ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Справа № 925/931/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Рейл Лоджистікс,

м. Київ

до публічного акціонерного товариства Азот, м. Черкаси

про стягнення 2 847 001 грн. 57 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю Рейл Лоджистікс до публічного акціонерного товариства Азот про стягнення з відповідача 2 887 924 грн. 64 коп. боргу, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору оренди залізнодорожнього рухомого складу №217-421 від 25 квітня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09 жовтня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09 жовтня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 13 листопада 2018 року.

25 жовтня 2018 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 18 жовтня 2018 року за №797, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 2 540 350 грн. 00 коп. основного боргу, 24 637 грн. 92 коп. 3% річних та 282 013 грн. 65 коп. пені.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2018 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю Рейл Лоджистікс про зменшення розміру позовних вимог від 18 жовтня 2018 року за №797 прийнято до розгляду та задоволено.

У звязку з чим позов розглядається судом з урахуванням зменшених позовних вимог.

Також вищевказаною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 грудня 2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

У відзиві на позов відповідач зазначав про невірне нарахування річних та пені з 11 квітня 2018 року, оскільки строк здійснення попередньої оплати настав 25 квітня 2018 року, а початок прострочення сплати - 26 квітня 2018 року.

Крім того відповідач вказував, що борг утворився у звязку з накладенням державним виконавцем арешту на грошові кошти, які належать підприємству та знаходяться на рахунках відповідача.

В звязку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач вказував, що зазначені відповідачем обставини - арешт грошових коштів відповідно до постанови головного державного виконавця від 11 квітня 2018 року, існували на дату укладання між сторонами договору, а факт сплати відповідачем на користь позивача орендних платежів протягом травня-липня 2018 року є підтвердженням того, що зазначені обставини не є перешкодою для відповідача у виконанні його зобов'язання за умовами договору.

Крім того, постанова про накладення арешту на рахунки відповідача не може бути допустимим доказом у розумінні чинного законодавства, оскільки наявність або відсутність арешту майна, коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

В звязку з чим позивач вважає необґрунтованими пояснення викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 грудня 2018 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/931/18.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 25 квітня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю Рейл Лоджистікс (орендодавець) та публічним акціонерним товариством Азот (орендар) було укладено договір оренди залізнодорожнього рухомого складу №217-421.

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору орендодавець зобовязався передати, а орендар - прийняти в оренду залізноджорожні вагони, технічно та комерційно придатні до перевезення.

Розмір орендної плати становить 950 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ за один вагон на добу (п. 5.2 договору).

Згідно п. 5.3. договору орендна плата сплачується шляхом 100% попередньої оплати:

- при передачі в оренду, до моменту відправлення вагону на адресу орендаря та підписання актів приймання-передачі вагонів, сплачується сума орендної плати за період до кінця поточного місяця і за весь наступний місяць;

- наступна передоплата здійснюється до 10-го числа поточного місяця за наступний за ним місяць оренди.

Згідно копії акту №2 від 31 травня 2018 року розмір орендної плати складає 6 543 600 грн. 00 коп.

Однак свій обовязок щодо оплати орендної плати відповідач виконав частково, в звязку з чим борг складає 2 540 350 грн. 00 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач у своєму відзиві на позов вказував, що виходячи з умов договору датою початку оренди рухомого складу є 25 квітня 2018 року, а тому попередня оплата повинна бути проведена (грошові кошти повинні були бути сплачені) включно до 24 квітня 2018 року.

З вказаними доводами відповідача суд погоджується.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору оренди, розрахунку з позивачем за орендовані вагони.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином заявлена до стягнення сума боргу зі сплати орендної плати в розмірі 2 540 350 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 6.2. договору в разі порушення орендарем строків перерахування орендної плати, згідно п. 5.3. договору, орендар зобовязаний сплатити орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від суми простроченої орендної плати.

Так, з урахуванням вищенаведених умов договору позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 282 013 грн. 65 коп. пені нарахованої за період з 26 квітня 2018 року по 21 серпня 2018 року на суму боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 24 637 грн. 92 коп. нарахованих за період з 26 квітня 2018 року по 21 серпня 2018 року на суму боргу.

Здійснивши перевірку правильності нарахування річних та пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що річні та пеня нараховані позивачем вірно, а тому заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Тобто повернення судового збору за відсутності відповідного клопотання не допускається.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Азот, вул. Першотравнева, 72, м. Черкаси, ідентифікаційний код 00203826 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Рейл Лоджистікс, вул. Ділова,5, корп. 2, м. Київ, ідентифікаційний код 40637393 2 540 350 грн. 00 коп. боргу зі сплати орендної плати, 282 013 грн. 65 коп. пені, 24 637 грн. 92 коп. 3% річних та 42 705 грн. 02 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 12 грудня 2018 року.

Суддя А.В.Васянович