Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/625/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Рижого Б.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до фізичної особи-підприємця Врублевського Віктора Віталійовича про стягнення заборгованості в сумі 6 934,98 грн,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Піхоцький А.Л., довіреність № 5 від 21.12.2017 року,

від відповідача - Станкевич В.О., довіреність № ордер б/н від 20.11.2018 року

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Врублевського Віктора Віталійовича про стягнення заборгованості в сумі 6 934,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення п. 2 додатку № 4 до Договору про постачання електричної енергії від 27.03.2015 року №270055127, не подані звіти в жовтні - листопаді 2015 року, у зв'язку з чим позивач визначив обсяг спожитої електроенергії у порядку визначеному абз. 5 п. 2 Додатку № 4 до договору, що кореспондується з п. 6.39 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року № 28. Враховуючи викладене борг відповідача за використану електричну енергію склав 6 934, 98 грн, які позивач просив стягнути з останнього.

Ухвалою суду від 28.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/625/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 23.10.2018 року.

Ухвалою суду від 20.11.2018 року розгляд справи відкладено на 20.11.2018 року.

У судовому засіданні 20.11.2018 року оголошувалась перерва до 03.12.02018 року.

28.11.2018 року відповідачем через відділ канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, за яким відповідач просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, вказуючи, що дії позивача щодо нарахування спожитої електроенергії в жовтні місяці по середньодобовому споживанню електроенергії, а в листопаді за встановленою потужністю є передчасним, так як відповідно до п. 1 додатку №4 до Договору про постачання електроенергії №270055127 від 27.03.2015 року визначено, що розрахунковий період вважається період з 14 календарного числа попереднього місяця до такого ж календарного числа поточного місяця, тобто період на який посилається позивач, а саме листопад 2015 року, закінчився 14.12.2015 року. Абзацом 2 п. 2 додатку № 4 визначено, що після зняття показів засобів обліку, споживач оформляє звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 14 числа надає постачальнику нарочно, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показників і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

15.12.2015 року всупереч зазначеним нормам договору позивач надав рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за грудень від 15.12.2015 року на суму 17 721,20 грн. Вважає, що вказаний рахунок-фактура є підтвердженням того, що відповідач 15.12.2015 року у відповідності до умов договору звернувся до постачальника для подачі звіту за попередній період, а саме листопад 2015 року. Тому розрахунок обсягу спожитої електроенергії за встановленою потужністю струмоприймачів в листопаді 2015 року суперечить умовам договору.

Також звернув увагу суду та те, що відповідач не чинив жодних перешкод в отримані постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію, а тому позивач мав можливість отримати показники спожитої електроенергії.

Окрім того, вважає, що положення про нарахування спожитої електроенергії за дозволеною потужністю, по своїй природі є штрафною санкцією, оскільки невід'ємно пов'язана з порушенням умов договору, а саме не подачею звіту про обсяг спожитої електроенергії за певний період, а тому просить суд застосувати спеціальну позовну давність про стягнення неустойки у один рік.

У судовому засіданні 03.12.2018 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

У судовому засіданні 03.12.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" (далі - Постачальник) та фізичною особою - підприємцем Врублевським Віктором Віталійовичем (далі - Споживач) було укладено договір №270055127 про постачання електричної енергії з додатками №№1-9 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору Постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, дозволена потужність яких зазначається в додатку №6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка продажу електричної енергії Споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в додатку №6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін".

Відповідно до п.п. 2.2.,2.2.1.,2.2.2. Договору Постачальник зобов'язується виконувати умови цього Договору, постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Згідно п. 2.3.3. Договору Споживач зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно умовами додатку № 4 "Порядок зняття засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Відповідно до п. 2 Додатку №4 до Договору покази засобів обліку відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача фіксується Споживачем 14 числа кожного місяця о 00-00 год та вибірково контролюються (знімаються) Постачальником. Після зняття показів засобів обліку Споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 14 числа надає Постачальнику нарочним, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

Абзац 5 п.2 Додатку №4 до Договору передбачає, що у разі неможливості отримання Постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку), визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. У разі наявності зафіксованих Постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників.

Пунктом 6.39 ПКЕЕ передбачено, що у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

У зв'язку із тим, що відповідач не подав звіти в жовтні - листопаді 2015 року, позивач визначив обсяг спожитої електроенергії у вказаному вище порядку. Згідно із розрахунком борг за вказаний період становить 6934, 98 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.526 ЦК України та ст.193 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач в період з березня 2015 року по грудень 2015 року здійснював поставку електроенергії, а відповідач, здійснював її споживання. Проте, споживаючи електричну енергію, відповідач, в порушення умов Договору, не звітував перед Постачальником про обсяги фактично спожитої електричної енергії.

Так, п. 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунку відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Як вже вище зазначалось, відповідач не подав звіти про використану електроенергію за період жовтень - листопад 2015 року.

Позивач визначав обсяг спожитої електроенергії у вказаному вище порядку та провів розрахунок наступним чином: п. 1 Договору закріплює величину договірної потужності, яка становить 10 кВт, п. 7 Додатку № 4 до Договору передбачає, що електроустановки споживача працюють протягом 24 годин на добу. Добове споживання становить 240 кВт.*год. (10 кВт. * 24 год), а місячне 7200 кВт.*год (240 кВт.*год* 30 днів). Вартість 1 кВт.*год становив 5 208,00 грн без врахування ПДВ.

Перемноживши загальний обсяг споживання протягом місяця (7200 кВт.*год) на тариф (вартість 1 кВт.*год), заборгованість становить 13139,712 грн (7200 кВт.*год * 1,5208 грн + 20% ПДВ).

Судом встановлено, що станом на серпень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 6 934,98 грн, таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок боргу, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 6 934,98 грн, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Одночасно суд звертає увагу, що відповідачем у відзиві зазначено про застосування строків спеціальної позовної давності у один рік.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даному випадку має місце порушення відповідачем негрошового зобов'язання (неподання звітів про обсяг спожитої електроенергії).

Положенням ст. 266, ч. 2. ст. 258 ЦК України визначено, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, не застосовується до господарських санкцій за порушення не грошових зобов'язань.

Отже, оскільки порушення умов Договору щодо неподання звітів про обсяг спожитої електроенергії не є штрафною санкцією, то позовна давність не може поширюватися на таку вимогу.

Відтак, доводи відповідача щодо застосування спеціальної позовної давності відносно вимог позивача про стягнення 6 934, 98 грн є необґрунтованими, відтак не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Врублевського Віктора Віталійовича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул.Князя Володимира, буд 71, ) 6 934,98 грн основного боргу та 1762,00 грн судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області (п.17.5 ч.1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.