РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2018Справа № 910/12864/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бетон Трейд»

про стягнення заборгованості в розмірі 984 744,18 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ковалевська Ю.О., довіреність № 04/01/18 від 04.01.2018;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бетон Трейд» про стягнення заборгованості в розмірі 984 744,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором поставки № 01/05-1 від 01.05.2017 в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

05.10.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заяви позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.11.2018.

У судове засідання 12.11.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

За результатами судового засідання 12.11.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2018.

У судове засідання 03.12.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що явка представника відповідача судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, суд з урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи, враховуючи що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 03.12.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03.12.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максігран» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Бетон Трейд» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 01/05-1 (далі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується передавати у власність покупцю в порядку та на умовах, визначених цим Договором щебеневу продукцію, пісок (в подальшому - продукція), а останній зобов'язується приймати продукцію та оплачувати її на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник передає у власність покупцю продукцію в наступному асортименті: щебінь фракції 5-10, щебінь фракції 5-20, щебінь фракції 20-40, щебінь фракції 40-70, щебінь фракції 2-5, щебінь фракції 0-40, щебінь фракції 0-70, відсів, пісок річковий тощо.

Кількісні характеристики, а також асортимент продукції в кожній окремій партії визначаються заявками покупця і закріплюються у відповідних накладних, які підписуються сторонами на кожну партію продукції (п. 2.2 Договору).

У відповідності до п. 3.1 Договору ціна продукції є договірною і включає вартість поставки продукції до відповідного пункту призначення та закріплюється сторонами у відповідних накладних, які є невід'ємними частинами даного Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору поставка продукції за даним Договором здійснюється автомобільним транспортом постачальника, згідно з узгодженою заявкою покупця. Заявки подаються покупцем у письмовій або усній формі, за допомогою факсу, електронної пошти, пошти, тощо. Заявка вважається узгодженою обома сторонами, якщо вони дійшли згоди щодо асортименту, кількості, ціни продукції та строку її поставки.

Постачальник зобов'язується здійснити поставку продукції після узгодження заявки від покупця на умовах, зазначених в п. 4.1 цього Договору (4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору узгоджено, що приймання-передача продукції здійснюється шляхом підписання відповідної накладної уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 4.7 Договору у випадку якщо поставка продукції була здійснена без дотримання заявлених покупцем умов щодо об'єму, дати поставки тощо, або без дотримання умов Договору щодо ціни, асортименту продукції, але в межах строку дії даного Договору, за умови якщо між сторонами були підписані відповідні видаткові накладні, поставка продукції вважається узгодженою сторонами і здійсненою в межах даного Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору постачальник зобов'язується передати покупцю продукцію належної якості та у вказаній у заявці покупця кількості в строк передбачений в п. 4.2 даного Договору, а також підготувати та надати необхідні документи, що стосуються продукції: податкову накладну; видаткову накладну та сертифікат якості.

Покупець в свою чергу, зобов'язується своєчасно та в повному обсязі провести оплату за продукцію згідно з розділом 6 даного Договору (п. 5.2.2 Договору).

За умовами п. 6.1 Договору оплата поставленої партії продукції здійснюється покупцем протягом 5-ти календарних днів після отримання покупцем у власність відповідної партії продукції, що підтверджується відповідною накладною.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 7.1 Договору).

У відповідності до п. 12.3 Договору покупець зобов'язаний підписати видаткові накладні і надати їх постачальнику не пізніше п'яти днів з моменту отримання таких накладних. У разі якщо покупець не надасть накладні постачальнику протягом встановленого в даному пункті строку, або не надасть обґрунтовані письмові зауваження щодо змісту накладних, видаткові накладні, підписані лише постачальником вважаються такими, що мають силу підписаних сторонами.

Як зазначає позивач, 31.12.2017 між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за 2017 рік, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 122 132,71 грн.

Протягом січня-березня 2018 року, як зазначає позивач, на адресу відповідача додатково поставлено щебеневу продукцію на суму 217 611,47 грн., натомість, відповідачем сплачено лише 355 000,00 грн.

Позивач зазначає, що з огляду на те, що відповідач систематично порушував встановлені Договором строки з оплати отриманої у власність продукції, позивач 10.09.2018 письмово звернувся до від відповідача зі вимогою про погашення заборгованості у розмірі 984 744,18 грн. та просив підписати та повернути екземпляри видаткових накладних за лютий 2018 року.

Однак, позивач зазначає, що станом на дату написання позовної заяви жодних оплат відповідачем не здійснено, відповідь на претензію не надано, в зв'язку з чим, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу товару згідно видаткових накладних № 7573 від 23.10.2017 на суму 20 670,73 грн., № 8261 від 15.11.2017 на суму 9 087,75 грн., № 8330 від 18.11.2017 на суму 7 749,00 грн., № 8745 від 01.12.2017 на суму 28 154,70 грн., № 8763 від 02.12.2017 на суму 19 504,93 грн., № 8764 від 04.12.2017 на суму 19 861,44 грн., № 8840 від 06.12.2017 на суму 9 765,00 грн., № 8847 від 07.12.2017 на суму 19 397,70 грн., № 8892 від 08.12.2017 на суму 19 567,80 грн., № 8902 від 09.12.2017 на суму 19 523,70 грн., № 8997 від 12.12.2017 на суму 20 230,80 грн., № 9014 від 13.12.2017 на суму 19 528,92 грн., № 9064 від 14.12.2017 на суму 8 769,60 грн., № 9085 від 15.12.2017 на суму 28 639,80 грн., № 9179 від 21.12.2017 на суму 29 820,02 грн., № 9217 від 24.12.2017 на суму 48 719,00 грн., № 9233 від 26.12.2017 на суму 28 318,50 грн., № 9282 від 27.12.2017 на суму 23 212,47 грн., № 9292 від 28.12.2017 на суму 223 450,86 грн., № 9304 від 29.12.2017 на суму 149 086,19 грн., № 9319 від 30.12.2017 на суму 29 543,90 грн., № 137 від 24.01.2018 на суму 54 570,60 грн., № 189 від 30.01.2018 на суму 9 401,22 грн., № 251 від 08.02.2018 на суму 109 683,17 грн., № 257 від 09.02.2018 на суму 21 816,00 грн., № 354 від 16.02.2018 на суму 11 188,80 грн., № 517 від 23.03.2018 на суму 10 951,68 грн.

Вищезазначені накладні, окрім видаткових накладних № 251 від 08.02.2018 на суму 109 683,17 грн., № 257 від 09.02.2018 на суму 21 816 грн., № 354 від 16.02.2018 на суму 11 188,80 грн., підписані сторонами без заперечень та зауважень.

В свою чергу, видаткові накладні № 251 від 08.02.2018 на суму 109 683,17 грн., № 257 від 09.02.2018 на суму 21 816,00 грн., № 354 від 16.02.2018 на суму 11 188,80 грн. не підписані представником відповідача.

У відповідності до п. 12.3 Договору покупець зобов'язаний підписати видаткові накладні і надати їх постачальнику не пізніше п'яти днів з моменту отримання таких накладних. У разі якщо покупець не надасть накладні постачальнику протягом встановленого в даному пункті строку, або не надасть обґрунтовані письмові зауваження щодо змісту накладних, видаткові накладні, підписані лише постачальником вважаються такими, що мають силу підписаних сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2018 позивач звернувся до ТОВ «Київ бетон трейд» із Вимогою про погашення заборгованості вих. № 07-09/18/1 від 07.09.2018, у якій вимагав погасити заборгованість та підписати видаткові накладні № 251 від 08.02.2018 на суму 109 683,17 грн., № 257 від 09.02.2018 на суму 21 816,00 грн., № 354 від 16.02.2018 на суму 11 188,80 грн.

Означена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, а відтак, враховуючи погоджені сторонами у п. 12.3 Договору умови, означені видаткові мають силу підписаних сторонами.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами п. 6.1 Договору оплата поставленої партії продукції здійснюється покупцем протягом 5-ти календарних днів після отримання покупцем у власність відповідної партії продукції, що підтверджується відповідною накладною.

Я зазначає позивач та не спростовано відповідачем, видаткова накладна № 7573 від 23.10.2017 на суму 20 670,73 грн. неоплачена на суму 5 200,62 грн., видаткові накладні № 8261 від 15.11.2017 на суму 9 087,75 грн., № 8330 від 18.11.2017 на суму 7 749,00 грн., № 8745 від 01.12.2017 на суму 28 154,70 грн., № 8763 від 02.12.2017 на суму 19 504,93 грн., № 8764 від 04.12.2017 на суму 19 861,44 грн., № 8840 від 06.12.2017 на суму 9 765,00 грн., № 8847 від 07.12.2017 на суму 19 397,70 грн., № 8892 від 08.12.2017 на суму 19 567,80 грн., № 8902 від 09.12.2017 на суму 19 523,70 грн., № 8997 від 12.12.2017 на суму 20 230,80 грн., № 9014 від 13.12.2017 на суму 19 528,92 грн., № 9064 від 14.12.2017 на суму 8 769,60 грн., № 9085 від 15.12.2017 на суму 28 639,80 грн., № 9179 від 21.12.2017 на суму 29 820,02 грн., № 9217 від 24.12.2017 на суму 48 719,00 грн., № 9233 від 26.12.2017 на суму 28 318,50 грн., № 9282 від 27.12.2017 на суму 23 212,47 грн., № 9292 від 28.12.2017 на суму 223 450,86 грн., № 9304 від 29.12.2017 на суму 149 086,19 грн., № 9319 від 30.12.2017 на суму 29 543,90 грн., № 137 від 24.01.2018 на суму 54 570,60 грн., № 189 від 30.01.2018 на суму 9 401,22 грн., № 251 від 08.02.2018 на суму 109 683,17 грн., № 257 від 09.02.2018 на суму 21 816,00 грн., № 354 від 16.02.2018 на суму 11 188,80 грн., № 517 від 23.03.2018 на суму 10 951,68 грн. неоплачені взагалі.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 984 744,18 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бетон Трейд» (02081, м. Київ, вулиця Тепловозна, будинок 9А; ідентифікаційний код: 39543412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран» (03022, м. Київ, вулиця М.Максимовича, будинок 6, кімната 22; ідентифікаційний код: 38684795) заборгованість в розмірі 984 744 (дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі сімсот сорок чотири) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 771 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 16 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.12.2018.

Суддя О.А. Грєхова