ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Справа № 924/133/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кудінов В.В. (адвокат),

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: Кравець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2018 р. у справі № 924/133/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар"

до відповідача Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області

про стягнення 769 075,23 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар", м. Тернопіль звернулось з позовом про стягнення з дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький 769075,23 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.02.2015 р. належні позивачу транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень внаслідок ДТП, причиною якої став незадовільний стан дорожнього покриття на ділянці автомобільної дороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка на 284 км, яка знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг і експлуатаційне утримання якої здійснює відповідач на підставі укладеного зі Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області договору №21 від 24.12.2014 р. На підтвердження вимог посилається на висновок від 01.03.2016р. №5-47/16 Тернопільського НДЕКЦ МВС України в Хмельницькій області, висновок експертного дорожньо-технічного дослідження №1030 від 20.03.2015 р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, постанову Івано-Франківського міського суду від 12.05.2015 р. у справі №344/4339/15-п, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р. у справі №3607/9440/15-ц, калькуляції від 29.03.2015 р., положення ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Закон України "Про дорожній рух".

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.06.2018 р. у справі № 924/133/18 (суддя Виноградова В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький, вул. Свободи, буд. 77 (код 31100492) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар", м. Тернопіль, вул. Гріга, буд. 3 (код 32578150) 416854,70 грн. (чотириста шістнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири гривні 70 коп.) збитків, 6252,82 грн. (шість тисяч двісті п'ятдесят дві гривні 82 коп.) витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач - Дочірнє підприємство "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2018 р. у справі № 924/133/18 та прийняти нове про відмову в позові.

В обґрунтування скарги посилаючись на положення п. п. 1.6, 2.4, 8.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 р., зазначає, що позивачем не додано оригіналів фіскальних чеків, які підтверджують проведення ремонтних робіт та закупівлю деталей на суму заявлених позовних вимог, а також відсутні дані щодо наявності вини відповідача. Посилаючись на ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 1172 ЦК України зазначає, що позивачем не довдедено обставин які спричинили завдання йому шкоди. Вказані обставини, на думку апелянта, в сукупності призвели до неправильного з'ясування судом першої інстанції обставин справи та ухвалення передчасного рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Вважає, що факти неправомірності поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини завдавача шкоди були доведені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18.10.2017 р. у справі №607/9440/15-ц, згідно з якою відповідачу присуджено відшкодувати ОСОБА_4 3000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в результаті якої позивач, в свою чергу, поніс матеріальні збитки. При цьому цією ухвалою скасовано рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09.06.2017 р. у справі №607/9440/15-ц, на яке посилався господарський суд Хмельницької області у рішенні від 17.03.2017 р. у справі №924/1704/15 (залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 р.), відмовляючи у позові ТОВ СК "Альфа-Гарант" до відповідача про стягнення 80000,00 грн. страхового відшкодування. Повідомив, що ремонт транспортних засобів, які зазнали шкоди в результаті ДТП, проводився позивачем на виробничих потужностях останнього, проведення якого підтверджується робочими наказами-нарядами та актами списання, калькуляціями. Вартість відновлювального ремонту відповідає експертним висновкам та внутрішнім документам позивача. Зазначає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2018 р. у справі № 924/133/18 прийняте із додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених рішенні, дійсним обставинам справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа - Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області в поданому до суду відзиві відзначає, що саме відповідач за умовами укладеного договору № 21 від 24.12.2014 р. на експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяним фізичним або юридичним особам при виникненні ДТП, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, а тому останній безпідставно посилається на необхідність застосування ч. 2 ст. 1172 ЦК України. Разом з цим відзначає, що позивач належним чином не підтвердив суму позовних вимог, а тому вважає прийняте судом рішення необгрунтованим.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали викладені у відзивах доводи та заперечення.

Відповідач не забезпечив явку повноважних представників в судове засідання.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За умовами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін враховуючи таке.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 ЦК України).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, виключає відповідальність особи, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як встановлено постановою Івано-Франківського міського суду від 12.05.2015 р. у справі №344/4339/15-п (провадження №3/344/1406/15) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 (водія) за ст. 124 КУпАП, водій не допустив порушень правил дорожнього руху, а ДТП сталася внаслідок потрапляння (в'їзду) переднього лівого колеса автопоїзда, керованого ОСОБА_5, у вибоїну шириною 0,6 м, довжиною 0,88 м та глибиною 0,12 м, у результаті чого відбувся розрив колеса, втрата водієм керованості транспортного засобу, виїзд на зустрічну смугу руху та перекидання на праву сторону через зустрічну смугу руху в кювет. З урахування висновку експертного дослідження №8А від 19.03.2015 року НДЕКЦ УМВС України в Хмельницькій області, виходячи із вимог ст. 10, ст. 11 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач стверджує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", а саме: внаслідок утворення вибоїни, яка не була ліквідована та через яку ОСОБА_5, водій автомобіля Volvo FN-12420, р.н. НОМЕР_4, з напівпричепом-цистерною BSLT STC-1, р.н. НОМЕР_4, втратив технічну можливість керування, що призвело до перекидання транспортних засобів та завдання матеріальної шкоди.

При цьому посилається на вищевказану постанову Івано-Франківського міського суду від 12.05.2015 р. у справі №344/4339/15-п, а також на висновок від 01.03.2016р. №5-47/16 Тернопільського НДЕКЦ МВС України в Хмельницькій області, висновок експертного дорожньо-технічного дослідження №1030 від 20.03.2015 р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р. у справі №3607/9440/15-ц.

Згідно з наведеними вище висновками водій автопоїзда у складі сідельного тягача "Volvo FN-12420" та цистерни, з моменту виникнення небезпеки (перешкоди) для руху (настання об'єктивної можливості у нього побачити вибоїну з робочого місця водія тягача), не мав технічної можливості навіть привести в дію робочу гальмівну систему транспортного засобу, а тим більше шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця розташування вибоїни на проїзній частині дороги або навіть привести в дію систему рульового керування транспортного засобу і тим більше здійснити безпечний її об'їзд. Також зазначено, що ділянка на 284 км автодороги сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка та наявна на ній організація дорожнього руху, за своїми техніко-експлуатаційними показниками не відповідає вимогам регламентуючих документів, оскільки на ній була наявна вибоїна, яку дорожньо-експлуатаційні служби повинні були ліквідувати в термін не більше 1 доби, з моменту її виявлення при перевірці стану дорожнього покриття проїзної частини на ділянці. При неможливості ліквідувати дану вибоїну на проїзній частині в зазначені терміни, дорожньо-експлуатаційні служби, з моменту виявлення її, повинні були негайно встановити за 150-300 м до небезпечної ділянки тимчасові попереджувальні дорожні знаки 1.12 Вибоїна та ввести обмеження максимальної швидкості руху до 70 км/год за допомогою заборонного дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості". Оскільки ділянка на 284 км автодороги сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка та наявна на ній організація дорожнього руху, за своїми техніко-експлуатаційними показниками не відповідала вимогам регламентуючих документів, а швидкісний режим на ній мав бути обмежений до 70 км/год, то дані дорожні умови не забезпечували безпеку руху транспортних засобів із швидкістю 80 км/год та 110 км/год по даному відрізку дороги.

Також Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було прийнято рішення від 01.04.2016 р. у справі №607/9440/15-ц про стягнення з дочірнього підприємства „Хмельницький облавтодор відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України на користь ОСОБА_4 3000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Так, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «МВ Стеллар», третя особа ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 20000 гривень, мотивуючи вимоги тією обставиною, що з вини водія ТОВ «МВ Стеллар» 27.02.2015 року о 20.30 годині відбулася ДТП на 284км.+800 м. автодороги Стрий Тернопіль Кіровоград - Знамянка, внаслідок якого позивач, як пасажир автомобіля, зазнав тілесних ушкоджень. У зв'язку з виправданням водія ТОВ «МВ Стеллар» у події ДТП позивач заявив вимоги додатково до Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області, дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», з вини яких не було забезпечено безпеку руху на ділянці дороги Стрий Тернопіль Кіровоград - Знам'янка 284км.+800 м шляхом непроведеного ремонту ушкодженого дорожнього покриття з утворенням значного розміру вибоїни, котра стала причиною ДТП.

У вищезазначеному рішенні суд, встановивши факт пошкодження транспортного засобу під керуванням третьої особи внаслідок його попадання під час руху дорогою загального користування, що перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області, у вибоїну; недоведеність встановлення перед місцем пошкодження ділянки дороги будь-яких попереджувальних чи огороджувальних знаків, з урахуванням обставин справи підтверджених належними та допустимими доказами, дійшов висновку, що невиконання передбачених законами (ст. 9 ЗУ "Про дорожній рух", п. 11 Єдиних правил утримання автомобільних доріг) та укладеним зі Службою автомобільних доріг 12.07.2012 року договором з додатками обов'язків ДП "Хмельницький облавтодор" перебуває у причинному зв'язку з настанням даної ДТП і її наслідками пошкодженням автомобіля й заподіянням тілесних ушкоджень позивачу, тому моральна шкода має бути відшкодована саме зазначеною юридичною особою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р. у справі №607/9440/15-ц рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2016 р. в частині стягнення з дочірнього підприємства Хмельницький облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь позивача 3000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, та вирішення питання про розподіл судових витрат, залишено в силі.

Суд касаційної інстанції зазначив, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд при дослідженні доказів у справі, які були досліджені місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням від 01.04.2016 р. у справі №607/9440/15-ц Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р., встановлено факт невиконання ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» передбачених чинним законодавством обов'язків щодо утримання автомобільних доріг та перебування зазначеного у причинному зв'язку з настанням ДТП і її наслідками, спростовуються доводи відповідача про недоведення позивачем вини відповідача у заподіянні збитків, в тому числі з посиланням на відсутність судового рішення про притягнення працівника відповідача до відповідальності.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільні дороги" (далі Закон) автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Згідно зі ст. 10 Закону державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Таким чином, Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області є державним підприємством, яке уповноважене власником, а саме державою на здійснення заходів по забезпеченню безперервних та безпечних умов руху транспортних засобів, а також утримання автомобільних доріг у належному стані.

Згідно з п. п. 4, 5, 6, 9 ст. 11 Закону одним з основних обов'язків органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженням; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає, зокрема, за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 6) санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належать: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 3 ст. 14 вказаного Закону визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходиться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з вимогами пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникненні інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Матеріалами справи стверджується, що 24.12.2014р. між Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області (замовник) та ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (підрядник) укладено договір експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області №21, відповідно до п. 1.1 якого Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області доручила підряднику і зобов'язалася прийняти і оплатити надання послуг (виконання робіт) з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення Хмельницької області (експлуатаційне утримання доріг державного значення) (протяжністю 2077 км) згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов'язався на свій власний ризик надати послуги (виконати роботи), доручені йому замовником.

Відповідно до п. 7.4 укладеного договору відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та або юридичним особам при виникненні ДТП, пов'язаних з незадовільним дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством. При цьому підрядник несе відповідальність за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг та робіт, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне виконання послуг (виконання робіт), в межах виділених коштів та фінансування та відповідних планів-завдань замовника.

Крім робіт, передбачених п. п. 1.1, 1.2 цього договору, Хмельницький облавтодор зобов'язався виконувати роботи на мережі автомобільних доріг з ліквідації ямковості, наслідків стихійного лиха та аварійні роботи: у разі надходження конкретних письмових розпоряджень замовника по усуненню загрози безпечного проїзду автотранспорту, по ліквідації наслідків дорожньо-транспортних пригод (п. 1.3 вищезазначеного договору).

Відповідач стверджував про належне виконання робіт, передбачених договором від 24.12.2014 р., з огляду на наявні матеріали справи, зокрема, журнал виконання робіт ДРП-4 філія „Хмельницька ДЕД ДП „Хмельницький облавтодор ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України на автомобільній дорозі М-12 Стрий- Тернопіль - Знам'янка (км. 260+00 - 291+00) сх. під'їзд до м. Хмельницького (км. 0-4+500), акт приймання виконання будівельних робіт №343 за грудень 2014р., звіт про виконані роботи і витрати матеріалів по поточному ремонту, зимовому утриманню та озелененню автомобільних доріг М-12 С-Т-Н-З км. 260-287+500 СХ. Під'їзд до м. Хмельницького, значення у співставленні з виробничими нормами за грудень 2014р.

Колегія суддів погоджується з місцевим судом, що вищезазначені доводи спростовуються обставинами встановленими рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2016 р. у справі №607/9440/15-ц, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р., щодо невиконання відповідачем робіт з належного утримання доріг.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що в рішенні господарського суду Хмельницької області від 17.03.2017 р. №924/1704/15, залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 р., на яке посилається відповідач, взято до уваги рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09.06.2016 р. у справі №607/9440/15-ц, однак зазначене рішення скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 р.

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення законодавства, судові рішення та встановлені обставини справи у їхній сукупності та взаємозв'язку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність таких елементів для настання відповідальності відповідача у вигляді відшкодування збитків як: протиправна поведінка відповідача, яка виявилась у неналежному виконанні робіт з експлуатаційного утримання доріг, передбачених договором 24.12.2014 р. №21; наслідок такої протиправної поведінки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.02.2015 р. на ділянці автомобільної дороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка на 284 км та в результаті якої заподіяно збитки транспортним засобам позивача; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та її наслідками у вигляді збитків; наявність вини відповідача у заподіянні збитків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 769075,23 грн. збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу Volvo FH 12420 (д.н. НОМЕР_3), враховуючи вартість відновлювального ремонту в сумі 631206,13 грн. та беручи до уваги сплату страховою компанією 80000,00 грн. страхового відшкодування, а також 217869,10 грн. збитків, завданих пошкодженням напівпричіпа-цистерни BSLT STC-1, р.н. НОМЕР_4.

В обґрунтування розміру заподіяних збитків посилається на звіт №11229 від 29.03.2015 р., згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volvo FH 12420 (д.н. НОМЕР_3) внаслідок його пошкодження складає 278985,60 грн., вартість ремонту - 631206,13 грн. з ПДВ, а також звіт від 30.12.2015 р. про оцінку напівпричіпа-цистерни BSLT STC-1, р.н. НОМЕР_4, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику напівпричіпа-цистерни BSLT STC-1, р.н. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП - 217869,10 грн. з ПДВ.

З поданих звітів вбачається, що оцінка здійснювалася відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено у звітах щодо оцінки транспортних засобів Volvo FH 12420, д.н. НОМЕР_3 та BSLT STC-1, р.н. НОМЕР_4, матеріальний збиток, завданий їхньому власнику, становить відповідно 278985,60 грн. та 217869,10 грн.

При цьому з приводу обґрунтування стягнення збитків, завданих у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу Volvo FH 12420 (д.н. НОМЕР_3), зазначеною у звіті від 29.03.2015 р. вартістю відновлювального ремонту в сумі 631206,13 грн., місцевий суд вірно зазначив, що така вартість відновлювального ремонту визначена без урахування фізичного зносу деталей (з урахуванням 223987,22 грн.). Однак матеріальний збиток власника транспортного засобу, враховуючи положення Методики, визначається, виходячи з вартості, зокрема, відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу. Одночасно із зазначеного слідує, що при визначенні у звіті від 29.03.2015 р. вартості матеріального збитку в сумі 278985,60 грн. було враховано вартість відновлювального ремонту, як передбачено Методикою, та зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП, а саме: 278985,60 грн.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи сплату ТДВ СК "Альфа-Гарант" позивачу 80000,00 грн. страхового відшкодування згідно з платіжним дорученням №11300 від 17.04.2015 р., обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача, є визначені звітами матеріальні збитки, завдані власнику транспортних засобів, розраховані з урахуванням вартості відновлювального ремонту, в розмірі 416854,70 грн. (278985,60 грн. - 80000,00 грн. + 217869,10 грн.).

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що надані позивачем закази-наряди, калькуляції та акти списання запчастин в обґрунтування понесення витрат на відновлювальний ремонт в сумі 631206,13 грн., не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема не надано первинних документів, які би підтверджували фактичне та реальне здійснення відображених у зазначених внутрішніх документах витрат та операцій, пов'язаних з проведенням відновлювального ремонту, а тому останні не можуть бути взяті до уваги.

Доводи апелянта, що вищезазначені звіти не можуть вважатися належними та допустимими доказами розміру понесених матеріальних збитків, оскільки не відповідають приписам ГПК України, судом відхиляються, оскільки законодавство не містить вимог щодо підтвердження розмірів збитків виключно висновками експертів, складеними у порядку ст. ст. 98, 99 ГПК України.

Суд першої інстанції в даному випадку вірно зазначив, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України). Зокрема, згідно зі ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Будь-які інші докази, які би спростовували висновки, наведені у звітах, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та причинно-наслідкового зв'язку між порушенням та шкодою. Натомість відповідач може бути звільнений від відповідальності, якщо доведе відсутність своєї вини у заподіяній шкоді.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 06.06.2018 р. у справі № 924/133/18 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" від 03.07.18р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року у справі №924/133/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/133/18 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.