ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа№ 910/11019/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі

від апелянта: Кондратюк О.П. (дов. від 20.09.2018);

від позивача: Ясінська Н.В. (директор); Макашов В.В. (дов. від 30.06.2016);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК"

на рішення господарського суду міста Києва від 27.08.2018

у справі № 910/11019/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН"

до товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК"

про стягнення 160 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.08.2018 у справі № 910/11019/17 позов задоволено повністю; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" (03124, м. Київ, вул. М. Василенка, буд. 7-А, ідентифікаційний код: 39040213) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139, ідентифікаційний код: 39543428) компенсацію за порушення майнових авторських прав в сумі 160.000 (сто шістдесят тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2.400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 27.08.2018 у справі № 910/11019/17.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК".

19.11.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 05.12.2018 представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представники позивача заперечили проти апеляційної скарги, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" про стягнення 160.000,00 грн.

Позовні вимоги з посиланням на приписи Закону України "Про авторське право і суміжні права" та Цивільного кодексу України мотивовано тим, що відповідачем було незаконно використано та незаконно надано дозвіл на використання музичних творів, а саме: "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой", власником виключних майнових авторських та суміжних прав на які є позивач, відповідно зі сторони відповідача допущено п'ять окремих фактів протиправного використання об'єктів права.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене з повним дослідженням матеріалів справи та є таким, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між гр. Тіміною М.В., як правовласником, та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА ГРУП", як видавником, укладено договір про передачу авторських та суміжних прав від 14.06.2011 № 01-14/06/2011 (далі - Договір № 01-14/06/2011), відповідно до предмету якого правовласник, в межах території (територія країн всього світу та всього всесвіту) передає видавнику права на твори, відео кліпи, фонограми, перелік яких затверджується сторонами у відповідний додатках до даного договору, а видавник приймає права та зобов'язується виплачувати правовласнику винагороду (п. 2.1 Договору 01-14/06/2011).

Відповідно до додатків до вказаного Договору № 01-14/06/2011 від 14.06.2011 № 2, від 19.07.2011 № 3 та від 10.04.2012 № 4, правовласник передав, а видавник отримав виключні майнові та суміжні майнові авторські права, зокрема, на твори, а саме: "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой".

Пунктом 1 додаткової угоди від 15.07.2014 № 4 до Договору № 01-14/06/2011 визначено, що сторони дійшли згоди вважати територію по договору - територія України.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА ГРУП" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" укладено договір уступки прав від 01.03.2015 № ЮМК-01/03/15 (далі - Договір № ЮМК-01/03/15), відповідно до предмету якого на умовах, викладених в договорі товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА ГРУП" уступає товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" (далі - позивач) права та обов'язки, передбачені Договорами, зазначеними сторонами у додатку № 1 до даного договору (п. 1.1 Договору № ЮМК-01/03/15).

Додатком від 01.03.2015 № 1 до Договору № ЮМК-01/03/15, зокрема, визначений Договір № 01-14/06/2011.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.10.2017 у справі № 910/13044/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 та постановою Верховного суду від 19.06.2018 надано оцінку вказаному Договору уступки, зокрема, встановлено:

"Відтак, за результатом дослідження матеріалів справи, спірного Договору уступки, з огляду на надану Тіміною М.В. у судовому засіданні 30.10.2017 заяву, суд дійшов висновку про те, що спірний Договір уступки прав №ЮМК-01/03/15 від 01.03.2015 не суперечить Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; спірний Договір вчинено у належній формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним."

З огляду на вказані обставини судом першої інстанції було правомірно відхилено заперечення відповідача з приводу того, що позивач не отримав виключні майнові та суміжні майнові авторські права за Договором № ЮМК-01/03/15, оскільки останній є неправомірним та таким, що не відповідає вимогам законодавства України.

Таким чином, з моменту укладення Договору № ЮМК-01/03/15 позивач отримав виключні майнові та суміжні майнові авторські права, зокрема, на твори, а саме: "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой" (далі - спірні твори).

В позовній заяві позивач зазначає, що як стало відомо з відкритих джерел інформації в мережі Інтернет, завантаження музичних творів на потужності інтернет-ресурсу play.google.com здійснює товариство з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" на підставі передачі майнових прав/надання дозволу на таке розміщення спірних творів - відповідачем.

Так, за результатами дослідження інтернет-ресурсу play.google.com, позивачем було зафіксовано факт розміщення на потужностях інтернет-ресурсу play.google.com спірних творів в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" (далі - відповідач), оскільки поряд з кожним спірним твором використовується позначення правовласника суміжних прав - відповідача, при чому використовується, як суміжне право, так і авторське право на спірні твори.

Вказане твердження позивач підтверджує, крім іншого, актом огляду веб-сайту від 12.04.2017, який наявний в матеріалах справи та який не досліджувався судом першої інстанції за усним клопотанням позивача, як це зазначено апелянтом, оскільки надано товариством з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" на виконання ухвали суду підтвердження розміщення 12.04.2018 на потужностях інтернет-ресурсу play.google.com спірних творів в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" на підставі Договору від 01.01.2015 № LI/AC-03 та Дозволу від 01.04.2017 № 8 до даного договору. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що представник апелянта в судовому засіданні 05.12.2018 підтвердила факт розміщення на потужностях інтернет-ресурсу play.google.com спірних творів в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК", судом апеляційної інстанції було відмовлено в усному клопотанні апелянта про дослідження відповідного диску для лазерних систем зчитування.

Так, позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" з листом від 21.06.2017 № 01-21/08/17 про отримання інформації про завантаження/видалення, зокрема, спірних творів на потужностях інтернет-ресурсу play.google.com в інтересах та від імені відповідача.

Листом від 29.06.2017 № 29 товариство з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" повідомило позивача, що товариство з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" є партнером відповідача щодо розміщення музичних творів на потужностях, зокрема, інтернет-ресурсу play.google.com та що товариство з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" здійснено розміщення, зокрема, спірних творів на потужностях, зокрема, інтернет-ресурсу play.google.com в період з 16.04.2017 по 02.06.2017 (фактично з 12.04.2017 із врахуванням листа ТОВ "ІРІКОМ-УКРАЇНА" від 31.05.2018 № 180601/01).

Доводи апелянта стосовно того, що у вказаному листі зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ-УКРАЇНА" здійснено розміщення спірних творів на потужностях в період з 16.04.2017 по 02.06.2017, а акт огляду веб-сайту складено 12.04.2017, тобто раніше, ніж спірні твори були розміщенні на сайті, а тому його не може бути прийнято як доказ, відхиляється судовою колегією, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявний лист ТОВ "ІРІКОМ-УКРАЇНА" від 31.05.2018 № 180601/01, в якому останній, у відповідь на лист ТОВ "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" від 31.05.2018 № 01, повідомив:

"- на сайті play.google.com станом на 12.04.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ УКРАЇНА" розмістив альбом "Полнолуние любви", до складу якого увійшли в тому числі твори, а саме: "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой" з копірайтом правовласника "УМИГ МЬЮЗІК" від ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК" згідно Договору № LI/AC-03 від 01.01.2015 та Дозволу № 8 від 01.04.2017 до даного договору;

- товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" не надавав дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ УКРАЇНА" на розміщення альбому "Полнолуние любви" чи треків у складі даного альбому на сайті play.google.com, до складу якого увійшли музичні твори, автором та виконавцем яких є Тіміна Марина Володимирівна (творчий псевдонім - АнгелиЯ), а саме: "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой". Дозвіл був наданий компанією ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК";

- так при формуванні відповіді в листі № 29 від 29.06.20174 року сталась помилка, розміщення альбому "Полнолуние любви" та треків у складі даного альбому "В контакте мы", "Курортные городочки", "Отпускаю", "Летние дожди", "Ты мой" на ресурсі play.google.com відбувалось 12.04.2017 на підставі дозволу від ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК".

Позивачем додані до матеріалів справи належним чином засвідчена копія ліцензійного договору від 01.01.2015 № LI/AC-03, укладеного між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ УКРАЇНА", а також дозволу від 01.04.2017 № 8 до вказаного договору.

Відповідно до предмету ліцензійного договору від 01.01.2015 № LI/AC-03, ліцензіар надає за винагороду ліцензіату на умовах невиключної ліцензії право на використання ліцензійних матеріалів за допомогою сайта (сайтів) на території і на протязі строку наступними способами, зокрема, розповсюдження контенту за допомогою сайтів в рамках надання користувачам сервісів, повністю або по частинам, як самостійо, так і в поєднанні з другими музичними або другими творами.

Дозволом від 01.04.2017 № 8 підтверджується надання відповідачем товариству з обмеженою відповідальністю "ІРІКОМ УКРАЇНА" дозволу на розміщення спірних творів за ліцензійним договором від 01.01.2015 № LI/AC-03.

Таким чином, позивач стверджує, що останній, як суб'єкт авторського права щодо спірних творів не передавав відповідачу майнових авторських та суміжних прав щодо використання спірних творів, у зв'язку з чим відповідачем допущено порушення виключного майнового права позивача щодо використання та надання дозволу на використання спірних творів на території України, у зв'язку з чим звернувся до суду із вимогами про стягнення з відповідача компенсації за порушення вказаних майнових авторських прав в сумі 160 000,00 грн.

Приписами статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон, в редакції чинній до 04.11.2018) встановлено: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Положеннями статті 15 Закону (в редакції чинній до 04.11.2018) визначено, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:

а) виключне право на використання твору;

б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів.

Пунктом 42 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав від 04.06.2010 № 5 визначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

В поданому відповідачем до суду договорі про передачу виключних авторських та суміжних прав від 01.01.2015 № АС-165, укладеному між відповідачем (видавець) та гр. Тіміною М.В. (правовласник), відповідно до п. 1.2.1 сторонами визначено - ""Территория" означает территорию стран: весь Мир, если иное не предусмотрено в Приложениях к Договору"; відповідно до п. додатку № 1.1 "стороны договорились, что права на вышеуказанные Произведения передаются Правообладателем Издателю для использования на територии стран России и СНГ", тобто цей договір не передбачав передачу відповідних прав на територію України, на якій позивачем була здійснена фіксація порушення прав інтелектуальної власності.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, стосовно того, що Україна відносилась до країн СНД, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що у відповідача відсутні майнові авторські права на використання/надання дозволу на спірні твори на території України.

Станом на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2017 - 3.200,00 грн.

Позивачем при зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 160.000,00 грн., а саме: 5 Х 10 Х 3.200,00 грн. - за порушення порядку використання спірних музичних творів, виходячи з того, що порушення зафіксовано щодо 5 окремих об'єктів авторського права.

Статтею 50 Закону (в редакції, чинній до 04.11.2018) встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону (в редакції, чинній до 04.11.2018) за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Відповідно до п.г ч.1 ст. 52 Закону (в редакції, чинній до 04.11.2018) при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом г ч. 2 ст.52 Закону (в редакції, чинній до 04.11.2018) передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом г ч.2 ст.52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Водночас відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

В позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію за порушення майнових авторських прав в сумі 160 000,00 грн., яка відповідає двом величинам: 10-ти мінімальним заробітним платам, передбаченим статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» та 20-ти прожитковим мінімумам для працездатних осіб (що передбачені в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII) за кожен з п'яти об'єктів авторського права, неправомірного використання яких припустився відповідач.

Так, позовна заява була подана в 2017 році та прожитковий мінімум для працездатних осіб на той час встановлений у розмірі - 1 600,00 грн.

Таким чином, з огляду на розмір заявлених позовних вимог і встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, спрямованих на захист майнових прав суб'єктів авторського права, за наявності встановленого порушення стягненню підлягає сума у розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат (аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 3-994гс15).

За таких обставин, враховуючи факт неправомірного використання відповідачем 5 спірних музичних творів, вимоги позивача про зобов'язання сплатити компенсацію за порушення майнових прав суб'єкта авторського права в сумі 160 000,00 грн. (20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожен спірний твір - у розмірі, встановленому на час звернення з позовом) суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки сума заявлена позивачем у межах встановленого Законом розміру компенсації та є співрозмірною із порушенням права позивача, за захистом якого він звернувся з даним позовом.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, у тому числі щодо розміру компенсації, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 27.08.2018 у справі № 910/11019/17. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 27.08.2018 у справі № 910/11019/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/11019/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 10.12.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко