ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 грудня 2018 року Справа № 922/2875/18

Суддя Господарського суду Херсонської області Остапенко Т.А.,розглянувши заяву адвоката Корнелюка В.В., який діє в інтересах відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс», Фізичної особи-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Тріус», місцезнаходження: 75811, Херсонська обл., Каланчацький р-н, с. Бабенівка Друга, вул. Молодіжна, 29, ідентифікаційний код юридичної особи: 34175201

до: Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс», місцезнаходження: 75832, Херсонська обл., с. Гаврилівка Друга, вул. Миру, 22-а, ідентифікаційний код юридичної особи: 35836784

Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича, місцезнаходження: 65025, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1

про стягнення 52379548,35 грн.

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Харківської області, з 10.11.2017 року, перебувала справа з № 922/3787/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Тріус» із вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова Група Лігал Фінанс» про стягнення 1359500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2017 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Тріус» про збільшення позовних вимог про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс» майнової шкоди у розмірі 52379548,35 грн. Одночасно вирішено питання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс» до участі у справі у якості співвідповідача.

Ухвалою від 13.03.2018 року Господарським судом Харківської області до участі у справі у якості співвідповідача залучено Фізичну особу-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року в позові відмовлено частково. Залишено позов без розгляду в частині стягнення на користь Позивача: - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида-плюс" майнової шкоди у розмірі 52379548,35 грн.; - солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида-плюс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група Лігал Фінанс" грошових коштів у розмірі 1 359 500,00 грн.; а також судових витрат.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" (75811, Херсонська область, Каланчацький район, село Бабенківка Друга, вулиця Молодіжна, будинок 29) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 219607,50 гривень сплаченого за платіжним дорученням №690 від 13 листопада 2017 року. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 року рішення Господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року скасоване, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року позовні вимоги до ТОВ «Таврида-Плюс» та ФОП Кривошеєва О.І. про стягнення 52379548,35 грн. (за заявою про збільшення позовних вимог, поданою ТОВ «Агро-Тріус» до Господарського суду Харківської області 23.11.2017 року) виділено у самостійне провадження. Справі присвоєно №922/2875/18.

Ухвалою від 22.10.2018 року, справу № 922/2875/18, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, передано за підсудністю до Господарського суду Херсонської області.

08.11.2018 року, ухвала, разом з копіями матеріалів справи, надійшла до Господарського суду Херсонської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 року, справу розподілено судді Остапенко Т.А.

Ухвалою від 13.11.2018 року справа прийнята Господарським судом Херсонської області до свого провадження та одночасно позовну заяву (заяву про збільшення позовних вимог) ТОВ «Агро-Тріус», на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України, залишено без руху, у зв'язку із невідповідністю заяви вимогам ст.ст. 162, 164 ГПК України.

30.11.2018 року позовна заява, на підставі ч. 13 ст. 176 ГПК України, п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, у зв'язку із не усуненням Позивачем у встановлений строк недоліків позовної заяви, залишена судом без розгляду.

03.12.2018 року від адвоката Корнелюка В.В., діючого в інтересах Відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс» та Фізичної особи-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича надійшла заява, у якій останній, посилаючись на ст. ст. 123, 126 ГПК України, у разі повернення позову, просив вирішити питання про розподіл понесених Відповідачами судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, та стягнути з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс» 1074781,00 грн., на користь Фізичної особи-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича 355000,00 грн. В обґрунтування заяви про стягнення судових витрат у вищевказаних розмірах, представник Відповідачів зазначає, що останні, з вини Позивача, внаслідок його необґрунтованих дій, що полягають у пред'явленні зазначеного позову, через складність, важливість, тривалість і особливо великий розмір позовних вимог змушені були скористатися правничою допомогою та тривалий час, протягом розгляду судами зазначеної справи, нести значні витрати на правничу допомогу. У заяві також зазначив, що про необхідність вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку із поданням заяви про збільшення позовних вимог, у своїй постанові від 22.08.2018 року наголосив Харківський апеляційний господарський суд.

Розглянувши заяву адвоката Відповідача-1 та Відповідача-2, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Однією із засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ч. 2 ст. 226 ГПК України, залишаючи позов без розгляду, судом, зокрема вирішується питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу ( ч. 6 ст. 130 ГПК України).

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) ( ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України встановлює Відповідачу право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат лише внаслідок необґрунтованих дій Позивача у справі №922/2875/18. Таким чином, у разі залишення позову без розгляду чи закриття провадження, лише витрати Відповідача, пов'язані з наслідками необґрунтованих дій Позивача саме у справі №922/2875/18, можуть бути предметом заявлених вимог.

При цьому, у відповідності до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України, обов'язок доказування необґрунтованих дій з боку Позивача, розміру відшкодування здійснених витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій Позивача, покладається саме на Відповідача.

Для стягнення компенсації здійснених витрат, пов'язаних із розглядом справи, Відповідачу необхідно довести, а суду, відповідно, встановити і зазначити у судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії Позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті порушення прав та інтересів Відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Водночас, порушуючи питання про стягнення з Позивача понесених Відповідачами витрат на професійну правничу допомогу, представник Відповідачів обмежився лише зазначенням у заяві доводів щодо необґрунтованості дій, яке пов'язує із зверненням до них із цими вимогами, тривалим розглядом справи, залишенням позовної заяви без руху та можливим поверненням позову судом, у випадку не усунення недоліків, без наведення жодного обґрунтування на підтвердження цих обставин.

Тобто, фактично повернення позову (залишення позову без розгляду), за змістом доводів, викладених у заяві представника Відповідачів, є безумовною підставою, для покладення на Позивача, понесених Відповідачами витрат на професійну правничу допомогу, що не відповідає ч.5 ст. 130 ГПК України.

Поряд із цим, суд також зазначає, що звернення до суду із позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішення питання наявності чи відсутності порушеного права позивача, має відбуватися під час розгляду справи у суді, за наслідками якого, в разі встановлення, що право позивача не порушено, судом виноситься рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Звернення позивача до суду із позовом не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій та зловживання правом.

За наведених обставин, враховуючи, що ч. 5 ст. 130 ГПК України, в разі залишення позову без розгляду, пов'язує компенсацію витрат відповідачів, пов'язаних з розглядом справи №922/2875/18, виключно з необґрунтованістю дій Позивача, а Відповідачами вказаний факт належними доказами не підтверджений, заява адвоката Корнелюка В.В. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 130, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні заяви адвоката Корнелюка Вадима Васильовича діючого в інтересах відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида-Плюс», Фізичної особи-підприємця Кривошеєва Олександра Івановича про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала, відповідно до ст. 235, 256 ГПК України, набирає законної сили з дати підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів.

Ухвалу складено та підписано 05.12.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко