СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа № 922/1631/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Чернота Л.Ф.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Птах Ігор Миколайович (особисто),Черкасов О.В.(свідоцтво про право назайняття адвокатською діяльністю №1927 від 13.05.2015; договір про надання правової допомоги (витяг) б/н від 01.11.18 р.),Андрійко О.В.(свідоцтво про право назайняття адвокатською діяльністю №2015 від 14.09.16; договір про надання правової допомоги(витяг) б/н від 01.11.18 р.),

відповідача- Чумаченко А.В.(свідоцтво про право назайняття адвокатською діяльністю №2079 від 19.04.16; договір про надання правової допомоги(витяг) № б/н від 17.09.18 р.),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.717) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №922/1631/18 (суддя Погорелова О.В., повний текст ухвали складено 17.09.2018)

за позовом Фізичної особи-підприємця Птах Ігоря Миколайовича , м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", м. Харків

про стягнення 956439 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2018 у справі №922/1631/18 клопотання відповідача про призначення у справі №922/1631/18 судової експертизи - задоволено. Призначено у справі №922/1631/18 судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса. Поставлено на вирішення експертів наступні питання:

- чи відповідає давність виконання додаткової угоди № 1 від 27.10.2014 до договору оренди № 1 від 01.09.2014, вказаній на ньому даті?

- чи могла додаткова угода № 1 від 27.10.2014 до договору оренди № 1 від 01.09.2014 бути створена (роздрукована, підписана, проставлені відбитки печаток) в період з травня по вересень 2018 року?

- чи додаткова угода № 1 від 27.10.2014 до договору оренди № 1 від 01.09.2014 могла бути створена (роздрукована, підписана, проставлені відбитки печаток) раніше договору оренди № 1 від 01.09.2014, якщо так, то яка розбіжність в часі?

- чи має додаткова угода № 1 від 27.10.2014 до договору оренди № 1 від 01.09.2014 ознаки впливу, що призвели до її штучного старіння?

Для проведення експертизи направлено експертній установі матеріали справи №922/1631/18. Провадження у справі 922/1631/18 зупинено.

В наведеній ухвалі суд першої інстанції зазначає про те, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, яка виникла на підставі договору оренди від 01.09.2014 в редакції додаткової угоди №1 від 27.10.2014. Враховуючи доводи відповідача про те, що вказана додаткова угода була виготовлена після подання відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність призначення у цій справі судової технічної експертизи документу для з'ясування обставин, які мають значення для справи та які неможливо встановити без спеціальних знань.

Позивач із вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала господарським судом не постановлялась та не оголошувалась в судовому засіданні 17.09.2018. Також позивач зазначає, що відповідач вже заявляв аналогічне клопотання, в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено. Позивач вважає, що в порушення п.3.6 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, судом не витребувано у відповідача вільних зразків відтисків печатки та не здійснено вилучення комп'ютерної техніки, що унеможливлює проведення експертизи. Крім того, позивач вважає, що в матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, а тому відсутня необхідність в призначенні судової експертизи.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечує та зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для призначення у цій справі судової технічної експертизи для з'ясування обставин, які мають значення для справи. Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на порушення місцевим господарським судом вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки за положеннями ч.1 ст.13 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт у разі необхідності має право подавати клопотання про надання додаткових матеріалів. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно пункту 2 частини першої статті 228 ГПК України, у випадку призначення експертизи суд може зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі потреби у спеціальних знаннях для з'ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд на виконання наведених положень законодавства та приписів статті 234 Господарського процесуального кодексу України повинен в обов'язковому порядку обґрунтувати необхідність призначення судової експертизи та навести підстави і мотиви такого призначення, зазначити обставини справи, які підлягають з'ясуванню експертом, та викласти обґрунтування неможливості з'ясування цих обставин самим судом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.07.2018) заборгованості в загальному розмірі 956439 грн., з яких основний борг за договором оренди №1 від 01.09.2014 - 572432, 58 грн., пеня у розмірі 93294,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 251721,14 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 38991,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди №1 від 01.09.2014, який доданий позивачем до позову.

11.07.2018, разом із відзивом на позовну заяву, відповідачем подано до суду першої інстанції заяву від 10.07.2018 про застосування строків позовної давності до вимог позивача (а.с.145-146 т.1).

03.09.2018 позивач надав до матеріалів справи додаткову угоду №1 від 27.10.2014 до договору оренди, в якій зазначено про домовленість сторін доповнити розділ 8 договору оренди пунктом 8.5 наступного змісту: «До вимог орендодавця про стягнення з орендаря заборгованості зі сплати орендної плати, пені, інфляційних втрат, 3% річних та інших виплат, які згідно цього договору і чинного законодавства України підлягають стягненню у зв'язку із неналежним виконанням орендарем зобов'язань за цим договором, застосовується строк позовної давності в 5 років» (а.с.3 т.2).

17.09.2018 відповідач звернувся до суду із клопотанням від 17.09.2018 про призначення судової технічної експертизи та наполягає на тому, що додаткова угода №1 від 27.10.2014 була виготовлена після подання відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, а тому не може бути належним доказом у цій справі.

Судова колегія приймає до уваги доводи відповідача про те, що директор ТОВ «Афаліна» - ОСОБА_6 здійснював дії, що суперечать інтересам товариства.

Як зазначає відповідач, в судових справах за участю ТОВ «Афаліна», директор ОСОБА_6 підтримував правову позицію іншої сторони.

В матеріалах цієї справи міститься відзив на позовну заяву від 09.07.2018, підписаний директором ТОВ «Афаліна» ОСОБА_6, в якому він визнає позов у цій справі та просить його задовольнити (а.с.133 т.1).

До матеріалів справи надано наказ ТОВ «Афаліна» №30/08, відповідно до якого 30.08.2018 ОСОБА_6 звільнений з посади директора товариства у зв'язку із втратою довіри учасника товариства та вчиненням перешкод у господарській діяльності товариства (а.с.134 т.3).

Отже, ОСОБА_6 був звільнений з посади директора ТОВ «Афаліна» під час розгляду цієї справи.

Спірна додаткова угода №1 від 27.10.2014 від імені ТОВ «Афаліна» підписана директором ОСОБА_6 та надана позивачем суду після звернення відповідача до суду із заявою про застосування строків позовної давності від 10.07.2018.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що враховуючи наведені обставини, існують обґрунтовані припущення про те, що додаткова угода №1 від 27.10.2014 підписана під час розгляду цієї справи, а не в день, яким датовано документ.

З'ясування вказаної обставини має істотне значення для вирішення справи, оскільки спірною додатковою угодою збільшено строки позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Тобто, вказана обставина кардинально впливає на результат вирішення цього спору, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до положень ст.267 Цивільного кодексу України, є підставою для відмови в позові.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у цій справ обставин, для з'ясування яких необхідні спеціальні знання.

Отже, судом мотивовано підстави проведення експертизи, а питання, які поставлено на вирішення експертів сформульовано з урахуванням вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз.

При визначенні організації, якій доручено проведення експертизи, судом враховано п. 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5), згідно з яким експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування, згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

Враховуючи наведене, судом правомірно доручено проведення експертизи судовим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

В оскаржуваній ухвалі визначено сторону, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи, а також попереджено судових експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду від 17.09.2018 року у цій справі про призначення судової технічної експертизи відповідає вимогам ст.100 ГПК України.

З огляду на те, що оскарженою ухвалою суду призначено судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, місцевий господарський суд, скориставшись наданим йому правом відповідно до положень статті 228 ГПК, правомірно зупинив провадження у справі до закінчення проведення експертизи.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала не ухвалювалась та не оголошувалась судом в судовому засіданні 17.09.2018 спростовується змістом протоколу судового засідання від 17.09.2018 та звукозаписом, в яких зафіксовано, що після виходу із нарадчої кімнати в 12:45 судом оголошено про задоволення клопотання відповідача про призначення у цій справі судової експертизи; про призначення у справі судової технічної експертизи; про зупинення провадження у справі.

Отже, доводи позивача є необгрунтованими.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відповідачем 12.09.2018 заявлялось аналогічне клопотання про призначення експертизи, в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено. Наведене, на думку позивача, свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд безпідставно прийняв клопотання до розгляду та не вжив заходів для запобігання зловживання відповідачем своїми правами.

Судова колегія не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.169 ГПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях.

З клопотанням сторона може звертатися повторно.

Положення ГПК України не містить обмежень для сторін в правах подавати суду заяви та клопотання під час розгляду справи.

При цьому, вирішення питання чи зловживає сторона своїми процесуальними правами та чи необхідно застосовувати відповідні заходи, визначені ГПК України, належить до повноважень суду, в провадженні якого знаходиться справа, а тому доводи позивача в цій частині не приймаються судом.

Також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що в порушення п.3.6 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, судом не витребувано у відповідача вільних зразків відтисків печатки та не здійснено вилучення комп'ютерної техніки, що унеможливлює проведення експертизи.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.69 ГПК України, експерт має право заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом.

Аналогічне право судового експерта закріплено в ст.13 Закону України «Про судову експертизу».

З урахуванням наведеного, доводи позивача про неможливість проведення експертизи є безпідставними, оскільки у разі необхідності за клопотанням експерта відповідні матеріали можуть бути надані судом на дослідження.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для розгляду справи по суті є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставина щодо давності виготовлення додаткової угоди №1 від 27.10.2014 може бути встановлена лише експертом та не може бути підтверджена іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи позивача безпідставними.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 17.09.2018 року у справі №922/1631/18 - без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, ст.271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2018 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2018 року у справі №922/1631/18 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної скарги набирає законної сили з дня її прийняття.

Дана постанова може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.12.2018р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя Л.Ф. Чернота