ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2018

Справа № 910/8466/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до           товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2»

про                     стягнення 53 429,57 грн.

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі – ПрАТ «АК «Київводоканал») до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «РАДА 2» про стягнення 53 429,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору на водопостачання та водовідведення № 01217/5-02 від 25.10.2002 та договору на водопостачання та водовідведення № 13858/4-1-02 від 08.06.2015.

Суд своєю ухвалою від 10.07.2018 відкрив провадження у справі № 910/8466/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позов, заперечуючи проти заборгованості за договором на водопостачання та водовідведення № 01217/5-02 від 25.10.2002, послався на таке.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в чинній до 26.04.2014 редакції) (далі – Закон) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (ч. 1 ст. 29 Закону). Особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (п. 4 ст. 19 Закону).

Відповідач не був балансоутримувачем будинків по вул. Срібнокільській 12 в місті Києві та по вулиці А.Ахматової 3 в місті Києві, але враховуючи необхідність забезпечення мешканців житлово-комунальними послугами з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та відсутність норми, яка регулювала правовідносини у житловому будинку, у якому балансоутримувач не був визначений, по аналогії закону уклав з позивачем договір № 01217/5-02 від 25.10.2002 на централізоване постачання холодної води та водовідведення для постачання послуг кінцевим споживачам. Тобто в цьому випадку відповідач був транзитером у правовідносинах з надання послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, що свідчить про неможливість бути споживачем цих послуг.

Тому до 26.04.2014 грошові зобов’язання відповідач виконував за рахунок виконання зобов’язань з оплати коштів товариству кінцевими споживачами.

З 26.04.2014, у зв’язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-7, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об’єктів усіх форм власності є суб’єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (п. 5 ст. 19 Закону).

Договір про надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою ( ч. 1 ст. 29 Закону).

Для провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення необхідна ліцензія. Оскільки відповідач не має відповідної ліцензії, він не є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та не може бути стороною договору. З огляду на викладене, відповідач 07.05.2014 надіслав на адресу позивача листа про припинення своїх зобов’язань в частині оплати за постачання холодної води та послуги з водовідведення за чинними на той час договорами.

Задля допомоги в перехідний період укладення прямих договорів між позивачем та власниками квартир житлових будинків № 3 по вул. Ахматової, № 12 по вул. Срібнокільська, № 9 по вул. Ревуцького були укладені договори № 91/1198-02 від 27.11.2014 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) з експлуатуючою організацією під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та прийняття стічних вод (з використанням внутрішньобудинкових мереж) та договір доручення № 91А/1198-02 від 27.11.2014. Пункт 4.1 договору № 91/1198-02 від 27.11.2014 передбачав виконання договору на безоплатній основі, а умови договору № 91А/1198-02 від 27.11.2014 не передбачали контролю заборгованості споживачів перед позивачем.

Отже, відповідач виконав свої зобов’язання, а заборгованість, яку просить стягнути позивач, є заборгованістю власників/орендарів житлових та нежитлових приміщень вищевказаних будинків.

Крім того 10.12.2014 в житловому будинку № 3 по вул. А. Ахматової було створено об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Позняківський», у зв’язку з чим відповідач з 01.01.2015 не мав доступу до будинку.

27.05.2016 було створено об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Приозерне 12», про що повідомлялось позивачу.

За таких обставин відповідач не міг споживати холодну воду в період з травня 2015 року по березень 2018 року, а належними відповідачами можуть бути власники/наймачі житлових та нежитлових приміщень та об’єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідач визнав 3 427,35 грн. боргу за договором на водопостачання та водовідведення № 13858/4-1-02 від 08.06.2015, зазначивши, що використовував воду для поливу газонів біля будинку № 9 по вулиці Ревуцького в місті Києві.

Відповідач заперечив проти одночасного нарахування пені та штрафу, оскільки, на його думку, це призводить до подвійної відповідальності.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що договір на водопостачання та водовідведення № 01217/5-02 від 25.10.2002 укладено на виконання вимог ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення». Хибними є твердження відповідача щодо обов’язковості ліцензування діяльності з надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, оскільки послуги з холодного водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку – це не ліцензований вид діяльності. Ліцензована діяльність з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача. Межею внутрішньої системи водопроводу є зовнішня поверхня стіни будівлі, відповідно до п. 11.1.1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30.

Відповідач у наданих суду запереченнях наполягав на тому, що не є споживачем послуг.

Доказом припинення договору на водопостачання та водовідведення № 01217/5-02 від 25.10.2002 є лист № 02-0456 від 07.05.2014 про припинення зобов’язань відповідача перед позивачем. Позивач заявив вимоги поза строком позовної давності.

У свою чергу позивач у додаткових поясненнях зазначив, що, згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/6663/15-г, що набрало законної сили, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про розірвання договору № 01217/5-02 від 25.10.2002 на послуги водопостачання та водовідведення, договір №01217/5-02 від 25.10.2002 є чинним.

Також є помилковими твердження відповідача щодо природи виникнення заборгованості у розмірі 33 545,36 грн. за договором № 01217/5-02 від 25.10.2002.

Предметом позовних вимог у справі № 910/8466/18 є заборгованість за договором № 01217/5-02 від 25.10.2002, що виникла в результаті споживання безпосередньо ТОВ «РАДА 2» послуг з постачання питної води та водовідведення, що використовувалась відповідачем на власні господарські потреби для прибирання сходових клітин, надання послуг орендарям, полив, тощо.

Заборгованість виставлена ПрАТ «АК «Київводоканал» за договором № 01217/5-02 від 25.10.2002 - це заборгованість за надані послуги безпосередньо відповідачу, а не як стверджує останній житловому фонду, це нарахування за наданий обсяг води та прийнятих стоків, що використовувався відповідачем на власні потреби (прибирання сходових клітин, миття під’їздів, полив прибудинкової території, тощо) та забезпечення водопостачання та водовідведення орендарів, тобто субспоживачів відповідача.

Також позивач зазначив, що для більш зручнішого та оперативного господарського обліку наданих послуг позивач відкрив відповідачеві такі коди:

- за договором № 01217/5-02 від 25.10.2002:

код 2-1445 - водопостачання та водовідведення для орендарів ТОВ «РАДА 2» за адресами: вул. Анни Ахматової, 3, вул. Срібнокільська, буд 12 (до липня 2016 року) та вул. Ревуцького, 9.

код 2-1446 - облік постачання питної води та прийнятих стоків на власні потреби ТОВ «РАДА-2» за адресами: вул. Анни Ахматової, 3, вул. Срібнокільська, буд 12 (до липня 2016 року)

- за договором № 13858/4-1-02 від 08.06.2015- код 2-1454, за яким надаються послуги на власні потреби ТОВ «РАДА 2» по об’єкту водоспоживання за адресою: вул. Ревуцького, 9 (заборгованість за яким у справі № 910/8466/18 відповідач визнає).

Отже, як вбачається з вищевикладеного, за договором № 01217/5-02 від 25.10.2002 ПрАТ «АК «Київводоканал» заявляє заборгованість у розмірі 33 545,36 грн. виключно за послуги надані ТОВ «РАДА 2» з водопостачання та водовідведення на власні господарські потреби та на забезпечення послуг орендарями, а не як послуги надані для забезпечення житлового фонду (мешканців будинків).

По будинку 12 по вул. Срібнокільська жодних додаткових нарахувань не має, та з моменту виключення відповідачам вказаної адреси з дислокації, тобто з липня 2016 року, не проводилося жодних нарахувань.

На підтвердження всіх вказаних доводів позивач надав розгорнуті поадресні розшифровки, окремо за кодами ТОВ «РАДА 2» з відображенням обсягів спожитих послуг, на які потреби використовувалися, тарифів, періодів.

Жодних листів, заяв, звернень від ТОВ «РАДА 2» до ПрАТ «АК «Київводоканал» про виключення об’єкта водоспоживання по вул. А. Ахматової, 3 з дислокації до договору № 01217/5-02 та тим самим припинити надання послуг з водопостачання та водовідведення не надходило.

Також відсутні відповідні листи від ОСББ «Позняківський» про укладення договору на водопостачання та водовідведення.

Відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Приозерне 12» (вул. Срібнокільська,12) та об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Позняківський» (вул. А. Ахматової, 3).

Суд відхилив клопотання як необґрунтоване.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням, об’єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об’єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

25.10.2002 відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (наразі публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (абонент) уклали договір № 01217/5-02 на послуги водопостачання та водовідведення (далі - Договір №01217/5-02).

Відповідно до п. 1 Договору № 01217/5-02, постачальник зобов’язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов’язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно з умовами Договору та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 № 65.

Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 № 65, втратили чинність 18.10.2008 у зв’язку з введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі – Правила 190). Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил користування).

Згідно з п. 3.1 Договору № 01217/5-02, кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Відповідно до п. 3.3 Договору № 01217/5-02, кількість стічних вод, які надходять у

каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та

інших джерел водопостачання, згідно з показниками водолічильника та інших способів

визначення об’ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до Правил

користування.

Згідно з п. 3.5 Договору № 01217/5-02, абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п’ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

Відповідно до п. 3.7 Договору № 01217/5-02, постачальник щомісячно виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно з цим договором. Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.6 Договору № 01217/5-02, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов’язаний у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документу до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Згідно з п. 7.1 Договору № 01217/5-02, він є безстроковим діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 7.2 Договору № 01217/5-02, він може бути розірваний за згодою сторін. Сторона, що бажає розірвати договір, має письмово попередити про це другу сторону за один місяць.

07.05.2014 абонент звернувся до постачальника з листом вих. №02-0456, в якому запропонував розірвати договір, у зв’язку з внесенням змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Листом від 30.07.2014 №915/08 постачальник відмовив в розірванні договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про розірвання договору № 01217/5-02 від 25.10.2002.

27.05.2015 Господарський суд міста Києва у своєму рішенні № 910/6663/15-г, яке набрало законної сили, відмовив у задоволенні позову про розірвання договору № 01217/5-02 від 25.10.2002.

За договором № 01217/5-02 позивач відкрив відповідачеві такі коди:

- код 2-1445 - водопостачання та водовідведення для орендарів ТОВ «РАДА 2» за адресами: вул. Анни Ахматової, 3, вул. Срібнокільська, 12 та вул. Ревуцького, 9;

- код 2-1446 - облік постачання питної води та прийнятих стоків на власні потреби ТОВ «РАДА 2» за адресами: вул. Анни Ахматової, 3, вул. Срібнокільська, 12.

Відповідно до пункту 1.2 Правил № 190, субспоживач - суб'єкт господарювання, який одержує воду з комунальної водопровідної мережі або скидає стічні води в комунальну мережу водовідведення через мережі споживача.

В розумінні Правил № 190, Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ПрАТ «АК «Київводоканал» для ТОВ «РАДА 2» є виробником послуг, в свою чергу ТОВ «РАДА 2» для ПрАТ «АК «Київводоканал» є споживачем, в свою чергу в розумінні законодавства, орендарі, що знаходяться за адресами водоспоживання ТОВ «РАДА 2», є субспоживачами по відношенню до відповідача, оскільки приєднані до внутрішньобудинкових мереж останнього.

Пунктом 3.9 Правил № 190 встановлено, що рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Подібна умова міститься і в Договорі № 01217/5-02, згідно з якими оплата відповідачем здійснюється після направлення позивачем платіжних документів до банківської установи відповідача. У разі їх неотримання відповідач самостійно здійснює оплату наданих послуг враховуючи тариф, обсяг спожитих послуг (визначений в актах зняття показань) (п. 3.5 Договору № 01217/5-02).

Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником.

Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання.

За умовами договору при відчуженні належних відповідачу об’єктів водоспоживання, відповідач вносить про це зміни до договору у семиденний термін з моменту підписання акту приймання-передачі майна та сповіщає нового власника про обов’язок укласти договір з позивачем (підпункт є пункту 2.2 Договору № 01217/5-02).

13.07.2016 позивач отримав від відповідача лист-повідомлення про неможливість останнього виконувати свої обов’язки по утриманню будинку та прибудинкової території, покладені на нього Договором № 01217/5-02, за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, у зв'язку з утворенням за цією адресою об’єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ).

01.08.2017 ПрАТ «АК «Київводоканал» та ТОВ «РАДА 2» уклали додаткову угоду до Договору № 01217/5-02 про припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення, а також виключення з Договору № 01217/5-02 та додатків до нього з відомостей про об’єкт абонента за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12. В решті умов Договір № 01217/5-02 залишився без змін.

Відповідач не надав суду доказів того, що Договір № 01217/5-02 у встановленому порядку визнано недійсним, розірвано, у зв’язку з чим Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Крім того відповідач не надав доказів на підтвердження наявності зауважень та заперечень щодо обліку наданих послуг та звернення до позивача з повідомленням про відчуження належних відповідачу об’єктів водоспоживання.

Також відсутні докази того, що орендарі, юридичні особи, що розташовані за адресами водоспоживання ТОВ «РАДА 2», зверталися до ПрАТ «АК «Київводоканал» з пропозиціями укласти відповідні договори та відкрити особові рахунки.

Суд встановив, що за період з травня 2015 року по березень 2018 року позивач надав послуг на суму 53 853,47 грн., з яких абонент сплатив 19 527,28 грн. З врахуванням перерахунку на суму 780,83 грн., заборгованість відповідача становить 33 545,36 грн. (розгорнуті поадресні розшифровки, окремо за кодами ТОВ «РАДА 2» з відображенням обсягів спожитих послуг, на які потреби використовувалися, тарифів, періодів – знаходяться у матеріалах справи).

Після звернення позивача з цим позовом до суду, відповідач 33 545,36 грн. не сплатив.

23.03.2015 на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу, було прийнято рішення визнати ТОВ «РАДА 2» виконавцем послуг з управління, утримання будинку, споруд та прибудинкової території за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 9 (витяг із протоколу №5 засідання постійної комісії Київради з питань ЖКГ та ПЕК).

08 червня 2015 року публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (абонент) уклали договір №13858/4-1-02 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір № 13858/4-1-02).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 13858/4-1-02, постачальник зобов’язується надати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об’єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об’єктів водоспоживання та водовідведення, яка є невід’ємною частиною цього договору, та на підставі пред’явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов’язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Держбуду № 37 від 19.02.2002 (далі - Правила приймання).

Згідно з п. 2.1.1 Договору № 13858/4-1-02, облік поставленої води здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об’єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору № 13858/4-1-02, кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками водолічильника та інших способів визначення об’ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до Правил користування.

Згідно з п. 2.2.1 Договору № 13858/4-1-02, постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену з воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору № 13858/4-1-02, оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п’ятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

Згідно з п. 2.2.3 Договору № 13858/4-1-02, у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг.

Відповідно до п. 2.1.6 Договору № 13858/4-1-02, облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитим ним послуг підлягають обов’язковому звірянню у постачальника. Абонент поквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця, та в інші строки за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків у відповідних періодах вважаються безумовно погодженими абонентом.

Згідно з п. 2.2.4 Договору № 13858/4-1-02, у разі незгоди щодо кількості або вартості триманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов’язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважається безпідставною.

Згідно з п. 7.1 Договору № 13858/4-1-02, він укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором.

Відповідач визнав заборгованість за Договором № 13858/4-1-02 у розмірі 3 354,54 грн., яка виникла з вересня 2015 року по листопад 2017 року включно. Відповідно до ст.75 ГПК України, ці обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 36 972,71 грн. (33 545,36 грн. за Договором № 01217/5-02 + 3 427,35 грн. за Договором № 13858/4-1-02

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 36 972,71 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов’язковим відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частинами 1-4 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. Неустойка, як один із видів забезпечення зобов’язання, є засобом, який застосовується з метою стимулювання боржника до належної поведінки, що гарантує виконання ним свого основного зобов’язання. Неустойка є акцесорним зобов’язанням, яке виникає у зв’язку з основним зобов’язанням та залежить від долі останнього.

В розумінні ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно або неналежно виконаного зобов’язання. В свою чергу, в силу ч. 3 даної статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, на відміну від штрафу пеня є тривалою неустойкою, яка стягується виключно за порушення грошового зобов’язання за кожен день прострочення, в той час як штрафом є одноразовий платіж.

Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається, що передбачено ст. 231 Господарського кодексу України.

Зокрема, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Сторони у Договорі № 01217/5-02 та Договорі № 13858/4-1-02 передбачили стягнення як пені так і штрафу.

Так, згідно з п. 4.1. Договору № 01217/5-02 та п. 4.6. Договору № 13858/4-1-02, за безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 10% від несплаченої суми. Пунктом 4.2. Договорів № 01217/5-02, № 13858/4-1-02 передбачено відповідальність за несвоєчасну оплату послуг наданих абоненту у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідач не надав суду доказів того, що ці пункти договорів у встановленому порядку визнані недійсними, змінені.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає:

штраф - за Договором № 01217/5-02 - 3 354,54 грн., за Договором № 13858/4-1-02 - 342,74 грн.

пеня - за Договором № 01217/5-02 - 19,26 грн., за Договором № 13858/4-1-02 - 148,04 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 2 041,01 грн. трьох процентів річних по Договору № 01217/5-02 та 156,24 грн. трьох процентів річних по Договору № 13858/4-1-02, а також 9 615,71 грн. інфляційних втрат по Договору № 01217/5-02 та 779,31 грн. інфляційних втрат по Договору № 13858/4-1-02.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов’язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (вул. Г. Ахматової, 3, м. Київ, 02068, код 32070519) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (вул. Лейпцизька, 1-а, м. Київ, 01015, код 03327664) 36 972,71 грн. боргу, 167,30 грн. пені, 3 697,28 грн. штрафу, 10 395,02 грн. інфляційних втрат, 2 197,25 грн. 3% річних, 3 524,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя                                                                                                     С. А. Ковтун