РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2018Справа № 904/7907/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Агра» (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Собінова, буд. 1; ідентифікаційний код: 31659485)

до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,буд. 3, ідентифікаційний код: 40108646)

Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145; ідентифікаційний код: 23734213)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 252 101, 20 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Давиденко О.Л.

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.09.2016 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Агра» з вимогами до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення 252101,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 10.05.2016 працівником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було порушено Правила дорожнього руху України та здійснено наїзд на перешкоду (піломат), власником якого є позивач, у зв'язку з чим було пошкоджено піломат та позивачу завдано шкоду у розмірі 252101,20 грн.

За таких обставин, звертаючись з даним позовом до суду, на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області матеріальну шкоду у розмірі 252101,20 грн., так як вказана шкода була завдана працівником відповідача під час виконання трудових (службових) обов'язків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 порушено провадження у справі №904/7907/16; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 замінено відповідача у справі №904/7907/16 - з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на Департамент патрульної поліції; справу №904/7907/16 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 суддею Пригуновою А.Б. прийнято до провадження справу №904/7907/16.

14.12.2016 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, вказав на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно страхова компанія» за Полісом АІ/8204579.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1061 від 20.03.2017 у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б. було призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/7907/16, за результатом проведення якого справу №904/7907/16 передано для розгляду судді Демидову В.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 суддею Демидовим В.О. справу №904/7907/16 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 залучено до участі у справі відповідача 2 - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 призначено у справі №904/7907/16 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Експертної служби МВС України; на вирішення експерта поставити наступні питання: - яка вартість автоматичного боларду пошкодженого під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1, враховуючи його строк експлуатації (з урахуванням зносу), станом на 10.05.2016 р., до вказаної ДТП?; - які ушкодження (дефекти) спричинені автоматичному боларду, який пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - який обсяг і характер ремонтно-відновлювальних робіт, номенклатура замінних деталей, агрегатів та вузлів, а також матеріалів, потрібних для відновлення пошкодженого автоматичного боларду, який був пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - яка дійсна вартість ремонтно-відновлювальних робіт, замінних деталей, агрегатів та вузлів, а також матеріалів потрібних для відновлення автоматичного боларду, який був пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - який дійсний збиток (розмір матеріальної шкоди), завданий власникові автоматичного боларду, при пошкодженні під час дорожньо-транспортної пригоди 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - яка дійсна вартість нового автоматичного боларду аналогічного з тим, який пошкоджено під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1 (з урахуванням та без урахування його встановлення (монтажу)), на теперішній час та станом на 01.08.2016 р. на території України?; зупинено провадження у справі №904/7907/16 до закінчення проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

13.11.2017 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №904/7907/16 разом з Висновком експерта №19/13-1/107-СЕ/17 від 08.11.2017, відповідно до якого судовим експертом зазначено, що під час ДТП 10.05.2016 автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1 автоматичному боларду спричинені наступні ушкодження (дефекти): деформована направляюча рама боларда, виламане направляюче кільце, виламані кріплення гідравлічного циліндра, деформовані обмежувачі висоти підйому, деформований шток гідроциліндра, пошкоджене зовнішнє покриття, пошкоджений механізм гідравлічного циліндра.

На інші питання, поставлені судом в ухвалі від 06.06.2017 у справі №904/7907/16, судовий експертом відповіді надано не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 поновлено провадження у справі №904/7907/16; розгляду справи призначено на 07.12.2017.

07.12.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2, зокрема, зазначив, що до нього не звертався позивач у справі із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/8204579.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 призначено у справі №904/7907/16 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експертів поставлено питання: - яка вартість автоматичного боларду пошкодженого під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1, враховуючи його строк експлуатації (з урахуванням зносу), станом на 10.05.2016 р., до вказаної ДТП?4 - які ушкодження (дефекти) спричинені автоматичному боларду, який пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - який обсяг і характер ремонтно-відновлювальних робіт, номенклатура замінних деталей, агрегатів та вузлів, а також матеріалів, потрібних для відновлення пошкодженого автоматичного боларду, який був пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - яка дійсна вартість ремонтно-відновлювальних робіт, замінних деталей, агрегатів та вузлів, а також матеріалів потрібних для відновлення автоматичного боларду, який був пошкоджений під час ДТП 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - який дійсний збиток (розмір матеріальної шкоди), завданий власникові автоматичного боларду, при пошкодженні під час дорожньо-транспортної пригоди 10.05.2016 р. за участю автомобіля марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1?; - яка дійсна вартість нового автоматичного боларду аналогічного з тим, який пошкоджено під час ДТП 10.05.2016 р. автомобілем марки «Toyota Prius», д.н. НОМЕР_1, яким керував старший сержант ОСОБА_1 (з урахуванням та без урахування його встановлення (монтажу)), на теперішній час та станом на 01.08.2016 р. на території України? Зупинено провадження у справі №904/7907/16 до закінчення проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

02.05.2018 через канцелярію суду від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта вих. №112-18 від 26.04.2018 р. разом із матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 поновлено провадження у справі №904/7907/16; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.05.2018.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Демидова В.О., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 05-23/717 від 23.05.2018 справу № 904/7907/16 направлено на повторний автоматичний розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/7907/16, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 суддею Барановим Д.О. прийнято справу №904/7907/16 до свого провадження; підготовче засідання призначено на 20.06.2018.

19.06.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 вказав на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкоджено внаслідок ДТП майно належить позивачу на праві власності.

У підготовчому засіданні 20.06.2018 судом було оголошено перерву до 10.08.2018.

09.08.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що він був і є власником автоматичного блокирувальника боларда Pilomat (пошкодженого майна), що підтверджується бухгалтерською довідкою про перебування вказаного майна на балансі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів; оголошено перерву до 05.09.2018.

03.09.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач 2 зазначив, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/8204579, у зв'язку з чим відповідач 2 просив суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Агра».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 закрито підготовче провадження у справі №904/7907/16; справу призначено до судового розгляду по суті на 03.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 відкладено судове засідання у справі №904/7907/16 на 07.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 оголошено перерву до 21.11.2018.

08.11.2048 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у судовому засіданні, призначеному на 07.11.2018.

08.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява адвоката Биструшкіної Аліни Романівни про відвід судді Баранова Д.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 зупинено провадження у справі №904/7907/16 до вирішення суддею, визначеним в порядку ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви адвоката Биструшкіної Аліни Романівни про відвід судді Баранова Д.О. від розгляду справи № 904/7907/16; заяву адвоката Биструшкіної Аліни Романівни про відвід судді Баранова Д.О. від розгляду справи № 904/7907/16 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 (суддя Мандичев Д.В.) у задоволенні заяви адвоката Биструшкіної Аліни Романівни про відвід судді Баранова Д.О. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 поновлено провадження у справі №904/7907/16.

Представник позивача у судове засідання 21.11.2018 не з'явився; 21.11.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача. При цьому, у вказаному клопотанні позивач повідомив, що про час, дату та місце судового розгляду справи №904/7907/16 він повідомлений належним чином, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судове засідання 21.11.2018 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 787.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 21.11.2018 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання 21.11.2018 не з'явився, про призначене судове засідання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 21.11.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення представника відповідача-2, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 9о/с від 21.01.2016 (витяг з наказу долучено позивачем до матеріалів справи 18.10.2016) встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 4 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» призначено працівників, які прибули з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області з 16.01.2016 по Управлінню патрульної поліції у місті Дніпропетровську по батальйону №4 по роті №2 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 інспектором з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до довідки вих. № 6922/19/41-2017 від 17.03.2017, виданої Управлінням патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 проходить службу в Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти № 2 батальйону №4 з 16.01.2016 по теперішній час; призначений на посаду наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 9о/с від 21.01.2016.

Відповідно до Довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2016 встановлено, що службовий автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1, знаходиться на балансі УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, передано до Департаменту патрульної поліції та експлуатується Управлінням патрульної поліції м. Дніпро відповідно до Договору позички від 17.01.2016 № 16.

У листі Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції (вих. №6923/19/41-01/2017 від 17.03.2017) зазначено, що згідно з розстановкою сил та засобів роти № 2 батальйону №4 на 10.05.2016 інспектор роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 заступив на чергування з 08-00 год до 20-00 год у складі екіпажу №204 на службовому автомобілі Тойота, державний номер НОМЕР_1.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№118579 від 10.05.2016 вбачається, що 10.05.2016 у 10:35 год у м. Дніпропетровськ по вул. Глінки 1 ОСОБА_1 (місце роботи - УПП в м. Дніпропетровськ), керуючи автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, який належить УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, порушив п.п. 10.1, 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим скоїв наїзд на перешкоду (піломат), в результаті чого було пошкоджено вказаний транспортний засіб та піломат (копія протоколу та схеми місця ДТП долучені відповідачем 1 до матеріалів справи 13.04.2017).

В акті пошкодження автоматичного піломата від 10.05.2016 (копія долучена позивачем до позовної заяви) зазначено, що 10.05.2016 о 9:00 було пошкоджено автоматичний піломат на в'їзді в «Автопорт» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глінки. Пошкодження були завдані автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1. За кермом знаходився старший сержант УАА м. Дніпропетровськ ОСОБА_1 Вартість ремонту піломата буде встановлена сервісною організацією.

Відповідно до акту дефектації автоматичного боларда Pilomat після пошкодження від 11.05.2016, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Південно-Східна будівельна компанія», зазначено, що автоматичний болард Pilomat ремонтувати недоцільно так як легкосплавні елементи його конструкції ремонту не підлягають, а ремонт його вузлів, а також відновлення зовнішнього виду дорівнює вартості нового автоматичного боларда; подальша експлуатація боларда неможлива.

Згідно з актом дефектування від 11.05.2016, складеним представником замовника (Приватного акціонерного товариства «Агра») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арвіс Сістем», рекомендовано замінити болард на новий (враховуючи характер пошкоджень - пошкодження направляючих, зовнішньої частини боларду, мотору та виходячи з економічної складової запчастин).

Відповідно до Договору №01-08 від 01.08.2016, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Агра» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ком» (продавець), покупець приймає, а продавець поставляє товар (болард автоматичний Pilomat 275/P800A) вартістю 252101,20 грн.

З рахунку-фактури №22206 від 01.08.2016, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ком», вбачається, що вартість нового гідравлічного боларда Pilomat 275/P800A становить 252101,20 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено Pilomat, належний позивачу, встановлена Бабушкінським районним судом міста Дніпра, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1 на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України матеріальну шкоду у розмірі 252101,20 грн., так як вказана шкода була завдана працівником відповідача під час виконання трудових (службових) обов'язків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 залучено до участі у справі відповідача 2 - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», так як цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, була застрахована вказаним страховиком.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію бухгалтерської довідки №290716/1 від 27.07.2016, в якій зазначено, що на балансі позивача станом на 01.07.2016 знаходиться обладнання «автоматичний блокіратор Pilomat Pass275/P800A, серійний номер G43022/X, та копію бухгалтерської довідки вих. №290716/3 від 27.07.2016 про те, що балансова вартість вказаного блокіратора станом на 01.07.2016 становить 252101,20 грн.

Крім того, як встановлено судом, відповідно до Договору №01-08 від 01.08.2016, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Агра» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ком» (продавець), покупець приймає, а продавець поставляє товар (болард автоматичний Pilomat 275/P800A) вартістю 252101,20 грн.

Як встановлено судом, з рахунку-фактури №22206 від 01.08.2016, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ком», вбачається, що вартість нового гідравлічного боларда Pilomat 275/P800A становить 252101,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено судом, відповідно до Довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2016 встановлено, що службовий автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1, знаходиться на балансі УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, передано до Департаменту патрульної поліції та експлуатується Управлінням патрульної поліції м. Дніпро відповідно до Договору позички від 17.01.2016 № 16.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції з 16.01.2016 наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 9о/с від 21.01.2016.

Таким чином, на Департамент патрульної поліції покладається обов'язок з відшкодування шкоди у випадку завдання її працівником, зокрема ОСОБА_1, під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як зазначив позивач у позовній заяві, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено Pilomat, належний позивачу, встановлена Бабушкінським районним судом міста Дніпра, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1 на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України матеріальну шкоду у розмірі 252101,20 грн., так як вказана шкода була завдана працівником відповідача під час виконання трудових (службових) обов'язків.

Однак, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи предмет та підстави позову, предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують як наявність речового права у позивача на пошкоджену річ (Pilomat 275/P800A), так і вини ОСОБА_1 у завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами (ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України).

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом) (ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності, а відповідно до ч. 3 ст. 137 Господарського кодексу України право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Разом з тим, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у нього станом на дату ДТП (10.05.2016) будь-якого речового права на пошкоджений болард - Pilomat 275/P800A, зокрема, позивачем не надано будь-якого правовстановлюючого документу на вказаний болард (договору купівлі-продажу, договору оренди, акту приймання-передачі (в тому числі до статутного фонду, у господарське відання, тощо), видаткової або товарно-транспортної накладної, тощо).

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію бухгалтерської довідки вих. №290716/1 від 27.07.2016, в якій зазначено, що на балансі Приватного акціонерного товариства «Агра» станом на 01.07.2016 знаходиться обладнання - автоматичний блокіратор Pilomat у кількості 4 одиниць.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію бухгалтерської довідки №290716/1 від 27.07.2016, в якій зазначено, що на балансі позивача станом на 01.07.2016 знаходиться обладнання «автоматичний блокіратор Pilomat Pass275/P800A, серійний номер G43022/X, та копію бухгалтерської довідки вих. №290716/3 від 27.07.2016 про те, що балансова вартість вказаного блокіратора станом на 01.07.2016 становить 252101,20 грн.

Суд зазначає, що ДТП сталась 10.05.2016, тоді як позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у нього саме станом на 10.05.2016 речового права на пошкоджений болард Pilomat 275/P800A.

Крім того, суд зазначає, що для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено Pilomat, належний позивачу, встановлена Бабушкінським районним судом міста Дніпра.

Однак, суд зазначає, що вказаних обставин позивачем належними та допустимими доказам суду не доведено.

Так, позивачем долучено до позовної заяви роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 у справі №200/8737/16-п, прийняту за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У вказаній постанові зазначено, що « 17 червня 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Леонов А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, ІПН суду не наданий, паспорт суду не наданий, п/в НОМЕР_2, працюючого в УПП в м.Дніпропетровськ, проживає за адресою: АДРЕСА_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, В С Т А Н О В И В:

10.05.2016 року близько 09:00 години у м. Дніпропетровську, на вул. Глінки, в районі буд.1, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху праворуч проявив неуважність, не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (піломат), в результаті чого піломат та автомобіль отримали механічні пошкодження. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правпорушення: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, фототаблицею з зафіксованими пошкодженнями, поясненнями ОСОБА_2. Враховуючи обставини справи, письмові пояснення свідка, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання, те, що ОСОБА_1, незважаючи на небезпечність своїх дій як для учасників дорожнього руху, так і для сторонніх громадян, допустив порушення Правил дорожнього руху України, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки цей вид стягнення є належною мірою покарання за вчинене ним правопорушення».

Відповідно до резолютивної частини вказаної постанови «ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави…».

Тобто, вказана постанова, роздруківку якої долучено позивачем до матеріалів справи, містить знеособлену інформацію та з неї не вбачається ініціалів (прізвища, ім'я, по-батькові) особи, яка керувала автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, та яку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

При цьому, суд зазначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, судом встановлено, що станом на 10.05.2016 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу АІ/8204579 (строк дії Полісу - з 01.06.2015 до 31.05.2016 включно; ліміт за шкоду, заподіяну майну, - 50000,00 грн, франшизи - 1000,00 грн.).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, на момент вчинення ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем 2).

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, зазначеною статтею встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність страхувальника за Полісом АІ/8204579 у розмірі, який перевищує суму виплаченого страховиком (Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія») потерпілому страхового відшкодування та становить різницю між фактично завданою шкодою і страховою виплатою.

Таким чином, виходячи з положень статті 1194 ЦК України страхувальник за Полісом АІ/8204579 несе цивільну відповідальність за завдану ним шкоду в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Адже, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, так як уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Суд зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як встановлено судом, станом на 10.05.2016 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу АІ/8204579 (строк дії Полісу - з 01.06.2015 до 31.05.2016 включно; ліміт за шкоду, заподіяну майну, - 50000,00 грн, франшизи - 1000,00 грн.).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Таким чином, у випадку доведення позивачем завдання шкоди саме страхувальником за Полісом АІ/8204579 (відповідачем 1) або його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, сума страхового відшкодування за Полісом АІ/8204579 обмежується розміром 49000,00 грн.

Водночас, суд зазначає, що у статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань не є безумовним, а пов'язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб'єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Суд зазначає, що за правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, враховуючи викладене, для отримання страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, повинна подати страховику за договором обов'язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, враховуючи положення ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Суд зазначає, в даному випадку заява про виплату страхового відшкодування не є досудовою претензією, а є складовим елементом юридичного складу, за наявності якого у відповідача (страховика за Полісом) настає обов'язок з виплати страхового відшкодування.

Обов'язок у страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальної (Полісом) з виплати страхового відшкодування виникає за наявності всіх елементів юридичного складу, зокрема: настання страхового випадку - ДТП; подання заяви на виплату страхового відшкодування та інших, передбачених п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документів.

Крім того, строк виконання відповідачем 2 (страховиком за Полісом АІ/8204579) обов'язку з виплати страхового відшкодування визначається моментом подання заяви про виплату страхового відшкодування (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Водночас, незвернення потерпілою особою до страховика за договором обов'язкового страхування із заявою на виплату страхового відшкодування свідчить про відсутність порушених прав позивача, оскільки, як встановлено судом, строк виконання страховиком за договором обов'язкового страхування свого обов'язку з виплати страхового відшкодування визначається моментом подання потерпілою особою (позивачем як новим кредитором) заяви на виплату страхового відшкодування.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що позивач не звертався до відповідача 2 із заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/8204579, підстави для задоволення позову до відповідача 2 (страховика за вказаним Полісом) відсутні.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у позові Приватного акціонерного товариства «Агра» до Департаменту патрульної поліції та Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 252 101, 20 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Агра» до Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 252 101, 20 грн. - відмовити.

2. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 03.12.2018

Суддя Д.О. Баранов