СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа № 922/1631/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Чернота Л.Ф.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Птах Ігор Миколайович (особисто),Черкасов О.В.(свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 13.05.2015; договір про надання правової допомоги (витяг) б/н від 01.11.18 р.),Андрійко О.В.(свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 14.09.16; договір про надання правової допомоги(витяг) б/н від 01.11.18 р.),

відповідача- Чумаченко А.В.(свідоцтво про право назайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 19.04.16; договір про надання правової допомоги(витяг) № б/н від 17.09.18 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.1014) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2018 про заміну заходів забезпечення позову у справі №922/1631/18 (суддя Погорелова О.В., повний текст ухвали складено 17.09.2018)

за позовом Фізичної особи-підприємця Птах Ігоря Миколайовича , м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", м. Харків

про стягнення 956439 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2018 у справі №922/1631/18 заяву відповідача про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволено. Замінено заходи забезпечення позову, вжиті у справі №922/1631/18, шляхом зняття арешту з нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", накладеного ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 та вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", які знаходяться на рахунках у банківських установах у межах суми позовних вимог - 956 439,00 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказує на те, що задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову (ухвала суду від 20.06.2018) у вигляді накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Афаліна", судом були прийняті до уваги:

-побоювання позивача щодо можливого відчуження в майбутньому відповідачем своєї нерухомості;

- відомості про те, що станом на 19.06.2018 відповідач має заборгованість перед ПАТ "Таскомбанк" у розмірі 1 300 000,00 грн. за договором овердрафту;

- відомості про балансову вартість нерухомості відповідача у розмірі 1300 000 грн. та великий розмір заборгованості, що є предметом позову у цій справі.

Як далі зазначає місцевий господарський суд, відповідач, звертаючись до суду із заявою про заміну заходів забезпечення позову, надав суду докази, які свідчать про те, що:

- станом на 07.09.2018 заборгованість за договором № Т14.09.2016К1699 від 08.12.2017 у формі овердрафту з лімітом 1,5 мільйонів гривень за тілом кредиту відсутня, а за нарахованими відсотками складає лише тисяча гривень;

- ТОВ "Афаліна" не має заборгованості з виплати заробітної плати працівникам, а також не має заборгованості зі сплати податків та зборів до бюджетів всіх рівнів;

-у господарських судах України, зокрема за місцезнаходженням ТОВ "Афаліна", в господарському суді Харківської області не розглядались та не розглядаються справи (окрім даної) про стягнення заборгованості (зобов'язання вчинити певні дії) з ТОВ "Афаліна";

-Єдиний державний реєстр боржників та Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять відомостей про існування виконавчих проваджень, в яких ТОВ "Афаліна" є боржником.

Враховуючи вказані обставини, господарський суд Харківської області дійшов висновку про наявність підстав для заміни заходів забезпечення позову.

Позивач із вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що заміна заходів забезпечення позову створює для відповідача можливість для відчуження власного рухомого та нерухомого майна, що в подальшому призведе до неможливості виконання рішення суду у цій справі, оскільки у відповідача відсутнє інше ліквідне майно чи грошові кошти для погашення заборгованості перед позивачем. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач, звертаючись до суду із заявою про заміну заходів забезпечення позову, не надав суду належних та допустимих доказів, що така заміна забезпечить можливість реального виконання рішення суду у разі задоволення позову (зокрема доказів наявності достатніх грошових коштів на банківських рахунках товариства).

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає про те, що ТОВ «Афаліна» є платоспроможним підприємством, що підтверджується відсутністю заборгованості перед іншими контрагентами. Відповідач вважає безпідставними доводи позивача про те, що він намагається відчужити належне йому нерухоме майно та посилається на ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", в якому просив суд (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.07.2018) стягнути з відповідача на свою користь: основний борг за договором оренди №1 від 01.09.2014 у розмірі 572432, 58 грн., пеню у розмірі 93294,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 251721,14 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 38991,10 грн., а всього - 956439,00 грн.

20.06.2018 позивач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ "Афаліна" на праві власності та розташоване у АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви позивач зазначав про те, що відповідач намагається відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно, балансова вартість якого становить 1362249 грн. Позивач звертав увагу на те, що у відповідача відсутнє інше майно, в тому числі, грошові кошти, за рахунок яких можуть бути задоволенні вимоги позивача, а тому, не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

До заяви позивач надав копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Афаліна» на праві приватної власності (а.с.71-110 т.1).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 у цій справі заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт в межах позовних вимог у розмірі 951731,00 грн. на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Афаліна" на праві власності, яке розташоване у АДРЕСА_1, а саме:

- нежитлові приміщення №1-:-3, 5-:-15, 21-:-39, частина приміщення №4 площею 448,2 кв.м. у нежитловій будівлі корпус №1 літ. "Ш-1" та прибудова до корпусу №1 літ. "Ш-2", загальною площею 1940,9 кв.м., нежитлова будівля літ. "М-1", загальною площею 63,7 кв.м.;

- нежитлові будівлі: літ. "Ц-1" корпус №4 площею 1838,9 кв.м., літ. "Ц-4" корпус №4 (прибудова) площею 557,1 кв.м.;

- нежитлові приміщення №1, 2, 5 - 10, 13 - 15, 21а, 21 - 30, 43 - 51, 31 - 42 у нежитловій будівлі корп. №1 літ. "Ш-1" та прибудова до корп. №1 літ. "Ш-2" загальною площею 2116,4 кв.м.;

- нежитлову будівлю літ. "Х-1" загальною площею 181,1 кв.м.;

- нежитлову будівлю літ. "Э/1-2" загальною площею 2746,1 кв.м.;

- нежитлову будівлю літ. "В/1-1" загальною площею 997,3 кв.м.;

- нежитлову будівлю літ. "Ч-1" загальною площею 173,5 кв.м.;

-нежитлову будівлю літ. "Р-1" загальною площею 57,8 кв.м., літ. "С-1" загальною площею 66,3 кв.м.

17.09.2018 відповідач звернувся до суду із заявою про заміну заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з нерухомого майна ТОВ «Афаліна», накладеного ухвалою суду від 20.06.2018 та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Афаліна», які знаходяться на рахунках в банківських установах.

В обгрунтування заяви відповідач вказує на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після подання позову. Також відповідач надав суду звіти про фінансовий стан ТОВ «Афаліна» за 2015-2017 роки в підтвердження прибутковості підприємства. Крім того, відповідач представив суду докази погашення заборгованості за договором №Т14.09.2016К1699 від 08.12.2017 у формі овердрафту. Відповідач вказує на відсутність у підприємства заборгованості з виплати заробітної плати та заборгованості зі сплати податків. Вказані обставини, на думку відповідача, підтверджують спроможність товариства виконати рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

Місцевий господарський суд прийняв до уваги вказані доводи відповідача та ухвалою від 17.09.2018 замінив заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 20.06.2018, шляхом зняття арешту з нерухомого майна ТОВ «Афаліна» та вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", які знаходяться на рахунках у банківських установах у межах суми позовних вимог - 956 439,00 грн.

Під час апеляційного провадження у цій справі позивач надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого, станом на 05.12.2018 ТОВ «Консалт Прогрес Про» є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: нежитлової будівлі (прибудови) літ. «Ц-4», загальною площею 557,1 кв.м.; нежитлової будівлі літ. «Ч-1», загальною площею 173,5 кв.м.; нежитлових приміщень №1, 2, 5 - 10, 13 - 15, 21а, 21 - 30, 43 - 51, 31 - 42 у нежитловій будівлі корп. №1 літ. "Ш-1" та прибудови до корп. №1 літ. "Ш-2" загальною площею 2116,4 кв.м.; нежитлової будівлі літ. "Ц-1" площею 1838,9 кв.м.; нежитлової будівлі літ. "Х-1" загальною площею 181,1 кв.м.; нежитлової будівлі літ. "Р-1" загальною площею 57,8 кв.м.; нежитлової будівлі літ. "М-1", загальною площею 63,7 кв.м.; нежитлової будівлі літ. "Э/1-2" загальною площею 2746,1 кв.м. (додаток до клопотання від 06.12.2018, вх.№2006), тобто майна, яке належало відповідачу та перебувало під арештом.

Позивач надав апеляційному суду витяг з Єдиного реєстру боржників, відповідно до якого приватним виконавцем здійснюється стягнення з ТОВ «Афаліна» заборгованості в розмірі 32954,88 грн. Також суду надано клопотання ТОВ «Афаліна» приватному виконавцю про звернення стягнення на майно, яке належить товариству (додаток до клопотання від 06.12.2018, вх.№2005).

Відповідач надав апеляційному суду договір позики від 23.05.2018, укладений між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник); договір поруки від 23.05.2018, укладений між ТОВ «Афаліна» (поручитель), ОСОБА_5 (кредитор) та ОСОБА_6 (боржник); договір іпотеки від 23.05.2018, укладений між ТОВ «Афаліна» (іпотекодавець) та ОСОБА_5 (іпотекодержатель) (додаток до клопотання від 06.12.2018, вх.№2003).

Судова погоджується з доводами відповідача про те, що вказані договори з розпорядження нерухомим майном відповідача, укладені до подання позову у цій справі і тому не є доказами ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Разом із тим, судова колегія звертає увагу на інші обставини і докази.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.136 ГПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Частиною 1 статті 143 ГПК України визначено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення іншим.

Сторона, яка звертається із вказаним клопотанням, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про заміну заходів забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям інших заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову (в тому числі шляхом заміни одного заходу іншим) за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В заяві про заміну заходів забезпечення позову відповідач зазначає про те, що при звернення до суду із заявою про забезпечення позову (20.06.2018) позивач послався лише формально на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування.

Суд першої інстанції врахував наведені доводи відповідача при постановленні оскаржуваної ухвали.

Разом із тим, відповідачем не оскаржувалась ухвала суду від 20.06.2018 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Відповідачем не надано суду доказів в обгрунтування заяви від 17.09.2018 про заміну заходів забезпечення позову.

До заяви відповідачем не надано доказів існування достатніх грошових коштів, що належать йому на праві власності, на його банківських рахунках, за рахунок яких можливо задовольнити вимоги позивача у разі задоволення позову.

В заяві про заміну заходів забезпечення позову відповідач посилається на погашення ним заборгованості за договором №Т14.09.2016К1699 від 08.12.2017 у формі овердрафту, укладеним з АТ «Таксомбанк».

Однак, за положеннями п.1 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, які належать відповідачу.

Відповідачем не доведено, що на його рахунках у АТ «Таксомбанк» наявні належні йому на праві власності грошові кошти в розмірі, необхідному для задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

Застосовуючи заміну заходів забезпечення позову з арешту майна на арешт грошових коштів, суд першої інстанції не впевнився у наявності на банківських рахунках відповідача грошових коштів, що належать відповідачу, в розмірі, який відповідає заявленим позовним вимогам.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву відповідача про заміну заходів забезпечення позову, не надав оцінку доводам позивача про те, що відповідач має намір відчужити належне йому нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що після постановлення місцевим господарським судом 17.09.2018 ухвали про заміну заходів забезпечення позову (виконання якої є зупиненим відповідно до ч.9 ст.140 ГПК України), відповідач здійснив відчуження належного йому на праві приватної власності нерухомого майна.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що 26.09.2018 проведено державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Консалт Прогрес Про» на нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1, а саме: на нежитлові будівлі та приміщення, які належали ТОВ «Афаліна» на час звернення позивача до суду із цим позовом (що підтверджується наданими до матеріалів справи правовстановлюючими документами на нерухоме майно).

Тобто, відповідач відчужив нерухоме майно, на яке було накладено арешт ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018.

За таких обставин, доводи позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного провадження у цій справі про те, що відповідач має намір здійснити відчуження належного йому на праві власності майна підтвердились.

Враховуючи наведене, висновки місцевого господарського суду в оскаржуваній ухвалі про платоспроможність відповідача та відсутність необхідності в накладенні арешту на його нерухоме майно є помилковими, оскільки відповідач зменшує свої активи шляхом відчуження нерухомого майна.

Судова колегія враховує, що тільки у разі відсутності підстав, які свідчать про неможливість у майбутньому виконати рішення суду є обгрунтованою заміна арешту майна іншими заходами забезпечення позову.

Замінюючи заходи забезпечення позову суд також послався на те, що Єдиний державний реєстр боржників не містить відомостей про існування виконавчих проваджень, в яких ТОВ "Афаліна" є боржником.

Однак, вказане спростовується витягом з Єдиного реєстру боржників, з якого вбачається, що станом на 05.12.2018 на виконанні у приватного виконавця Попляк В.В. перебуває виконавче провадження зі стягнення заборгованості з ТОВ «Афаліна» на користь ОСОБА_8 в розмірі 32954,88 грн.

У вказаному виконавчому провадженні ТОВ «Афаліна» звернулось до виконавця з клопотанням про стягнення на майно боржника, а саме основні засоби, які знаходяться на балансі товариства станом на 28.11.2018 за переліком та вартість яких загалом складає 32954,88 грн.

Наведене свідчить про те, що у відповідача відсутні грошові кошти для задоволення вимог його кредиторів, зокрема, для погашення заборгованості в розмірі 32954,88 грн.

Натомість, у цій справі розмір позовних вимог є значно більшим - 956439,00 грн.

В матеріалах справи відсутні докази наявності вільних грошових коштів на рахунках відповідача у банківських установах.

Вказані обставини є доказом того, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача не спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, заміна заходів забезпечення позову з арешту нерухомого майна на арешт грошових коштів є передчасною, здійсненою судом без належного з"ясування всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не повно з'ясовано всі обставини справи, що є підставою для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування ухвали господарського суду Харківської області від 17.09.2018 про заміну заходів забезпечення позову у справі №922/1631/18.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, 271, п.2 ч.1 ст.275, п.1 ч.1 ст.277, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2018 про заміну заходів забезпечення позову у справі №922/1631/18 - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.12.2018р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя Л.Ф. Чернота