номер провадження справи 9/125/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 Справа № 908/1977/18

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав, (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5)

про стягнення суми 83551,99 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 187-4016 від 27.08.2018;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 28.09.2018 надійшла позовна заява Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжспецсплав, про стягнення в суми 83551,99 грн., з яких: 76762,84 грн. пеня та 6789,15 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 04.10.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1977/18, присвоєний номер провадження 9/125/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.11.2018. Ухвалою суду від 01.11.2018 розгляд справи відкладено на 27.11.2018.

27.11.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02.01.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 18002/1800018. На виконання умов договору та відповідно до підписаних специфікацій, позивачем у період з 26.01.2018 по 26.03.2018 поставлено відповідачу товар (феросплави), відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем товар, проте здійснив розрахунки із порушенням строку визначеного умовами договору. У звязку із порушенням відповідачем строків оплати отриманого товару, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 76762,84 грн. та 3% річних в розмірі 6789,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 526, 530, 554, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 265, 267 ГК України. Позивач в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

02.11.2018 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Судом встановлено, що відзив подано з порушенням строків, встановлених ухвалою суду про відкриття провадження у справі, а саме: відповідач повинен був подати відзив протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але в будь-якому разі не пізніше 31.10.2018. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.10.2018 отримана відповідачем 09.10.2018.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту ч.ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України слідує, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

За змістом же ч. 2 ст. 119 ГПК України вбачається, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Отже поновлення процесуального строку може мати місце за умови одночасної подачі учасником справи заяви про поновлення строку та вчинення ним відповідної процесуальної дії (подання заяви, скарги, документів тощо), стосовно якої пропущено строк, продовження же строку - може мати місце лише за умови подання заяви про продовження строку до його закінчення. При цьому, у будь-якому випадку, необхідним є наявність поважності причин пропущення строку.

Відповідачем клопотання про поновлення або продовження процесуальних строків не заявлялись. Поважності причин пропуску позивачем не зазначено та судом не встановлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, відзив залишено судом без розгляду, до уваги не приймається.

15.11.2018 до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка не прийнята судом до уваги внаслідок залишення без розгляду відзиву.

Представник відповідача в судові засідання за викликом не зявлявся. Про час та місце судових засідань відповідача повідомлено належним чином. Ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві, а саме: 69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5. Крім того, про належне повідомлення судом відповідача про дату, час і місце розгляду справи свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 09.10.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 між Публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (постачальник, на сьогодні - Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, у звязку із зміною типу АТ та найменування, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 181002/1800018, згідно з умовами якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити феросплави, які в подальшому іменуються товар, на умовах, в кількості та строки, що зазначені в Специфікаціях до даного договору, які є його невідємною частиною (п. 1.1.).

За умовами п. 2.3. договору, при відвантаженні товару залізничним транспортом датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника. При поставці товару автотранспортом датою поставки вважається дата передачі товару покупцю (найнятому ним перевізникові) на складі вантажовідправника, вказана в накладній на відпуск товару. Моментом переходу права власності на товар є дата поставки товару.

Із змісту п. 3.1 договору вбачається, що поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в Специфікаціях та включають в себе усі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника повязані з поставкою товару. Формування ціни на товар, що підлягає поставці відповідно до умов Специфікацій, здійснюється на підставі даних міжнародного журналу «CRU Bulk Ferroalloy Monitor».

Згідно з п. 3.2. договору покупець здійснює банківським переказом попередню оплату товару в національній валюті України в розмірі 100 відсотків вартості відповідної партії товару, зазначеної в Специфікаціях. Вартість відвантаженого товару визначається в національній валюті України з урахуванням податків і зборів, передбачених діючим законодавством України. Допускається оплата товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Положеннями пунктів 3.5., 3.6. договору передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника. При перерахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець зобовязаний вказати: Оплата за товар по договору №181002/1800018. При цьому, отримані грошові кошти розподіляються постачальником наступним чином: 1) сплачуються рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця; 2) сплачуються рахунки, які виписані по базовій ціні продукції на дату відвантаження (такі рахунки сплачуються в порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Із змісту пунктів 4.1, 4.3. договору слідує, що кількість поставленого товару визначається в тонах в тонах на підставі ваги, зазначеної в сертифікаті якості. А також, що товар вважається поставленим постачальником відповідно до базису поставки, зокрема, за кількістю відповідно до кількості, що вказана у сертифікаті якості, накладній на відпуск товару.

Відповідно до п. 8.6. договору, вказаний договір вступає в силу з 02.01.2018, і діє по 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору.

За змістом п. 8.12. договору, Специфікації (Додатки) до даного договору вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами підписані, зокрема, наступні Специфікації №№ 1, 3, 7, 9 умовами яких визначено найменування товару, його якість, упакування, кількість, визначено за якою формулою розраховується ціна реалізації, базова ціна, ринок збуту, строк поставки, а також орієнтовна загальна сума по специфікації.

На виконання умов вказаного вище договору та специфікацій №№ 1, 3, 7, 9, позивачем у період з 26.01.2018 по 26.03.2018 поставлено відповідачу автомобільним транспортом товар (високовуглецевий феромарганець, феросилікомарганець, лігатура марганцева), про що свідчать наступні видаткові накладні: від 26.01.2018 №№ 007276, 007275, 007274, 007273, (виставлений рахунок № 217964 від 26.01.2018 на суму 4 367 633,41 грн.); від 29.01.2018 №№ 007279, 007277 (виставлений рахунок № 218014 від 29.01.2018 на суму 2 054 033,05 грн.); від 16.03.2018 №№ 007488, 007489, 007490, 007491 (виставлений рахунок № 219031 від 16.03.2018 на суму 4 499 963,40 грн.); від 26.03.2018 №№ 007513, 007515, 007522 (виставлений рахунок № 219214 від 26.03.2018 на суму 1 601 531,21 грн.). Також у матеріалах справи наявні копії Сертифікатів якості на переданий відповідачу товар, копії довіреностей на отримання товару.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України передбачено наступне: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням наведених вище положень закону та умов договору, кінцевим строком оплати товару за рахунком № 217964 від 26.01.2018 є 25.02.2018, за рахунком № 218014 від 29.01.2018 є 28.02.2018, за рахунком №219031 від 16.03.2018 є 15.04.2018, за рахунком № 219214 від 26.03.2018 є 25.04.2018.

У подальшому, у звязку з частковими проплатами, відповідачу виставлялися коригувальні рахунки з урахуванням змін курсу НБУ до долара США на дату платежу: № 217964АК від 26.02.2018, № 217964АК1 від 28.02.2018, № 218014АК від 28.02.2018, № 218014 АК1 від 14.03.2018, № 219031АК від 26.03.2018, № 219031АК1 від 04.04.2018, 219031АК2 від 17.04.2018, № 219214АК від 18.04.2018, №219214АК1 від 04.07.2018.

Відповідачем здійснювалися наступні оплати: сума 278074,72 грн. згідно з платіжним дорученням № 4322 від 14.02.2018, сума 4614181,09 грн. згідно з платіжним дорученням №4369 від 26.02.2018, сума 600000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 4364 від 27.02.2018, сума 2255207,22 грн. згідно з платіжним дорученням № 4415 від 14.03.2018, сума 3000000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 4402 від 23.03.2018, сума 3445083,48 грн. згідно з платіжним дорученням № 4423 від 29.03.2018, сума 2000000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 4497 від 17.04.2018, сума 1562848,13 грн. згідно з платіжним дорученням № 4512 від 18.04.2018, сума 770801,21 грн. згідно з платіжним дорученням №4859 від 04.07.2018.

Кошти, що надходили від відповідача, розподілялись позивачем відповідно до п. 3.6 договору.

Судом встановлено, що відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем товар, проте, розрахунки були здійснені відповідачем із порушенням строку, визначеного умовами договору поставки.

Згідно з позовною заявою та розрахунками позивача, останнім нараховано відповідачу пеню у загальному розмірі 76 762,84 грн. та 3% річних у розмірі 6 789,15 грн., у межах загального періоду з 26.02.2018 по 04.07.2018.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 7.4 договору сторонами погоджено, що у випадку порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобовязань, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та 3 % річних є обґрунтованими. Розрахунки здійснені позивачем вірно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) на користь Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) суму 76762 (сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 84 коп. пені, суму 6789 (шість тисяч сімсот вісімдесят девять) грн. 15 коп. 3% річних, суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 07.12.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва