РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2018Справа № 910/11396/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 3 841 431,71 грн.

за участю представників:

від позивача: Гарбузюк Р.О., Дороніна О.М.

від відповідача : Петрук Я.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 3 841 431,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості з попередньої оплати за договором №13-260-Н від 04.01.2013 у сумі 3 841 431,71 грн., що становить різницю заборгованості між сумою боргу 32 998 615,11 грн., наявність якої встановлена постановою апеляційної інстанції у справі №914/3703/15, сумою боргу 27 701 984,11 грн., яка стягнута судом по справі №914/3703/15 та сумами боргу, які погашені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" шляхом віднесення на розрахунки сторін взаємної заборгованості за односторонніми правочинами, а саме: заявою №6 від 30.12.2013 на суму 439409,35 грн., заявою №2 від 17.12.2013 на суму 555198,45 грн., і заявою №1 від 13.12.2013 на суму 460591,49 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11396/18, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.09.2018.

25.09.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що судовими рішеннями по справах №914/3703/15, №914/514/15, №914/162/14, №914/163/14, №914/165/14, №914/166/14 не встановлювалось правомірності нарахування штрафних санкцій визначених у претензії №06-7775 від 02.12.2013, та вказана претензія Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не визнавалась. Також, відповідачем зазначено, що позивач посилається лише на рішення судів без надання будь-яких доказів в обґрунтування позовних вимог.

В судовому засіданні 25.09.2018 відкладено підготовче засідання на 16.10.2018 про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Відповідачу направлено ухвалу про виклик в судове засідання.

03.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач заперечив щодо обґрунтувань відповідача наведених у відзиві. Щодо посилань відповідача на правову оцінку односторонніх правочинів про зарахування зустрічних одновірних вимог, наведених у рішеннях по справах №914/162/14 та №914/163/14, то позивачем зазначено, що у даній справі позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" ґрунтуються на обставинах недійсності таких правочинів, а не на їх правовій оцінці.

В судовому засіданні 16.10.2018 судом задоволено усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, за ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/11396/18, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та оголошено перерву в підготовчому засідання на 13.11.2018.

13.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли копії заяв про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних одновірних вимог №4 від 20.12.2013, №5 від 20.12.2013.

В судовому засіданні 13.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 27.11.2018, про що постановлено ухвалу, яку занесена до протоколу судового засідання.

Представники позивача в судовому засіданні 27.11.2018 надали пояснення по суті позовних вимог, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення по суті своїх заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 27.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на наступні обставини:

Так, у грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" вчинило ряд односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог з Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на загальну суму 5 296 631,00 грн.

Водночас, з ПАТ "НАК "Нафтогаз" було подано до суду позовні заяви про визнання односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсними.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.03.2014 по справі №914/514/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2014, відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви № 6 (вих. № 06-8292 від 30.12.2013) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 439409,35 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 по справі №914/166/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 06.11.2014, відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви №1 (вих. №06-8017 від 13.12.2013) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 460 591,49 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2014 у справі №914/165/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2014, відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви №2 (вих. №06-8052 від 17.12.2013) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 555 198,45 грн.

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало Господарському суду Львівської області позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви №5 від 20 грудня 2013 року (вих. №06-8122) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 2 406 174,27 грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі №914/162/14 у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

Також, у січні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви №4 від 20 грудня 2013 року (вих. №06-8121) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 1 435 257,44 грн. Господарський суд Львівської області рішенням від 25 лютого 2014 року у справі №914/163/14 у позові відмовив повністю.

Водночас, у провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/3703/15 за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про стягнення 41259181 грн. 96 коп. (з яких: 14368409,20 грн. - основний борг; 14104866,31 грн. - пеня; 2245849,92 грн. - 3% річних; 10540056,53 грн. - інфляційні) та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 193220539,37 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2017 року у справі №914/3703/15 у задоволенні позову ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про стягнення 41 259 181,96 грн. відмовлено повністю. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 193 220 539,37 грн. - задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду України від 21.08.2017 у справі №914/3703/15 було задоволено частково зустрічний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" 27 701 984,11 грн. заборгованості та 29 634,53 грн. судового збору. У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі №914/3703/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі № 914/3703/15 в частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз" 27 701 984,11 грн. залишено без задоволення.

Ухвалою Верхового Суду від 13 лютого 2018 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду справи №914/3703/15 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017.

На час прийняття Львівським апеляційним господарським судом України постанови від 21.08.2017 по справі №914/3703/15, провадження з розгляду апеляційних скарг ПАТ "НАК "Нафтогаз" на рішення Господарського суду Львівської області від 25 лютого 2014 року по справах №914/163/14 та №914/162/14 були зупинені. Оскільки провадження з розгляду апеляційних скарг ПАТ "НАК "Нафтогаз" на рішення Господарського суду Львівської області по справах №914/163/14 та №914/162/14 були зупинені, позивач зазначає, що односторонні правочини про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 406 174,27 грн. та на суму 1 435 257,44 грн. були чинними та підлягали врахуванню при розрахунку заборгованості, що стягнута постановою Львівського апеляційного господарського суду України від 21.08.2017 у справі №914/3703/15.

В подальшому, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 914/163/14 скасовано вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду та прийнято нове рішення, яким задоволені позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз". Визнано недійсним односторонній правочин Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяву № 4 від 20.12.2013 (вих. №06-8121) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 1 435 257,44 грн.

Також, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі №914/162/18 рішення Господарського суду Львівської області від 25 лютого 2014 року у справі №914/162/14 скасовано повністю і прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним односторонній правочин Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" заяву №5 від 20 грудня 2013 року (вих. №06-8122) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 2 406 174,27 грн.

У зв'язку із наведеним, позивач стверджує, що у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" утворилась заборгованість за договором №13-260-Н від 04.01.2013 у сумі 3 841 431,71 грн.

За обґрунтуваннями позивача, заборгованість відповідача за договором №13-260-Н від 04.01.2013 у сумі 3 841 431,71 грн. становить різницю заборгованості між сумою боргу 32 998 615,11 грн., наявність якої встановлена постановою апеляційної інстанції у справі №914/3703/15, сумою боргу 27 701 984,11 грн., яка стягнута судом по справі №914/3703/15 та сумами боргу, які погашені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" шляхом віднесення на розрахунки сторін взаємної заборгованості за односторонніми правочинами, а саме: заявою №6 від 30.12.2013 на суму 439409,35 грн., заявою №2 від 17.12.2013 на суму 555198,45 грн., і заявою №1 від 13.12.2013 на суму 460591,49 грн.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. №910-1 від 01.08.2018 про повернення попередньої оплати у сумі 3841431,71 грн.

Оскільки відповідач вимоги позивача не задовольнив, грошових коштів у сумі 3841431,71 грн. не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 841 431,71 грн. заборгованості.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (покупець) укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 13-260-Н, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Спір у даній справі виник у зв'язку зі наявністю, за доводами позивача, заборгованості у відповідача у сумі 3 841 431,71 грн., що становить попередню оплату за договором №13-260-Н від 04.01.2013.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Заявлена до стягнення сума 3 841 431,71 грн. розрахована позивачем як різниця заборгованості між сумою боргу 32 998 615,11 грн., наявність якої встановлена постановою апеляційної інстанції у справі №914/3703/15, сумою боргу 27 701 984,11 грн., яка стягнута судом по справі №914/3703/15 та сумами боргу, які погашені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявами: №6 від 30.12.2013 на суму 439409,35 грн., №2 від 17.12.2013 на суму 555198,45 грн., №1 від 13.12.2013 на суму 460591,49 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під судовим рішенням слід розуміти будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного, господарського та адміністративного судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України").

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Суд зазначає, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, які встановлені судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

У відповідності частину сьому статті 75 Господарського процесуального кодексу України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

В постанові Львівського апеляційного господарського суду України від 21.08.2017 по справі №914/3703/15 визначено, що оскільки судовими рішеннями у справах №914/514/15 №914/166/14, №914/165/14 встановлено обставини наявності у ПАТ "Львівгаз" дійсної вимоги до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у розмірі 32998615,11 грн., яка, з урахуванням проведеного заліку зустрічних однорідних вимог, була зменшена до 27 701 984,11 грн., суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 27 701 984,11 грн.

Разом з тим, зі змісту постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 21.08.2017 по справі №914/3703/15, не було встановлено, що сума заборгованості 32998615,11 грн. є попередньою оплатою за договором №13-260 - Н від 04.01.2013 у розмірі 32 998 615,11 грн.

У справах №914/514/14, №914/165/14, №914/166/14, оцінюючи наявність підстав для проведення зарахування зустрічних вимог у порядку статті 601 Цивільного кодексу України, суди виходили з того, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" мав дійсну вимогу до ПАТ "Львівгаз" за відповідними договором купівлі-продажу природного газу, а ПАТ "Львівгаз" мав дійсну вимогу до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором №13-260-Н від 04.01.2013 у розмірі 32 998 615,11 грн.

Натомість, у судових рішеннях у справах №914/514/14, №914/165/14, №914/166/14 відсутні висновки, що сума боргу у розмірі 32 998 615,11 грн. є попередньою оплатою за договором №13-260-Н від 04.01.2013.

За змістом судових рішень №914/514/14, №914/165/14, №914/166/14 заборгованість у сумі 32 998 615,11 грн. є сумою нарахованих Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" штрафних санкцій та процентів на загальну суму 32 998 615,11 грн., які позивач заявив у претензії за №06-7775.

Судом враховано, що як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", посилаючись на неналежне виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу № 13-260-Н від 04.01.2013, здійснило нарахування штрафних санкцій та процентів на загальну суму 32 998 615,11 грн. (23 089 897,60 грн. - 0,1 відсоток пені за прострочення виконання не грошового зобов'язання; 8 917 216,00 грн. - 7 відсотків штрафу за прострочення виконання не грошового зобов'язання понад 30 днів; 991 501,51 грн. - проценти за користування коштами попередньої оплати) та направило на адресу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" претензію за №06-7775 про передачу недопоставленого обсягу природного газу, сплату пені у сумі 23 089 897,60 грн., штрафу у розмірі 8 917 216,00 грн. та 991 501,51 грн. - процентів за користування коштами попередньої оплати. Визначені у претензії №06-7775 від 02.12.2013 суми є штрафними санкціями та процентами за користування коштами попередньої оплати, що також спростовує посилання позивача на те, що сума 32 998 615,11 грн. є попередньою оплатою.

Проаналізувавши зміст ухвалених рішень по справах №914/3703/15, №914/514/15 №914/166/14, №914/165/14 судом встановлено, у вказаних справах не досліджувались та не встановлювались обставини щодо наявності у відповідача (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") перед Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" заборгованості з попередньої оплати за договором №13-260-Н від 04.01.2013 у сумі 3 841 431,71 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає помилковими посилання позивача на те, що рішеннями судів у справах №914/3703/15, №914/514/15 №914/166/14, №914/165/14 встановлені преюдиціальні факти щодо попередньої оплати за договором №13-260 - Н від 04.01.2013, частина якої заявлена у даній справі.

Надана судами оцінка щодо наявності зустрічних однорідних вимог під розгляду спору про визнання недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог не є преюдиціальним фактом у даній справі, в якій предметом спору є вимоги про стягнення 3 841 431,71 грн. заборгованості на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Ухвала Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №914/3703/15 про відмову у допуску до провадження Верховного Суду за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017, в силу приписів ст. 75 ГПК України, також не має преюдиціального значення для даної справи.

Крім того, посилання сторін на рішення судів у справах №914/162/14 та № 914/163/14 щодо спірності чи безспірності вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" у сумі 32998615,11 грн. за договором №13-260-Н не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки предметом спору у справах №914/162/14 та №914/163/14 предметом спору була дійсність правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог, в той час як даній справі спірними є вимоги про стягнення суми попередньої оплати.

Частиною першою статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3, ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердженні розміру заявленої до стягнення суми попередньої оплати у розмірі 3 841 431,71 грн. Будь-які первинні документи на підтвердження підстав для стягнення вказаної вище суми відсутні.

Таким чином, обставини щодо наявності у відповідача обов'язку здійснити повернення на користь позивача попередньої оплати у сумі 3 841 431,71 грн. позивачем суду належними та достатніми доказами не доведено.

З урахуванням наведеного, за відсутності доказів наявності у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язання з повернення позивачу суми попередньої оплати у сумі 3 841 431,71 грн., враховуючи що рішеннями судів по справах №914/3703/15, №914/514/15 №914/166/14, №914/165/14 не встановлені преюдиціальні обставини щодо стягнення суми попередньої оплати у розмірі 3 841 431,71 грн., суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог з підстав наведених у позові.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на вище встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 3 841 431,71 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.12.2018.

Суддя О.В. Гулевець