номер провадження справи 18/91/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 справа № 908/2060/18

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, буд. 133)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158; адреса для листування: 69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 17)

про стягнення 590662,80 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: Балацький Я.А., довіреність № 3200 від 08.12.2016;

від відповідача: Деревянко Д.В., довіреність № 3 від 08.06.2018

Розглядаються позовні вимоги про стягнення 590662,80 грн. штрафних санкцій, нарахованих за порушення п. 4.4 договору поставки продукції № 689(3)17УК від 07.11.2017 щодо надання зареєстрованої податкової накладної.

Ухвалою суду від 11.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі № 908/2060/18, присвоєно справі номер провадження 18/91/18, підготовче засідання призначено на 07.11.2018; ухвалою від 07.11.2018 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 27.11.2018.

В судовому засіданні 27.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на виконання умов договору відповідно до видаткової накладної № 5 від 22.03.2018 відповідачем поставлено товар на суму 3543976,80 грн. Згідно пункту 4.4 договору № 689(3)17УК відповідач повинен був надати позивачу податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних і квитанцію про її реєстрацію в ЄРПН. Відповідач надав позивачу податкову накладну №5 від 22.03.2018, за якою сума ПДВ становить 590662,80 грн., та квитанцію №1 від 24.03.2018 про реєстрацію цієї податкової накладної в ЄРПН із зазначенням статусу реєстрації: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена». За доводами позивача, невиконання відповідачем умови пункту 4.4 договору № 689(3)17УК позбавило позивача права нарахування суми ПДВ в розмірі 590662,80 грн. та віднесення її до податкового кредиту за відповідний період, що є підставою для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі п. 7.6 Договору, розмір яких складає 590662,80 грн. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України та ст.ст. 217, 230, 232 ГК України, просив позов задовольнити.

Відповідач у наданому суду відзиві на позов проти заявлених вимог заперечив та вказав, що позивачем не надано доказів того, що відповідач не виконав або неналежним чином виконав умови договору або порушив правила здійснення господарської діяльності, діяв протиправно, тобто, доказів наявності факту господарського правопорушення суду не надано. Зазначив, що відповідачем у визначений законодавством строк податкова накладна № 5 від 22.03.2018 в електронному вигляді доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України 24.03.2018, про що свідчить квитанція № 1, але реєстрацію податкової накладеної було зупинено податковим органом. Зважаючи на встановлені пунктами 15, 23 Порядку правила, згідно з якими рішення комісії щодо реєстрації або відмови у реєстрації податкової накладної приймається протягом п'яти робочих днів, а платник податків має право подати до контролюючого органу відповідні письмові пояснення та копії документів протягом 365 календарних днів, не минув строк щодо реєстрації вказаної податкової накладної, тому вимога позивача про застосування штрафу є передчасною. При цьому відповідач вказав, що на підставі п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" направлено на адресу ДФС повідомлення від 12.04.2018 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій ПН/РК реєстрація якої зупинена, а також договори поставки, видаткові та податкові накладні, акти відповідального зберігання, договір оренди автомобільного транспорту, довіреність на отримання товару, паспорт-формуляр та інструкцію з експлуатації та скріншот з сайту виробника товару. За результатами розгляду наданих документів, комісією ГУДФС України у Запорізькій області прийнято рішення № 651171/40637367 від 16.04.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 22.03.2018. За результатами оскарження відповідачем у адміністративному порядку зазначеного рішення, комісією ДФС з питань розгляду скарг прийнято рішення № 1862/40637367/2 від 02.05.2018 про відмову у задоволенні скарги. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2018 по справі № 808/1700/18 визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС України у Запорізькій області № 651171/40637367 від 16.04.2018, зобов'язано ДФС України зареєструвати податкову накладну ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" від 22.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Подані Головним управлінням ДФС у Запорізькій області апеляційні скарги на вказане рішення повернуто заявнику. Наведене, за твердженням відповідача, свідчить про здійснення ним всіх залежних від товариства заходів щодо реєстрації податкової накладної № 5 від 22.03.2018. Крім того відповідач вказав на відсутність з боку позивача дій по досудовому врегулюванню спору, як то передбачено п. 9.2 Договору. Просив в позові відмовити.

У відповіді на відзив позивач вказав на те, що сторонами у договорі на власний розсуд врегульовано відповідальність за невиконання п. 4.4 договору щодо надання покупцю належним чином зареєстрованої податкової накладної, що цілком відповідає вимогам ст. 6 ЦК України. Договір укладений без заперечень щодо його умов, додатковими угодами умови договору не змінювались і договір не містить умов про те, що своєчасне подання відповідачем податкової накладної відповідному органу ДФС України та інформування ним позивача про дотримання строків реєстрації податкової накладної є належним виконанням п. 4.4 Договору. Доказів того, що станом на дату складання відзиву податкова накладна № 5 від 22.03.2018 є зареєстрованою відповідачем не надано, що, зважаючи на наявність рішення Запорізького окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили і є обов'язковим для учасників справи, тягне за собою встановлену законом відповідальність. Щодо доводів відповідача про недотримання позивачем передбаченого договором порядку досудового врегулювання спору, позивач вказав на направлення ним за адресою місцезнаходження та поштовою адресою відповідача претензії № 28-23/16212 від 24.07.2018 з вимогою сплатити штраф за невиконання п. 4.4 договору, яка повернулась з позначкою відділення поштового зв'язку на конверті про повернення за закінченням терміну зберігання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" (постачальником, позивачем у справі) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупцем, відповідачем у справі) 07.11.2017 укладено договір поставки продукції № 689(3)17УК (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно з специфікацією на загальну суму 14549993,64 грн. з ПДВ (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 23.11.2017).

Додатковою угодою № 2 від 23.02.2017 внесено зміни до п. 1.3 Договору. Строк поставки визначено 31.03.2018.

На виконання умов договору відповідно до видаткової накладної № 5 від 22.03.2018 відповідачем поставлено позивачу продукцію на загальну суму 3543976,80 грн., в т.ч. ПДВ - 590662,80 грн.

Оскільки відповідач порушив зобов'язання за договором в частині своєчасного надання позивачу належним чином складеної та зареєстрованої електронної накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на поставлений за вказаною видатковою накладною товар, дана обставина стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193 ГК України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Посилаючись на несвоєчасну реєстрацію відповідачем податкової накладної на поставлений 22.03.2018 товар, позивач нарахував та заявив до стягнення 590662,80 грн. штрафу.

Відповідно до пункту 4.4 Договору постачальник зобов'язаний надати покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом направлення її на дві електронні адреси покупця та протягом строку, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною товариство надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що за невиконання п. 4.4 договору постачальник зобов'язаний сплатити покупцеві штраф у розмірі податкової ставки ПДВ від вартості продукції, по якій допущене таке невиконання.

Згідно абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, діючій на час реєстрації відповідачем спірної податкової накладної), встановлено, що реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Обставини справи свідчать, що відповідачем своєчасно складено та подано в електронному вигляді до ДФС України податкову накладну № 5 від 22.03.2018 на поставлену позивачу продукцію.

Однак, відповідно до квитанції № 1 про реєстрацію 24.03.2018 податкової накладної № 5 від 22.03.2018 документ прийнято, реєстрація зупинена.

В порядку, передбаченому п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку/коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" направлено на адресу ДФС повідомлення від 12.04.2018 № 1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК реєстрацію якої зупинено.

Комісією ГУ ДФС України у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення № 651171/40637367 від 16.04.2018 про відмову ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" в реєстрації податкової накладної № 5 від 22.03.2018.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 (Постанова №190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Водночас, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Відповідно до ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" подано 23.04.2018 до центрального рівня Державної податкової служби України скаргу на рішення комісії ДФС, в порядку п. 56.23 ст. 56 ПК України. Рішенням комісії з розгляду скарг №1862/40637367/2 від 03.05.2018 скаргу залишено без задоволення.

Відповідач, скориставшись наданим йому законом правом, оскаржив рішення податкового органу у судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року у справі № 808/1700/18 визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС України у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації № 651171/40637367 від 16.04.2018, зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" № 5 від 22.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 та від 27.09.2018 у справі № 808/1700/18 апеляційні скарги Головного управління ДФС у Запорізькій області повернуто заявнику.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, отже, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі №808/1700/18 щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" № 5 від 22.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних набрало законної сили з 27.09.2018 і є обов'язковим до виконання.

Відповідно до п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12. цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації-вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

ТОВ "НВФ ПРОМ-ПАК" 16.10.2018 через електронний кабінет платника податків звернулося до голови ДФС України зі скаргою, в якій просило вжити негайних заходів щодо виконання рішення суду від 06.07.2018 у справі №808/1700/18. Даній скарзі присвоєно вхідний №56678 від 16.10.2018.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що виконавчий документ у адміністративній справі № 808/1700/18 отриманий та направлений на виконання в органи ДВС, проте, відомості про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Враховуючи вищенаведене, слід визнати, що відповідачем здійснені всі необхідні та можливі дії щодо виконання зобов'язання про надання належним чином складеної та зареєстрованої електронної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних на поставлену позивачу за видатковою накладною № 5 від 22.03.2018 продукцію.

Господарським та Цивільним кодексами України передбачено, що відповідальність у вигляді штрафу може бути передбачена в договорі за порушення певних правил здійснення господарської діяльності, підставою такої відповідальності є вчинене правопорушення у сфері господарювання або зазначено невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Юридичною підставою для усіх видів господарсько-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад господарського правопорушення. Необхідними умовами господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є: факт господарського правопорушення; протиправність поведінки особи; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і нанесеною шкодою; вина особи, що заподіяла шкоду.

В даному випадку позивачем не надано доказів того, що відповідач не виконав або неналежним чином виконав умови договору або правила здійснення господарської діяльності, діяв протиправно, тобто, доказів наявності факту господарського правопорушення, суду не надано.

Зі змісту статей 3, 173 Господарського кодексу України вбачається, що зобов'язанням (господарським зобов'язанням) є обов'язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто, зобов'язанням продавця є обов'язок передати продукцію, а зобов'язанням покупця - обов'язок прийняти продукцію та оплатити її вартість.

При цьому, штрафні санкції, відповідно до статей 173, 230 Господарського кодексу України, можуть нараховуватись лише за неналежне виконання саме основних зобов'язань.

Суд зазначає, що виходячи з положень статей 173, 174 Господарського кодексу України, не здійснення реєстрації податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, оскільки обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас, зазначення сторонами у Договорі про обов'язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Тому невиконання або неналежне виконання таких умов Договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Означений висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 02.05.2018 у справі № 908/3565/16.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Про поняття "права та обов'язки цивільного характеру" згадується у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

У контексті ст. 1 Першого протоколу постають і питання про оподаткування. Європейський суд з прав людини визнає, що оподаткування є прерогативою держави і має публічно-правовий характер. В той же час стягнення податків та суміжні відносини є втручанням у право на мирне володіння майном, тобто у право власності. У рішенні у справі "Ferrazzini v. Italy" від 12.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначав, що у ст. 1 Першого проколу до Конвенції передбачено захист майнових прав, а державі надається право приймати такі закони, які вона вважає необхідними для забезпечення сплати податків.

При цьому у рішенні по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22.01.2009 Європейський суд з прав людини визнав, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що внаслідок невиконання відповідачем податкового законодавства порушено майнові права/інтереси позивача, а також що спірні правовідносини підпадають під правове регулювання цивільного/господарського законодавства.

Також суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право покупця на оскарження дій продавця у випадку відмови останнього надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі.

Доказів того, що позивач скористався своїм правом на звернення до ДФС в порядку передбаченому п. 201.10 ст. 201 ПК України та подав до такого органу за звітний податковий період заяву із скаргою на відповідача щодо порушення останнім порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної та доказів того, що позивачем вчинено дії щодо оформлення податкового кредиту за вищезазначеною процедурою не надано.

Разом з тим, враховуючи вищевказані положення Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд визнав, що за умови складення, підписання платником податку продавцем товарів, навіть із простроченням, податкових накладних і реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов'язань, у покупця товарів протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної зберігається право на включення у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманої податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність у позивача підстав на нарахування штрафу, з огляду відсутність у діях відповідача господарського правопорушення у спірних правовідносинах, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 06.12.2018.

Суддя В.В. Носівець