ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Справа№ 911/1580/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Цибульський Р.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.12.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 28.08.2018

про закриття провадження

у справі №911/1580/18 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті"

до Комунального підприємства "Новозаводське"

Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Позов обґрунтовано тим, що у даній справі шляхом оспорювання офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття третьою особою речових прав на нерухоме майно, позивач намагається відновити своє право власності шляхом пред'явлення позову до суб'єкта владних повноважень, який від імені держави здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з огляду на що, позивач вважає, що дана справа, з урахуванням суб'єктного складу сторін, підсудна господарському суду, у зв'язку із відсутністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" та державного реєстратора спору щодо управлінських функцій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2018 закрито провадження у справі №911/1580/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" до Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, скаржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті") звернувся до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 - скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що дана ухвала є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам процесуального права та матеріального права, а саме судом першої інстанції було порушено пп. 6, 13 ч. 1 ст. 20, ст.. 30 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мальченко А.О., суддів: Дикунської С.А., Жук Г.А.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 №475, за актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 справу №911/1580/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 - залишено без руху.

14.11.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої надано суду:

- докази надсилання апеляційної скарги рекомендованим листом з описом вкладення на адресу юридичного місцезнаходження відповідача;

- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.11.2018) поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1580/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 призначено на 06.12.2018.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018, у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючими суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №911/1580/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 для розгляду справи №911/1580/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 сформовано колегію суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий суддя), судді: Мартюк А.І., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 прийнято справу №911/1580/18 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Буравльов С.І., для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018. Розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 06.12.2018.

В судове засідання 06.12.2018 з'явився представник позивача.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про долучення постанови Верховного суду у справі №911/1431/18 від 20.11.2018.

В судовому засіданні 06.12.2018 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 - скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання 06.12.2018 не з'явився, повноважних представників також не направив. Про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності відповідача та його повноважного представника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 06.12.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як було зазначено вище Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позов обґрунтовано тим, що у даній справі шляхом оспорювання офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття третьою особою речових прав на нерухоме майно, позивач намагається відновити своє право власності шляхом пред'явлення позову до суб'єкта владних повноважень, який від імені держави здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з огляду на що, позивач вважає, що дана справа, з урахуванням суб'єктного складу сторін, підсудна господарському суду, у зв'язку із відсутністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" та державного реєстратора спору щодо управлінських функцій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2018 закрито провадження у справі №911/1580/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" до Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Місцевий господарський суд постановляючи свою ухвалу посилався на те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" не містить вимог у спорі щодо майна або майнових прав, а лише єдину вищевказану вимогу до державного реєстратора про скасування його рішення при вчиненні реєстраційних дій, що обґрунтована невідповідністю закону дій реєстратора при внесенні змін у записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті"" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з абзацом 2 частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" не містить вимог у спорі щодо майна або майнових прав, а лише єдину вищевказану вимогу до державного реєстратора про скасування його рішення при вчиненні реєстраційних дій, що обґрунтована невідповідністю закону дій реєстратора при внесенні змін у записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Абзацом 1 статті 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №823/378/16 зазначено, що державний реєстратор є суб'єктом владних повноважень, а правовідносини, які виникають між ним та заявником - публічно-правовими. Захист прав та інтересів відповідного заявника від порушень з боку цього суб'єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні строків, процедури, умов та інших визначених законом особливостей вчинення реєстраційних дій, є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту позовної заяви у даній справі вбачається, що позовні вимоги заявлені у зв'язку із недотриманням державним реєстратором встановленого законом порядку прийняття рішень про скасування державної реєстрації.

Вирішуючи питання про те, чи відноситься справа до юрисдикції господарських судів чи до юрисдикції інших судів, суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Одночасно, статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних саме із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ.

Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства; суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції, господарському суду необхідно визначити, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за умов участі у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Колегією суддів враховано позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №809/739/17 - якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією майнових або особисто немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №336/2177/17 зазначено, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулась до суду.

В своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що державні реєстратори є спеціальними суб'єктами у сфері державної реєстрації прав та приймають участь в якості відповідача як у цивільній так і в господарській юрисдикції в залежності від позивача. Водночас скаржник зазначає, що предметом судового розгляду в цій справі є не тільки дії та рішення державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поневолення права власності позивача на нерухоме майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з такими твердження скаржника, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви, оскаржується виключно дотримання державним реєстратором законодавчих вимог, зокрема, проведення їх за відсутності відповідних документів (рішення суду), порушення територіальності вчинення реєстраційних дій за місцезнаходженням майна, не встановлення ним відсутності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та інших вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, відтак, відносини, що складаються між суб'єктами таких речових прав та державним реєстратором мають виключно публічно-правовий характер, а державна реєстрація не встановлює, не змінює, не припиняє прав, а лише забезпечує визнання та захист державою вже наявних. Отже, оскарження дій державного реєстратора не містить ознак спору про право, що виникає з цивільних відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає доводи скаржника безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржником не надано доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні ухвали від 28.08.2018 у справі №910/1580/18 місцевим господарським судом було дотримано норм процесуального права, повно та всебічно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника (Товариство з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті").

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 255, 270, 271, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі №911/1580/18 скасувати.

3. Матеріали справи №911/1580/18 направити для розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов

Повний текст постанови складено 14.12.2018