ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" грудня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/16430/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

розглянувши заяву представника Державної адміністрації залізничного транспорту України Мельника М.А. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л.

за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018

у справі № 910/16430/14 (суддя Картавцева Ю.В.)

за заявою Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 до виконання у справі № 910/16430/14 в частині стягнення з Державної адміністрації залізничного транспорту України штрафу у розмірі 100000000,00 грн.

за позовом Антимонопольного комітету України

до Державної адміністрації залізничного транспорту України

про стягнення 200 000 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. знаходиться апеляційна скарга Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 про зупинення провадження у справі за заявою Антимонопольного комітету України про поновлення строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 до виконання у справі № 910/16430/14 в частині стягнення з Державної адміністрації залізничного транспорту України штрафу у розмірі 100000000,00 грн. за позовом Антимонопольного комітету України до Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення 200 000 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 колегією суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. прийнято апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України до свого провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 колегією суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України повернуто без розгляду у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги, визначених ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, а саме не подано доказів про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 762,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 колегією суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. прийнято апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України до провадження та призначено справу до розгляду на 27.11.2018.

27.11.2018 до суду від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Власова Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі № 910/16430/14 колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуючий суддя, судді Власов Ю.Л., Тищенко А.І. визнано заяву Державної адміністрації залізничного транспорту України про відвід судді Власова Ю.Л. від участі у розгляді апеляційної скарги Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі № 910/16430/14 - необґрунтованою. Матеріали справи № 910/16430/14 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2018, заяву Державної адміністрації залізничного транспорту України про відвід судді Власова Ю.Л. передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 відмовлено в задоволенні заяви Державної адміністрації залізничного транспорту України від 27.11.2018 про відвід судді Власова Ю.Л., при розгляді апеляційної скарги Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 року по справі №910/16430/14 ;матеріали оскарження № 910/16430/14 повернуто для передачі визначеній протоколом від 29.10.2018 р. колегії суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.Л., судді - Тищенко А.І., Власов Ю.Л. у справі № 910/16430/14.

03.12.2018 представником відповідача була подана заява про відвід складу колегії суддів: головуючий суддя Дідиченко М.Л., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л.

Заява мотивована тим, що вказаною колегією суддів ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі № 910/16430/14 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 та 16.03.2017 по справі № 910/16430/14, в той час як за схожих обставин ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 було відкрито. Також заявник вказав, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 910/16430/14 була оскаржена ПАТ "Укрзалізниця". Проте, до цього часу справа не направлена Північним апеляційним господарським судом до Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого їм відводу, у зв'язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 передано справу для визначення автоматизованою системою відповідно до статті 32 ГПК України судді, який має вирішити питання про відвід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 заяву представника Державної адміністрації залізничного транспорту України Мельника М.А. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.

Згідно ч.ч. 7, 11 статті 39 ГПК України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід суддів Дідиченко М.А., Тищенко А.І., Власова Ю.Л. дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 35 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як уже зазначалося, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 35 ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 колегією суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі №910/16430/14 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Із заяви представника Державної адміністрації залізничного транспорту України про відвід колегії суддів вбачається, що заявник не погоджується з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі №910/16430/14, що на думку заявника викликає сумнів в неупередженості суддів Дідиченко М.А., Тищенко А.І., Власова Ю.Л. при розгляді даної справи.

Посилання представника Державної адміністрації залізничного транспорту України на не надіслання касаційної скарги ПАТ "Укрзалізниця" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 у справі №910/16430/14 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі №910/16430/14 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 261 ГПК України до суду касаційної інстанції, не є підставою для відводу колегії суддів в розумінні ст.ст. 35, 36 ГПК України.

Відтак, розглянувши заяву представника Державної адміністрації залізничного транспорту України Мельника М.А. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л., колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування, в розумінні статей 35, 36 ГПК України, не можуть бути підставою для відводу вказаних суддів від розгляду даної справи. Заява про відвід суддів Дідиченко М.А., Тищенко А.І., Власова Ю.Л. не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності суддів.

За таких обставин, керуючись статтями 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника Державної адміністрації залізничного транспорту України Мельника М.А. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л. у справі №910/16430/14 відмовити.

2. Матеріали оскарження у справі №910/16430/14 повернути колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Тищенко А.І., Власов Ю.Л.

Ухвала, якою вирішується питання про відвід відповідно до ст. 39 та ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили, з моменту її підписання суддями та з урахуванням положень ч. 3 ст. 287 ГПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б.Михальська

Т.І. Разіна