ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1726/17

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Волков Р.В.,

суддя Гут С.Ф., суддя Рога Н.В.,

cекретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши справу № 916/1726/17

За позовом: Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ),

До відповідачів: ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, м. Одеса, вул. Щорса, буд. 2, ), ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (65072, вул. Святослава Ріхтера, буд.2, м. Одеса).

про стягнення 346 527, 42 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

від відповідача ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю: ОСОБА_4 (за довіреністю);

від відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т": не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробничий центр «СІГМА» /ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ/ (далі НВЦ «СІГМА», позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі ВКФ «ЮНА-СЕРВІС», відповідач-1) про стягнення основного боргу, пені, трьох процентів річних та інфляційного збільшення заборгованості за Договором поставки №200/07 від 01.01.2008 р.

Позовну заяву (вх.№1833/17 від 20.07.2017 р.) прийнято господарським судом Одеської області у складі судді Волкова Р.В. та порушено провадження у справі ухвалою від 24.07.2017 р. Розгляд справи призначено на 07.08.2017 р.

Судове засідання, призначене на 07.08.2017 р., не відбулося у звязку з відсутністю у господарському суді Одеської області електроенергії в період з 12:00 години 05.08.2017 р. по 15:00 годину 09.08.2017 р.

10.08.2017 р. ухвалою суду було призначено розгляд справи на 08.09.2017 р.

08.09.2017 р. було відкладено розгляд справи на 20.09.2017 р.

20.09.2017 р. позивачем було подано клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи №916/1727/17 (вх.№ 20289/17), а також довідку підприємства про суму основного боргу за Договором у розмірі 293 873,13 грн. від 07.09.2017р. №07/09 (вх.№20284/17).

20.09.2017 р. було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та письмове клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів, оголошено перерву до 29.09.2017 р.

21.09.2017 р. до суду надійшов зустрічний позов ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» до НВЦ «СІГМА» про зобовязання поставити товар за Договором поставки з відстрочкою платежу №200/07 від 01.01.2008 р. (вх.№2429/17).

22.09.2017 р. ухвалою суду було повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду.

26.09.2017 р. позивачем було подано клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи (вх.№20666/17).

26.09.2017 р. від ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.09.2017 р.

27.09.2018 р. ухвалою господарського суду Одеської області було зупинено провадження у справі 3916/1726/17 до розгляду апеляційної скарги ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» та повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

05.10.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом було повернуто апеляційну скаргу ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.09.2017р.

17.10.2017 р. ухвалою господарського суду Одеської області було поновлено провадження у справі з 30.10.2017 р., розгляд справи призначено на 30.10.2017 р. Судове засідання 30.10.2017 р. не відбулося у звязку з надходженням апеляційної скарги.

30.10.2017 р. ухвалою господарського суду Одеської області провадження у справі було зупинено до розгляду касаційної скарги ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» та повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

12.02.2018 р. ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ВКФ «ЮНА-СЕРВІС».

12.03.2018 р. Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» залишено без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 р. у справі господарського суду Одеської області №916/1726/17 залишено без змін.

12.06.2018 р. господарським судом Одеської області було поновлено провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження за стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 09.07.2018 р.

05.07.2018 р. від ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» надійшов відзив на позовну заяву (вх.№13533/18).

У судовому засіданні 09.07.2018 р. оголошено перерву до 23.07.2018 р.

13.07.2018 р. НВЦ «СІГМА» було подано відповідь на відзив Відповідача на позовну заяву (вх.№14145/18).

13.07.2018 р. НВЦ «СІГМА» також подано заяву про зменшення позовних вимог (вх.№2-3569/18).

23.07.2018 р. було прийнято заяву про зменшення позовних вимог та задоволено усне клопотання про відкладення. Оголошено перерву до 01.08.2018 р., встановлено строк для надання заперечення до 31.07.2018 р.

01.08.2018 р. ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» подано заперечення (вх.№15519/18).

01.08.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.08.2018 р., засідання призначено на 10.08.2018 р.

10.08.2018 р. судом протокольно оголошено перерву у судовому засіданні до 20.08.2018 р.

16.08.2018 р. НВЦ «СІГМА» було подано письмові пояснення у справі (вх.№16116/18).

20.08.2018 р. ВКЦ «ЮНА-СЕРВІС» було подано додаткові пояснення (вх.№16897/18).

У судовому засіданні 20.08.2018 р. було оголошено перерву до 28.08.2018 р.

28.08.2018 р. ухвалою суду призначено справу до колегіального розгляду. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.08.2018 р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий Волков Р.В., суддя Гут С.Ф., суддя Рога Н.В. Ухвалою від 30.08.2018 р. справу ухвалено розглядати зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 01.10.2018 р.

01.10.2018 р. позивачем подано заяву про залучення до участі у справі співвідповідача, позовні вимоги викладено у новій редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" на користь Науково-виробничого центру „СІГМА 275 354,59 грн. основного боргу, 37 438,75 грн. пені, 12 367,56 грн. трьох відсотків річних, 21 366,52 грн. інфляційного збільшення заборгованості.

Ухвалою від 02.10.2018 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «САГІТТА-Т». Підготовче засідання відкладено на 23.10.2018 р.

22.10.2018 р. позивачем подані додаткові письмові пояснення у справі (вх.№21462/18).

23.10.2018 р. відповідачем подано додаткові пояснення (вх.№21687/18).

23.10.2018 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2018 р.

12.11.2018 р. оголошено перерву до 26.11.2018 р.

У судовому засіданні 26.11.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення, зазначено, що повний текст рішення буде складено та підписано 05.12.2018 р.

У позовній заяві позивач посилається на наступне. 01.01.2008 р. між НВЦ «СІГМА» (Постачальник) та ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» (Покупець) укладено Договір поставки №200/07 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобовязується поставляти Покупцю, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати товар відповідно до умов Договору. Згідно з п. 4.1. Договору оплату кожної партії Товару, яка визначена в накладній за даним Договором, Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

Позивач звертає увагу на те, що протягом дії Договору було здійснено чимало господарських операцій. Зокрема, у період з 05.01.2016 р. по 06.02.2017 р. Покупцем оплачено поставлений товар загальною ціною 875000,00 грн.

Вказує, що за період з 06.09.2016 р. по 07.03.2017 р. позивачем було здійснено поставку товару, а відповідачем прийнято поставлений товар відповідно до 89 видаткових накладних, що датовані від 06.09.2016 р. до 07.03.2017 р. включно (Т.1 а.с. 40-133, 135-143).

Позивач зазначає, що оплата за вказаними накладними не здійснена, а тому зобовязання є порушеним у звязку з простроченням відповідача, посилається на ст.ст.610, 612 ЦК України, ст.ст. 217, 230, 231 ГК України.

Крім того, вказує, що відповідно до п.5.2 Договору кожна із сторін за кожен день прострочки виконання будь-яких своїх зобовязань виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом усього часу прострочення, а також компенсуються будь-які прямі та непрямі збитки, які виникли через прострочку. Для Постачальника пеня нараховується від вартості партії товару, в період поставки якої відбулося порушення Договору, а для Покупця від суми прострочення платежу.

Посилається також на ст.ст. 625, 629, 694 ЦК України.

Відповідач-1 ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» не погоджується з позовними вимогами, у відзиві зазначає, що за Договором переведення боргу №19/05 від 19.05.2017 р. грошове зобовязання, що виникло з Договору, переведено на іншу юридичну особу, у звязку з чим позовні вимоги НВЦ «СІГМА» до ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» є необґрунтованими.

Вказує, що між ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» (Первісний боржник), ТОВ «САГІТТА-Т» (ОСОБА_5 боржник) та НВЦ «СІГМА» (Кредитор) укладено Договір переведення боргу №19/05, яким врегульовано правовідносини, повязані із заміною Первісного боржника у зобовязанні, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №200/07 від 01.01.2008 р., укладеного між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п.2 Договору переведення боргу Первісний боржник передав ОСОБА_5 боржнику грошове зобовязання перед Кредитором у розмірі 295 380,63 грн., яке виникло на підставі Основного договору, а ОСОБА_5 боржник погоджується виконати вказане грошове зобовязання.

Згідно з п.3 Договору переведення боргу грошове зобовязання, що передається Первісним боржником ОСОБА_5 боржнику, встановлюється ОСОБА_3 звірення взаєморозрахунків між Первісним боржником та Кредитором.

П.4 Договору переведення боргу визначено, що Первісний боржник зобовязаний забезпечити ОСОБА_5 боржника повною та своєчасною інформацією, що має відношення до переведення боргу.

Відповідно до п.5 Договору переведення боргу з моменту набрання чинності цим Договором ОСОБА_5 боржник приймає на себе зобовязання та права Первісного боржника за Договором поставки.

Згідно з п.6 Договору переведення боргу, переведення боргу за цим Договором не спричиняє собою ніяких інших змін в Основний договір, крім повязаних із заміною Первісного боржника ОСОБА_6 боржником.

В п.7 Договору переведення боргу зазначено, що Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника ОСОБА_6 боржником в Основному договорі, та, підписуючи зі своєї сторони Договір, дає згоду на відповідну передачу боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

П. 8 Договору переведення боргу визначено, що ОСОБА_6 боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), повязана з Основним договором, у тому числі й та, що стосується спорів та протиріч за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

Посилається на ст.ст. 520, 521 ЦК України.

У своїй відповіді на відзив позивач зазначає, що твердження відповідача суперечить умовам Договору переведення боргу, оскільки відповідно до п.9 Договору до моменту погашення ОСОБА_6 боржником грошового зобовязання, встановленого у Договорі, Первісний боржник, тобто Відповідач у справі, виступає поручителем ОСОБА_5 боржника по виконанню ОСОБА_6 боржником своїх грошових зобовязань перед кредитором.

Вказує на те, що оскільки Договором про переведення боргу не встановлено субсидіарну відповідальність, боржник та поручитель відповідно до ст. 554 ЦК України відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає можливість для кредитора заявляти свої вимоги як до боржника, так і до поручителя. При цьому згідно з ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач визнає наявність невиконаного зобовязання за Договором тим, що надає суду Договір переведення боргу. Станом на день підписання Договору переведення боргу 19.05.2017 р. виконання зобовязання, яке виникло на підставі Договору поставки, було прострочене, про що було відомо відповідачеві, оскільки саме відповідач виступав покупцем за договором поставки, та, відповідно, отримував товар за видатковими накладними, які входять до предмету позову.

Відповідач у своїх запереченнях вказує, що позивачем хибно тлумачаться обставини справи. Зазначає, що після 19.05.2017 р., тобто після укладання Договору переведення боргу, правовідносини з оплати заборгованості, яка виникла з Договору поставки, регулюються саме Договором переведення боргу. Вказує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги НВЦ «СІГМА» ґрунтуються саме на невиконанні ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» умов Договору поставки, а не Договору переведення боргу. Посилається на п. 3.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваних законом інтересів.

Вказує, що позивач наводить невірний висновок із посиланням на положення ст. 554 ЦК України про те, що ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» несе перед позивачем солідарну відповідальність за виконання зобовязань, що виникли з Договору поставки. Наведені висновки позивача спростовуються тим, що згідно з п.9 Договору переведення боргу до моменту погашення ОСОБА_6 боржником грошового зобовязання, встановленого п.2 Договору, Первісний боржник виступає поручителем ОСОБА_5 боржника по виконанню ОСОБА_6 боржником своїх грошових зобовязань перед кредитором. П.2 Договору переведення боргу встановлено, що Первісний боржник передає ОСОБА_5 боржнику грошове зобовязання перед кредитором у розмірі 295380,63 грн., яке виникло на підставі Основного договору, а ОСОБА_5 боржник погоджується виконати вказане грошове зобовязання.

Відповідач-1 зазначає, що аналізуючи наведені положення Договору переведення боргу, Первісний боржник виступає поручителем щодо зобовязання зі сплати боргу, яке виникло на підставі Договору переведення боргу, а не Договору поставки з відстрочкою платежу, як вказує у відповіді на відзив позивач.

Наголошує на тому, що позивачем по суті змінено підстави позову у порядку, який суперечить ГПК України, оскільки не подано відповідної письмової заяви.

Вказує, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Позивачем зазначається, що твердження відповідача-1 суперечать положенням чинного законодавства, оскільки предметом Договору переведення боргу є юридичний обовязок майнового характеру, що входить до змісту зобовязання між первісним боржником і кредитором. Наслідком переведення боргу є заміна боржника у зобовязанні, при цьому власне зміст зобовязання і правове становище боржника залишаються незмінними. Посилається на практику Верховного Суду, Вищого господарського суду України.

В обґрунтування залучення співвідповідача ТОВ «САГІТТА-Т» позивач посилається на Договір переведення боргу від 19.05.2017 р., згідно з яким відбулась заміна сторони у зобовязанні, та ТОВ «САГІТТА-Т» (відповідач-2) став новим боржником у зобовязанні. Посилається на положення ст. 554 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

01.01.2008 р. між НВЦ «СІГМА» (Постачальник) та ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» (Покупець) укладено Договір поставки №200/07.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобовязується поставляти Покупцю, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати товар відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору оплату кожної партії Товару, яка визначена в накладній за даним Договором, Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

18.07.2017 р. позивачем на адресу ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» було направлено вимогу про сплату заборгованості №14/07 від 14.07.2017 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком. До вимоги також додано розрахунок заборгованості №11/07 від 11.07.2017 р. станом на 10.07.2017 р.

Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними - 89 видаткових накладних, що датовані від 06.09.2016 р. до 07.03.2017 р. включно (Т.1 а.с. 40-133, 135-143), та не заперечується відповідачами.

Між ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» (Первісний боржник), ТОВ «САГІТТА-Т» (ОСОБА_5 боржник) та НВЦ «СІГМА» (Кредитор) укладено Договір переведення боргу №19/05 від 19.05.2017 р., яким врегульовано правовідносини, повязані із заміною Первісного боржника у зобовязанні, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №200/07 від 01.01.2008 р., укладеного між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п.2 Договору переведення боргу Первісний боржник передав ОСОБА_5 боржнику грошове зобовязання перед Кредитором у розмірі 295 380,63 грн., яке виникло на підставі Основного договору, а ОСОБА_5 боржник погоджується виконати вказане грошове зобовязання.

Згідно з п.3 Договору переведення боргу грошове зобовязання, що передається Первісним боржником ОСОБА_5 боржнику, встановлюється ОСОБА_3 звірення взаєморозрахунків між Первісним боржником та Кредитором.

П.4 Договору переведення боргу визначено, що Первісний боржник зобовязаний забезпечити ОСОБА_5 боржника повною та своєчасною інформацією, що має відношення до переведення боргу.

Відповідно до п.5 Договору переведення боргу з моменту набрання чинності цим Договором ОСОБА_5 боржник приймає на себе зобовязання та права Первісного боржника за Договором поставки.

Згідно з п.6 Договору переведення боргу, переведення боргу за цим Договором не спричиняє собою ніяких інших змін в Основний договір, крім повязаних із заміною Первісного боржника ОСОБА_6 боржником.

В п.7 Договору переведення боргу зазначено, що Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника ОСОБА_6 боржником в Основному договорі, та, підписуючи зі своєї сторони Договір, дає згоду на відповідну передачу боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

П. 8 Договору переведення боргу визначено, що ОСОБА_6 боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), повязана з Основним договором, у тому числі й та, що стосується спорів та протиріч за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п.9 Договору переведення боргу до моменту погашення ОСОБА_6 боржником грошового зобовязання Первісний боржник, тобто відповідач-1, виступає поручителем ОСОБА_6 боржника (відповідача-2) по виконанню ОСОБА_6 боржником своїх грошових зобовязань перед Кредитором.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Договір переведення боргу встановлює виключно заміну боржника у зобовязанні, а тому не є самостійним зобовязанням, оскільки випливає саме з правовідносин, які регулюються Договором поставки, та є його невідємною частиною. Наслідком укладення договору переведення боргу є виключно зміна субєктного складу правочину.

Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, визначені ст. 554 ЦК України. Так, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З цього випливає, що зобовязання поруки є вторинним, оскільки випливає із наявності чинного основного зобовязання.

Враховуючи вказане, посилання відповідача-1 на те, що Договір поруки виник саме з Договору переведення боргу, а позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні Договору поставки, а також на те, що Договір поставки припинив виступати регулятором відносин після укладення Договору переведення боргу, є такими, що суперечать положенням чинного законодавства.

Переведення боргу з ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» на ТОВ «САГІТТА-Т» не змінило статус заборгованості, вона як була, так і залишилась заборгованістю з договору поставки. Вказане відповідає практиці Верховного Суду, що, зокрема, підтверджується Постановою ВС у справі №911/2315/17 від 05.04.2018 р.

Порука, яка міститься у Договорі переведення боргу, є забезпеченням зобовязання, яке виникло з Договору поставки, а тому застосування вказаного виду забезпечення у межах даного спору є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Суд звертає увагу на те, що 18.07.2017 р. позивачем на адресу ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» було направлено вимогу про сплату заборгованості №14/07 від 14.07.2017 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Крім того, позовні вимоги до поручителя заявлені 20.07.2017 р., тобто до спливу строку в один рік з дня укладення договору поруки, оскільки забезпечення зобовязання у вигляді поруки було погоджено сторонами у Договорі переведення боргу від 19.05.2017 р.

Посилання відповідача-1 на п. 3.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», яким визначено, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваних законом інтересів, суд сприймає критично, оскільки вказана Постанова розяснює питання практики застосування ГПК України у редакції, яка вже не діє, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» було викладено ГПК України у новій редакції.

Аналогічно суд реагує на посилання відповідача-1 на п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6 «Про судове рішення», згідно з яким суд при прийнятті судового рішення керується не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, на які посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі, якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову, особливо, в контексті проаналізованих вище підстав позову.

Крім того, судом враховується, що посилання позивача на існування поруки як виду забезпечення зобовязання було зроблено на стадії підготовчого засідання.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або викрнання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Що стосується права позивача на стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За своєю природою неустойка відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України є видом забезпечення виконання зобовязання. Забезпечувальне зобовязання носить акцесорний (додатковий) характер щодо основного зобовязання та поділяє долю основного зобовязання. Заміна сторони у зобовязанні не тягне за собою припинення дії положень щодо забезпечення його виконання.

Відповідно до п.5.2 Договору кожна із сторін за кожен день прострочки виконання будь-яких своїх зобовязань виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом усього часу прострочення, а також компенсуються будь-які прямі та непрямі збитки, які виникли через прострочку. Для Постачальника пеня нараховується від вартості партії товару, в період поставки якої відбулося порушення Договору, а для Покупця від суми прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок пені, 3% річних, інфляційного збільшення заборгованості, наданий позивачем, та встановлено, що він зроблений вірно.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, судом встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом стягується судовий збір з урахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 553, 554, 611, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ) про стягнення з ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, м. Одеса, вул. Щорса, буд. 2, ) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (65072, вул. Святослава Ріхтера, буд.2, м. Одеса, ) солідарно 346 527,42 грн. - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, м. Одеса, вул. Щорса, буд. 2, ) на користь Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ) 275 354,59 грн. основного боргу, 37 438,75 грн. пені, 12 367,56 грн. трьох відсотків річних, 21 366,52 грн. інфляційного збільшення заборгованості.

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (65072, вул. Святослава Ріхтера, буд.2, м. Одеса, ) на користь Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ) 275 354,59 грн. основного боргу, 37 438,75 грн. пені, 12 367,56 грн. трьох відсотків річних, 21 366,52 грн. інфляційного збільшення заборгованості.

4. Стягнути з ОСОБА_1 фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, м. Одеса, вул. Щорса, буд. 2, ) на користь Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ) 2598,96 грн. витрат на сплату судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (65072, вул. Святослава Ріхтера, буд.2, м. Одеса, ) на користь Науково-виробничого центру „СІГМА (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (65026, АДРЕСА_1, ) 2598,96 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 26.11.2018р.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 грудня 2018 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя С.Ф. Гут

Суддя Н.В. Рога