ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

м. Київ

04.12.2018

Справа № 910/12916/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/12916/18

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія», м. Київ,

про стягнення 118 099,77 грн.,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі – Товариство) до товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (далі – Компанія) про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.04.2016 № (далі – Договір): 101 736,01 грн. основного боргу; 13 119,59 грн. пені; 1 254,12 грн. 3% річних; 1 990,05 грн. втрат від інфляції, а всього 118 099,77 грн.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 01.04.2015 Товариством (газотранспортне підприємство) і Компанією (замовник) було укладено Договір, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов’язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення-газорозподільних станцій, а замовник зобов’язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строк та порядок передбаченими умовами Договору;

- на виконання умов Договору Товариство надало у листопаді-грудні 2017 року та січні-березні 2018 року Компанії послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на суму 145 776,29 грн., що підтверджується актами наданих послуг: від 30.11.2017 №11-17- на суму 24 865,91; від 31.12.2017 №12-17- – 26 664,54 грн.; від 31.01.2018 №01-18- – 31 685,47 грн.; від 28.02.2018 №02-18- – 31 611,10 грн.; від 31.03.2018 №б/н – 30 949,27 грн.;

- відповідач порушив умови Договору, не виконав зобов’язання щодо повної оплати позивачу наданих послуг з транспортування газу у сумі 101 736,01 грн.;

- Товариство направило на адресу Компанії претензії, які були залишені без відповіді;

- крім суми заборгованості позивачем нараховано відповідачу 13 119,59 грн. пені; 1 254,12 грн. 3% річних; 1 990,05 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено:

- позивачу строк у п'ятнадцять днів:

• з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо); оригінали всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмету спору (для огляду);

• з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини;

- відповідачу строк у п'ятнадцять днів:

• з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: відзив на позов з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини; на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо).

• з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини.

Ухвалу суду від 01.10.2018 надіслано на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

22.10.2018 позивач подав суду документи, підготовлені на виконання ухвали суду від 01.10.2018 та оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Судом оглянуто оригінали документів, встановлено їх відповідність наявним в матеріалах справи копіям та листом від 06.11.2018 повернуто такі оригінали позивачу.

Товариство 31.10.2018 подало суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 62 560,37 грн. основного боргу, 17 308,85 грн. пені, 2 078,68 грн. 3% річних та 3 261,89 грн. втрат від інфляції.

Заяву мотивовано тим, що:

- 09.10.2018 відповідачем частково погашено заборгованість у сумі 39 175,64 грн., що підтверджується банківською випискою; у зв’язку з чим, в частині основного боргу позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог;

- крім того, в частині стягнення з відповідача сум пені, 3% річних і втрат від інфляції позивач просить збільшити розмір позовних вимог, збільшивши строк нарахування таких сум.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив дотримання позивачем вимог вказаної статті Господарського процесуального кодексу України та прийняв заяву позивача до розгляду.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 Товариством (газотранспортне підприємство) і Компанією (замовник) укладено Договір, за умовами якого:

- газотранспортне підприємство зобов’язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення – газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов’язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору (пункт 1.1 Договору);

- річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 1 380 тис. куб.м, у тому числі по місяцях: січень – 200; лютий – 200; березень – 150; квітень – 100; травень – 30; червень – 30; липень – 30; серпень – 30; вересень – 30; жовтень – 180; листопад – 200; грудень – 200 (пункт 1.2 Договору);

- послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (пункт 3.1 Договору);

- газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (пункт 3.2 Договору);

- замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов’язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг (пункт 3.3 Договору);

- акт наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (пункт 3.4 Договору);

- розрахунковий період за Договором становить один місяць з 09-00 години першого дня місяця до 09-00 години першого дня наступного місяця включно; вартість послуг з транспортування природного газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 Договору, та податку на додану вартість (пункт 5.3 Договору);

- вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 Договору);

- оплата вартості послуг із транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу; замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць; остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів; у платіжних дорученнях замовник повинен обов’язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата; у випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначений номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється плата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (пункт 5.5 Договору);

- у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 5.6 Договору);

- у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.3 Договору);

- пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред’явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду (пункт 7.4 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31.12.2016; Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.1 Договору).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було надано, а відповідачем було прийнято послуги на загальну суму 145 776,29 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін і скріпленими печатками юридичних осіб актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме: від 30.11.2017 №11-17- на суму 24 865,91 грн.; від 31.12.2017 №12-17- на суму 26 664,54 грн.; від 31.01.2018 №01-18- на суму 31 685,47 грн.; від 28.02.2018 №02-18- на суму 31 611,10 грн.; від 31.03.2018 на суму 30 949,27 грн.

Слід зазначити, що позивач, у розрахунку суми основного боргу, вказує про наявність у відповідача заборгованості за жовтень 2017 року у сумі 4 309,73 грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надання позивачем послуг у зазначеній сумі та прийняття цих послуг відповідачем.

Тому суд не бере до уваги заборгованість за жовтень 2017 року у сумі 4 309,73 грн.

Згідно з розрахунком основної суми заборгованості відповідачем було частково сплачено заборгованість у сумі 87 525,65 грн., а саме: 16.03.2018 сплачено 31 685,47 грн.; 03.04.2018 – 16 664,54 грн.; 09.10.2018 – 39 175,64 грн.

Претензією від 30.03.2018 №2401вих-18-841 Товариство вимагало сплатити 87 451,28 грн. заборгованості та 4 933,38 грн. пені.

Відповідач відповіді на вказану претензію не надіслав, заборгованість не сплатив.

Претензією №1 без дати Товариство вимагало сплатити 101 736,01 грн. заборгованості та 8 389,51 грн. пені.

Відповідач відповіді на зазначену претензію не надіслав, заборгованість станом на день звернення до суду з даним позовом не сплатив.

Разом з тим, судом встановлено, що 09.10.2018 відповідачем частково погашено заборгованість у сумі 39 175,64 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 58 250,64 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 58 250,64 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім заявленої суми основної заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача 2 078,68 грн. 3% річних та 3 261,89 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено розрахунок суми та періодів нарахування 3% річних та встановлено, що він неправильний.

Так, позивачем не враховано пункт 5.5 Договору, згідно з яким остаточний розрахунок здійснюється до 20 числа місяця, наступного за звітним, а також те, що у випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначений номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється плата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

В наявній же в матеріалах справи виписці з банківського рахунку позивача інформації щодо оплати відповідачем заборгованості за Договором не вказано періоду за який сплачено заборгованість.

За перерахунком суду сума 3% річних і періоди їх нарахування становлять:

- 177,81 грн. з 20.12.2017 (нарахованих на 24 865,91 грн. заборгованості за листопад 2017 року) по 16.03.2018 (оскільки 16.03.2018 відповідачем сплачено 24 865,91 грн. заборгованості за листопад 2017 року);

- 122,73 грн. з 20.01.2018 (нарахованих на 26 664,54 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 16.03.2018 (оскільки 16.03.2018 позивачем сплачено 6 819,56 грн. заборгованості за грудень 2017 року);

- 29,36 грн. з 17.03.2018 (нарахованих на 19 844,98 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 03.04.2018 (оскільки 03.04.2018 сплачено 16 664,54 грн. заборгованості за грудень 2017 року);

- 49,14 грн. з 04.04.2018 (нарахованих на 3 180,44 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 08.10.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- 601,59 грн. з 20.02.2018 (нарахованих на 31 685,47 грн. заборгованості за січень 2018 року) по 08.10.2018;

- 530,03 грн. з 20.03.2018 (нарахованих на 31 611,10 грн. заборгованості за лютий 2018 року) по 09.10.2018 (оскільки 09.10.2018 сплачено 4 309,73 грн. заборгованості за лютий 2018 року);

- 29,17 грн. з 10.10.2018 (нарахованих на 27 301,37 грн. заборгованості за лютий 2018 року) по 22.10.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- 473,14 грн. з 20.04.2018 (нарахованих на 30 949,27 грн. заборгованості за березень 2018 року) по 22.10.2018.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 2 012,97 грн. 3% річних за розрахунком суду; у стягненні решти суми (65,71 грн.) 3% річних слід відмовити.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми і періодів нарахування втрат від інфляції, суд встановив, що він неправильний.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції і періоди її нарахування становлять:

- 600,14 грн. з 01.01.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку; нарахованих на 24 865,91 грн. заборгованості за листопад 2017 року) по 15.03.2018 (оскільки 16.03.2018 відповідачем сплачено 24 865,91 грн. заборгованості за листопад 2017 року);

- 239,98 грн. з 01.02.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку; нарахованих на 26 664,54 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 15.03.2018 (оскільки 16.03.2018 позивачем сплачено 6 819,56 грн. заборгованості за грудень 2017 року);

- 0,00 грн. з 16.03.2018 (нарахованих на 19 844,98 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 02.04.2018 (оскільки 03.04.2018 сплачено 16 664,54 грн. заборгованості за грудень 2017 року);

- 63,49 грн. з 03.04.2018 (нарахованих на 3 180,44 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 30.09.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- 988 грн. з 20.02.2018 (нарахованих на 31 685,47 грн. заборгованості за січень 2018 року) по 30.09.2018;

- 631,02 грн. з 20.03.2018 (нарахованих на 31 611,10 грн. заборгованості за лютий 2018 року) по 30.09.2018;

- 367,27 грн. з 20.04.2018 (нарахованих на 30 949,27 грн. заборгованості за березень 2018 року) по 30.09.2018.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 2 889,90 грн. втрат від інфляції за розрахунком суду; у стягненні решти суми (371,99 грн.) втрат від інфляції слід відмовити.

Що ж до стягнення 17 308,85 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі – ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок сум та періодів нарахування пені та встановлено, що він неправильний.

Так, відповідно до пункту 7.4 Договору пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред’явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду.

Проте, чинним законодавством України не передбачено нарахування пені зазначеним способом.

Крім того, позивач розраховує період нарахування пені за заборгованістю за кожний місяць з 22.04.2018, проте датою початку розрахунку за заборгованістю за листопад 2017 року є 20.12.2017, за заборгованістю за грудень 2017 року – 20.01.2018, за заборгованістю за січень 2018 року – 20.02.2018, за заборгованістю за лютий 2018 року – 20.03.2018, за заборгованістю за березень 2018 року – 20.04.2018.

Разом з тим, суд не може розпочинати розрахунок періодів нарахування суми пені датою ранішою ніж визначена позивачем (22.04.2018).

Проте суд зазначає, що нарахування суми пені припиняється за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За перерахунком суду сума пені і періоди її нарахування становлять:

- 267,33 грн. з 22.04.2018 (дата, визначена позивачем у розрахунку; нарахованих на 3 180,44 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 20.07.2018 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені);

- 3 605,20 грн. з 22.04.2018 (нарахованих на 31 685,47 грн. заборгованості за січень 2018 року) по 20.08.2018 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені);

- 4 548,53 грн. з 22.04.2018 (нарахованих на 31 611,10 грн. заборгованості за лютий 2018 року) по 20.09.2018 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені);

- 5 369,06 грн. з 22.04.2018 (нарахованих на 30 949,27 грн. заборгованості за березень 2018 року) по 20.10.2018 (останній день шестимісячного строку для нарахування пені).

Що ж до суми пені нарахованої на заборгованість за листопад 2017 року, то оскільки позивач нараховує таку суму з 22.04.2018, а 16.03.2018 заборгованість за листопад 2017 року було погашено у повному обсязі, то позивачем неправомірно нараховано відповідачу 2 022,34 грн. пені.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 13 790,12 грн. пені за розрахунком суду; у стягненні решти суми (3 518,73 грн.) пені слід відмовити.

Слід також зазначити, що у розрахунках сум 3% річних та втрат від інфляції позивач нараховує 3% річних та втрати від інфляції на 4 309,73 грн. заборгованості за жовтень 2017 року, проте Товариством не подано суду жодних доказів на підтвердження надання ним послуг і прийняття їх відповідачем, у зв’язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині нарахування 32,29 грн. 3% річних та 86,62 грн. втрат від інфляції, нарахованих на 4 309,73 грн. заборгованості за жовтень 2017 року.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (04136, м. Київ, вулиця Маршала Гречка, буд. 13, офіс 709; ідентифікаційний код 38965411) на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801): 58 250 (п’ятдесят вісім тисяч двісті п’ятдесят) грн. 64 коп. заборгованості; 2 012 (дві тисячі дванадцять) грн. 97 коп. 3% річних; 2 889 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дев’ять) грн. 90 коп. втрат від інфляції; 13 790 (тринадцять тисяч сімсот дев’яносто) грн. 12 коп. пені і 1 591 (одну тисячу п’ятсот дев’яносто одну) грн. 07 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.12.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук