.2018 року не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 05.12.2018 р. за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що між Приватним спеціалізованим підприємством "УкрРосХим" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ЦЕНТР" було укладено договір постачання №389-11/15 від 18.11.2015 р.

Позивач вказує, що відповідно до умов договору, відповідачем виставлено рахунок-фактуру №РФ-20008-00490 від 18.11.2015 р. на суму 4 841 600,00 грн.

18.11.2015 р. позивач здійснив на користь відповідача оплату на суму 4 841 600,00 грн. згідно із виставленим відповідачем рахунку.

Відповідач здійснив часткову поставку позивачу товару: аміачна селітра (біг-бег) на загальну суму 4 556 800,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №ВН-20008-00304 від 01.03.2016 р. на суму 3 189 760,00 грн., №ВН-20008-00305 від 14.03.2016 р. на суму 911 360,00 грн. та №ВН-20008-00416 від 29.03.2016 р. на суму 455 680,00 грн.

Таким чином, сума недопоставленого відповідачем товару становить 284 800,00 грн. (4 841 600,00 грн. - 4 556 800,00 грн.).

15.02.2018 р. позивач направив відповідачу вимогу вих. №37 від 13.02.2018 р. про сплату заборгованості у сумі 284 800,00 грн.

Оскільки вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості 284 000,00 грн., що становить вартість недопоставленого товару.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до приписів ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що між Приватним спеціалізованим підприємством "УкрРосХим" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ЦЕНТР" укладено договір постачання №389-11/15 від 18.11.2015, на виконання якого позивач здійснив оплату на суму 4 841 600,00 грн., а відповідач - часткову поставку на суму 4 556 800,00 грн.

В той же час, матеріали справи не містять договору постачання №389-11/15 від 18.11.2015 р., на який позивач посилається як на підставу заявлених вимог.

Письмового договору постачання №389-11/15 від 18.11.2015 позивач до позову не надав, та у листі вих. №118 від 24.05.2018 р. повідомив суд першої інстанції про відсутність у нього вказаного договору. Також позивачем вказано, що договір постачання №389-11/15 від 18.11.2015 знаходиться у відповідача.

Суд першої інстанції ухвалами від 01.06.2018 р. та від 25.06.2018 р. витребовував у відповідача договір постачання №398-11/15 від 18.11.2015 р. Однак відповідач вимоги ухвал суду не виконав, договору постачання №398-11/15 від 18.11.2015 р. суду першої інстанції не надав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з посиланням на договір постачання №389-11/15 від 18.11.2015 р. виставив позивачу рахунок-фактуру №РФ-20008-00490 від 18.11.2015 на оплату товару: аміачна селітра (біг-бег) на загальну суму 4 841 600,00 грн.

18.11.2015 р. позивач сплатив на користь відповідача 4 841 600,00 грн. з призначенням платежу: попередня оплата за ам. селітру згідно рахунку №РФ-20008-00490 від 18.11.2015, договору №389-11/15 від 18.11.2015.

Відповідач здійснив часткову поставку позивачу товару: аміачна селітра (біг-бег) на загальну суму 4 556 800,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №ВН-20008-00304 від 01.03.2016 на суму 3189760,00 грн., №ВН-20008-00305 від 14.03.2016 на суму 911360,00 грн. та №ВН-20008-00416 від 29.03.2016 на суму 455680,00 грн.

Сума недопоставленого відповідачем товару становить 284800,00 грн. (4841600,00 грн. - 4556800,00 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, покупець в силу положень ст. 693 ЦК України, матиме право вимоги до продавця щодо передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати у разі якщо продавець не передасть товар у встановлений строк.

Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було встановлено, письмового договору постачання №389-11/15 від 18.11.2015 р. сторони ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надали, вказаний договір в матеріалах справи відсутній. У зв'язку із відсутністю договору постачання №389-11/15 від 18.11.2015 р., з'ясувати чи встановлювався між сторонами строки для виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару не вбачається за можливе.

В наявних в матеріалах справи первинних документах (рахунку, видаткових накладних) відсутні будь-які відомості щодо погодження між сторонами строку поставки товару.

З огляду на наведене, можна прийти до висновку, що строк поставки товару, оплаченого позивачем за рахунком-фактурою №РФ-20008-00490 від 18.11.2015 р., сторонами не був встановлений. Протилежного позивачем не доведено.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Докази пред'явлення позивачем в установленому порядку відповідачу вимоги про поставку товару у відповідний строк в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься вимога вих. №37 від 13.02.2018 р. про сплату заборгованості у сумі 284 800,00 грн., в якій позивач вимагав від відповідача сплатити вартість непоставленого товару у розмірі 284 800,00 грн. Вимог щодо поставки товару, в тому числі, у певні строки, вказана претензія позивача не містить.

Отже, строк поставки товару (аміачної селітри) сторонами не був встановлений, а докази направлення відповідачу листа-вимоги про поставку товару у відповідний строк в матеріалах справи відсутні.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами строку поставки товару, то прострочення відповідачем зобов'язання з поставки товару відсутнє.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції обставини, з огляду на відсутність договору на який позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, оскільки наявні в матеріалах справи первинні документи не містять погоджених строків поставки товару, доказів пред'явлення відповідачу вимоги про поставку товару позивачем суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача є необґрунтованою та недоведеною належними доказами.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами строку поставки товару, то прострочення відповідачем зобов'язання з поставки товару відсутнє.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 року у справі № 910/5764/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 р. у справі № 910/5764/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 року у справі № 910/5764/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/5764/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 07.12.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Ю.Б.Михальська

Ю.Л. Власов