ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Справа№ 910/4543/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Жук Ю.М., адвокат, ордер №739250 від 11.10.2018;

від відповідача - Данилов К.О., довіреність № 300-02/86 від 30.05.2018;

від третіх осіб - представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу Катюжанської сільської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/4543/18 (суддя Бондаренко Г.П., повний текст складено - 24.09.2018) за позовом Катюжанської сільської ради до Антимонопольного комітету України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - малого приватного підприємства "ВПК" про визнання недійсним та скасування рішення.

Встановив наступне.

Катюжанська сільська рада звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 01.02.2018 № 28-р про залишення рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 без змін.

Рішенням Господарського міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/4543/18 у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення по даній справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем було в повному обсязі з'ясовано обставини справи № 953/6-р-02-06-16, які мають значення для справи, що висновки зроблені відповідачем в оскаржуваному рішенні повністю відповідають обставинам справи та зроблені на підставі правильного застосування відповідачем норм матеріального права.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/4543/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодна із обставин, на яких ґрунтується рішення Антимонопольного комітету України від 01.02.2018 № 28-р не доведена.

Від третьої особи - Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" до апеляційного суду надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 265 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки. Заяву про приєднання до апеляційної скарги може бути подано до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції. До заяви про приєднання до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи.

Враховуючи відповідність заяви Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" про приєднання до апеляційної скарги вимогам наведеної статті, вона прийнята апеляційним судом до розгляду.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав доводи та вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача надав пояснення, якими просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Треті особи правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від третіх осіб до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та третіх осіб не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення третіх осіб, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

До Антимонопольного комітету України звернулось Мале приватне підприємство "ВПК" (далі - МПП "ВПК", Підприємство) із заявою від 04.06.2015 № 89 про порушення його прав внаслідок відмови Катюжанської сільської ради у визнанні МПП "ВПК" надавачем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка, що на думку підприємства, свідчить про порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції.

На виконання доручення Антимонопольного комітету України від 22.06.2015 № 8-01/5295 Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) здійснило розгляд заяви Малого приватного підприємства "ВПК" (вх. Відділення від 24.06.2015 № 01-11-35) щодо ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції Катюжанською сільською радою Київської області.

Так, 18.10.2016 Адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 46 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 953/6-р-02-06-16 (далі - Рішення), яким:

- визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції (п. 1 резолютивної частини Рішення);

- зобов'язано Катюжанську сільську раду припинити порушення, викладене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом здійснення заходів, щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с, Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), передбачених статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги у двох місячний строк з моменту отримання рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення).

Рішення мотивовано такими фактичними даними:

- Катюжанська сільська рада (далі - Рада) відповідно до статті 140 Конституції України є органом місцевого самоврядування;

- правовий статус місцевого самоврядування в Україні, згідно з частинами першою та третьою статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України;

- МПП "ВПК" здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з використанням альтернативних (відновлюваних) джерел енергії (на підставі ліцензій серія АЕ № 194667, серія AB № 582457, серія AB № 582458, що видані Київською обласною державною адміністрацією, а саме використовує в якості палива паливні гранули пресовані з деревини (палети). Підприємство встановило та експлуатує на території Київської області котельні, які працюють на альтернативному паливі;

- МПП "ВПК" на підставі Договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011 (далі - Договір оренди від 13.07.2011), укладеного з Радою, орендувало частину приміщення котельні, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н. с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А, та провело реконструкцію котельні з встановленням теплотехнічного обладнання. Підприємство встановило технічне обладнання з метою виробництва та постачання теплової енергії для опалення приміщення Катюжанської загальноосвітньої середньої школи за адресою с. Катюжанка, вул. Радянська, 60 та прилеглих житлових багатоквартирних будинків;

- листами від 07.11.2014 № 234 та від 17.12.2014 № 281 Підприємство зверталось до Ради з проханням визначити його надавачем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, в зв'язку з тим, що МПП "ВПК" має технічну можливість виробляти теплову енергію з використанням альтернативного палива (паливних гранул з деревини) та має відповідні ліцензії на провадження господарської діяльності;

- листом від 11.12.2014 № 778 Рада надала відповідь МПП "ВПК" на лист від 07.11.2014 № 234, відповідно до якої, з посиланням на ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", рекомендувала МПП "ВПК" звернутися до Вишгородської районної адміністрації для вирішення питання надання комунальних послуг з постачання теплової енергії;

- на запит Відділення про надання інформації, Рада листом від 21.07.2015 № 369/02-22 (вх. Відділення від 24.07.2015 № 01-06-1459) повідомила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ради від 15.09.2010 року № 36, виконавцем послуг з централізованого опалення визначено ВРКП "Вишгородтепдомережа", оскільки вказана організація - одна організація в районі з надання якісних послуг з централізованого опалення;

- разом з тим, як встановлено Відділенням, Радою не зазначено жодних об'єктивних підстав та обґрунтованих причин з посиланням на пункти, частини, статті законів та/чи підзаконних актів, де було б зазначено, що МПП "ВПК" не може бути визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, а саме для Катюжанської загальноосвітньої середньої школи, що розташована за адресою: вул. Радянська, 60 та прилеглих житлових багатоквартирних будинків (далі - спірні об'єкти). Крім того, на відміну від ВРКП "Вишгородтепдомережа", що надає послуги з централізованого опалення, МПП "ВПК", маючи технічну можливість та відповідні ліцензії, виявило бажання надавати послуги з постачання теплової енергії на альтернативній основі, а саме з використанням паливних гранул пресованих з деревини;

- Відділення дійшло висновку, що бездіяльність Ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, а саме для спірних об'єктів, може призвести до недопущення конкуренції нa ринку постачання теплової енергії;

- з метою усунення причин і умов, що сприяли виникненню порушення законодавства про захист економічної конкуренції, Адміністративна колегія Відділення надала Раді обов'язкові для розгляду рекомендації від 24.09.2015 № 26-рк (далі - Рекомендації), а саме: у 15-денний термін з дня отримання рекомендацій внеси на розгляд на черговому засіданні Ради питання щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка, а саме для спірних об'єктів;

- у передбачений Рекомендаціями строк, інформація щодо виконання положень рекомендацій Катюжанською сільською радою до Відділення не надійшла, у зв'язку з чим розпорядженням Адміністративної колегії Відділення від 19.01.2016 № 6-р було розпочато розгляд справи за ознаками вчинення порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції;

- листом від 03.02.2016 № 54 (вх. Відділення від 05.02.2016 № 01-06-274) Рада надала письмові пояснення (заперечення) у справі, зазначивши, зокрема, що забезпечення тепловою енергією об'єктів на території с. Катюжанка, а саме спірних об'єктів, технічно можливе від котельні, яка розташована за адресою: вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка, відповідно до рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403-30-VI "Про прийняття об'єктів нерухомого майна - котельні-бойлерної та котельні з обладнанням у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району з комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська", зазначена котельня належить на праві спільної комунальної власності територіальним громадам сіл, селища, міста Вишгородського району. У зв'язку із зазначеним, Рада вказала на неможливість виконання нею Рекомендацій, оскільки чинним законодавством не передбачено визначення виконавця послуг з постачання теплової енергії та з огляду на відсутність у сільській ради повноважень щодо управління об'єктами спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району;

- на спростування доводів Ради, Відділення у Рішенні зазначило, що:

згідно з рішенням виконавчого комітету Катюжанської сільської ради від 15.09.2010 № 36, Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепдомережа" визначено виробником та виконавцем послуг з теплопостачання, постачання холодної води і водовідведення на території Катюжанської сільської ради;

при прийнятті вищезазначеного рішення виконавчий комітет Катюжанської сільської ради керувався ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування", які передбачають повноваження органів місцевого самоврядування щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг;

у Відділення наявні копії рішень інших органів місцевого самоврядування Київської області щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, зокрема, рішеннями виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 01.10.2013 № 60, виконавчого комітету Вишневої міської ради від 29.10.2013 № 59/17, виконавчого комітету Шпітьківської сільської ради від 27.04.2016 № 45 визначено МПП "ВПК" як виробника, транспортувальника та постачальника теплової енергії для відповідних об'єктів;

відмова Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії безпідставна, оскільки Підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими;

не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії.

За наведених обставин, Відділення у Рішенні дійшло висновку, що бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції.

Катюжанська сільська рада вважаючи, що під час прийняття вищенаведеного Рішення Відділенням порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а висновки, викладені у Рішенні, не відповідають обставинам справи, звернулась до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 953/6-р-02-06-16.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі №911/4203/16 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08 серпня 2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 911/4203/16 залишено без змін.

Суди дійшли висновку про правильність кваліфікації Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дій Катюжанської сільської ради за нормами ч. 1 ст. 15 та п. 3 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" як антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, що можуть призвести до недопущення конкуренції, а отже, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Катюжанська сільська рада Вишгородського району Київської області подала заяву від 20.12.2016 № 662/02-49 про перевірку Рішення № 46.

У заяві Катюжанська сільська рада зазначала, що не погоджується з Рішенням № 46, оскільки адміністративною колегією Відділення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, щодо обов'язку (повноважень) сільської ради визначати МПП "ВПК" надавачем постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка.

Заявник вважав, що висновок адміністративної колегії Відділення, викладений в Рішенні № 46, про вчинення Катюжанською сільською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яке може призвести до недопущення конкуренції, не відповідає обставинам справи № 953/6-р-02-06-16, та просив скасувати Рішення № 46 і припинити провадження у справі.

На думку заявника, у адміністративної колегії Відділення були відсутні підстави для встановлення зобов'язання Катюжанській сільській раді здійснити заходи стосовно визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі території с. Катюжанка, оскільки до повноважень органу місцевого самоврядування взагалі не входить визначення надавачів послуг з постачання теплової енергії.

Крім того, заявник зауважив, що адміністративна колегія Відділення при прийнятті Рішення № 46 не врахувала, що МПП "ВПК" не здійснило державну реєстрацію договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011, відповідно до вимог цивільного законодавства.

Антимонопольним комітетом України 01.02.2018 було прийнято рішення №28-р про залишення рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 №46 у справі № 953/6-р-02-06-16 без змін.

У вказаному рішенні було вказано, що рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 №46 у справі № 953/6-р-02-06-16 прийнято при доведенні обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені в рішенні, відповідають обставин справи, норми матеріального права застосовані правильно.

Крім цього, зазначено, що наведені висновки підтверджуються постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 911/4203/16, згідно з якою встановлено відсутність підстав, визначених ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", для зміни, скасування, визнання недійсним Рішення №46.

Позивач вважає, що при проведенні перевірки відповідач на підтвердження висновків Відділення не перевірив та не витребував відповідних доказів згідно з вимогами чинного законодавства, а також не застосував тих норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, не довів обставин, які мають значення для справи і які були визнані встановленими.

Зокрема, на думку позивача обставини, які мають значення для справи щодо наявності у МПП "ВПК" права користування приміщенням котельні повинні підтверджуватися доказами у відповідності з вимогами Закону України "Про знесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010 № 1878, згідно яких обов'язковій реєстрації підлягає право оренди, а таке право МПП "ВПК" не зареєстровано.

За доводами позивача, відповідачем передчасно зроблено висновок в рішенні, який не підтверджений належними та допустимими доказами про оренду МПП "ВПК" приміщення котельні.

Обставини сплати МПП "ВПК" орендної плати Катюжанській сільській раді, на думку позивача спростовуються тим, що котельня у 2013 році була передана до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI). Відповідно висновки відповідача, на думку позивача, не відповідають фактичним обставинам справи.

Також на думку позивача, висновки відповідача про проведену реконструкцію котельні та встановлення котла не підтверджені належними і допустимими доказами.

Позивач, крім наведеного, зазначає, що в рішенні відповідача не зазначено норму законодавства України про здійснення державних (публічних) закупівель, якою б передбачалося наявність у суб'єкта господарювання рішення органу місцевого самоврядування для участі цього підприємства на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях, як і не зазначено доказів на підтвердження неможливості участі в державних (публічних) закупівлях.

Посилаючи на вказані обставини позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 01.02.2018 № 28-р у справі № 953/6-р-02-06-16.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, тощо.

Відповідно до частини першої статті ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для початку розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

За матеріалами справи судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним Рішення в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуваним наразі рішенням залишено без змін рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16, яким в свою чергу визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Як вже було зазначено, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування вказаного рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі №911/4203/16 відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили та не було скасовано.

Так, судами у справі №911/4203/16 було встановлено відсутність підстав, визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для зміни, скасування, визнання недійсним Рішення №46.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз'яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, рішення у справі №911/4203/16 не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі №910/4543/18, не можуть йому суперечити.

Доводи позивача, покладені ним в обґрунтування позовних вимог у даній справі про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 01.02.2018 № 28-р у справі № 953/6-р-02-06-16 фактично зводяться до непогодження із рішенням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16, обґрунтованість якого, в свою чергу, було встановлено в судовому порядку.

Отже, даним позовом позивач намагається домогтися переоцінки тих обставин, які вже були встановлені в межах справи №911/4203/16, що є неприпустимим.

При цьому, колегія суддів погоджується із наведеним в оскаржуваному рішенні мотивуванням відхилення доводів позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Згідно з частиною третьою вищенаведеної статті, вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) дано визначення понять:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 10.04.2014 N 1198-VII) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг (далі - Порядок), затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.10.2014 № 279).

Виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно (п. 1.6 Порядку).

Органи місцевого самоврядування чи власник (власники) житлових будинків можуть визначати виконавців всіх або окремих житлово-комунальних послуг (п. 1.7 Порядку).

Визначені виконавці житлово-комунальних послуг є відповідальними за ненадання або неякісне надання відповідних послуг згідно з укладеними договорами та законодавством (п. 1.9 Порядку).

У ст.1 Закону України "Про теплопостачання" дано визначення понять постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

система децентралізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії потужністю від 1 до 3 Гкал/год., місцевих (розподільчих) теплових мереж;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об'єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Водночас, згідно вищенаведених приписів ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Таким чином, оскільки у зверненні МПП "ВПК" до Катюжанської сільської ради не йшлося про визначення Підприємства виконавцем послуг з централізованого опалення, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 1.6, 1.7 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг до повноважень Катюжанської сільської ради як органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало визначення виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії.

Твердження Катюжанської сільської ради, наведені у листі № 234 від 07.11.2014, не обґрунтовують відмову Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, оскільки Підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими.

Наведені обставини були встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі №911/4203/16 та відповідно не потребують повторного доведення.

При цьому, доводи третьої особи без самостійних вимог, яка приєдналася до апеляційної скарги, з посиланням на п. 1.6 Порядку (який передбачає, що Виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно), про те, що рішенням відповідача не підтверджено відсутність визначення самостійно власниками будинків виконавця - житлових послуг, не впливають на результат розгляду даного спору з огляду на наступне.

Так, обставини необґрунтованості відмови Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії були встановлені судовим рішенням у справі №911/4203/16, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 953/6-р-02-06-16.

Вказані доводи третьої особи, як і доводи апелянта, спрямовані на здійснення переоцінки тих обставин, які вже були встановлені в межах справи №911/4203/16, що є неприпустимим.

Стосовно доводів позивача про відсутність доказів на підтвердження права користування приміщенням котельні МПП "ВПК", слід зазначити наступне.

На підставі рішення № 86 від 06.07.2011 VIII сесії 6-го скликання Катюжанської сільської ради, 13.07.2011 між Катюжанською сільською радою, як орендодавцем та МПП "ВПК", як орендарем було укладено договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. 13.07.2011 за № 961.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору оренди МПП "ВПК" орендувало частину приміщення котельні площею 66 кв. м, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради та знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А.

Передача зазначеного майна відповідно до п. 2.1 вказаного договору оренди була засвідчена актом приймання-передачі приміщення від 13.07.2011, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 11.1 договору оренди цей договір укладено строком на 25 років і він діє до 12.07.2036.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законом, який регулює відносини щодо оренди комунального майна. договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Зазначений договір оренди підписаний уповноваженими представниками сторонами, а відтак, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору та в силу приписів статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір вважається укладеним та відповідно підтверджує право користування приміщенням котельні МПП "ВПК".

Посилання апелянта на необхідність реєстрації права користування, з огляду на наявність укладеного договору оренди, не підтверджують доводів скаржника про відсутність права користування приміщенням котельні МПП "ВПК".

Щодо доводів позивача, що котельня у 2013 році була передана до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI), і відповідно невідповідності висновків відповідача фактичним обставинам справи.

Як зазначає сам позивач, відповідно до п. 11.4. договору оренди реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване приміщення третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого приміщення (його правонаступників), за винятком приватизації орендованого приміщення орендарем.

Зазначене положення договору відповідає положенням ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до яких у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Враховуючи наведені положення договору та чинного законодавства обставини передачі котельні у 2013 році до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI) не впливають на чинність договору оренди. Відтак висновки відповідача у відповідній частині відповідають обставинам справи.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності доказів проведення МПП "ВПК" реконструкції котельні та встановлення котла, оскільки, як вбачається із тексту рішення по справі № 911/4203/16 МПП "ВПК" було залучено до матеріалів справи № 911/4203/16 відповідні докази, що спростовує твердження позивача про відсутність таких доказів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії, оскільки фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які знаходяться на території Катюжанської сільської ради укладають договори на постачання теплової енергії згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" виконавець має право брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону.

Таким чином, за приписами чинного законодавства саме виконавець житлово - комунальних послуг наділений правом брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території, відповідно суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків не визначений у відповідному порядку органом місцевого самоврядування як виконавець житлово - комунальних послуг не наділений відповідними правами.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем було в повному обсязі з'ясовано обставини справи № 953/6-р-02-06-16, які мають значення для справи, що висновки зроблені відповідачем в оскаржуваному рішенні повністю відповідають обставинам справи та зроблені на підставі правильного застосування відповідачем норм матеріального права.

Стосовно посилань апелянта та особи, яка приєдналася до апеляційної скарги на те, що нормами чинного законодавства не передбачено повноважень Антимонопольного комітету України щодо надання позивачу вказівок з питань, які вирішуються останнім у відповідності до Закону України "Про місцеве самоврядування", слід зазначити наступне.

Пунктом 14 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: надавати обов'язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання, об'єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють.

Отже, наведеною статтею передбачено повноваження відповідача щодо надання обов'язкових для розгляду рекомендацій, зокрема, органам місцевого самоврядування, яким, в свою чергу є позивач.

Крім цього, слід зазначити, що оскаржуване позивачем наразі рішення Антимонопольного комітету України від 01.02.2018 №28-р, яким було залишено без змін рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 №46 у справі № 953/6-р-02-06-16, не містить жодних вказівок позивачу з питань, які вирішуються останнім у відповідності до Закону України "Про місцеве самоврядування".

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі та заяві про приєднання до апеляційної скарги, не спростовують висновків місцевого господарського, а тому відповідно не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Катюжанської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/4543/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 07.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко