ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"03" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2443/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/2443/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БК Аверс ЛТД

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 57731,11 грн., -

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ БК Аверс ЛТД звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 57731,11 грн., з яких: 49999 грн. заборгованість по декларуванню товарів, 2106,83 грн. 3% річних, 5625,28 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг по декларуванню товарів щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

02.11.2018р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання 03.12.2018р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення від 08.11.2018р.

Відповідач у судове засідання 03.12.2018р. не з`явився, та відзив на позов не надав. При цьому про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення від 08.11.2018р.

Враховуючи, що встановлений судом строк на подання до суду відзиву на позов сплинув 23.11.2018р., а також виходячи з того, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін у судовому засіданні та відсутністю відзиву на позов.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 03.12.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

Позивач посилається, що на сайті ТОВ БК Аверс ЛТД розміщено договір (публічна оферта) про надання послуг по декларуванню товарів, згідно з яким ТОВ БК Аверс ЛТД (Виконавець, позивач) пропонує фізичним та юридичним особам (Замовник) отримати послуги з декларування товарів та інших предметів, майна і транспортних засобів, на умовах викладених у цьому договорі та інших документах, на які у ньому є посилання.

Відповідно до умов цього договору, даний договір є публічним договором у розумінні ст.633 ЦК України та договором приєднання, у розумінні умов, викладених у ч. 1 ст. 634 ЦК України. Надання Замовнику документів на товар є свідченням беззастережного прийняття умов, викладених у даному Договорі, та вважаються акцептуванням цієї оферти Замовником.

Відповідно до п.1.1.4 договору цей договір регулює взаємні відносини між Виконавцем та Замовником у процесі надання послуг. Згідно умов договору Виконавець зобов`язується надавати послуги з декларування товарів кожному Замовнику, який до нього звернеться, а Замовник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати їхню вартість. Виконавець встановлює однакові для всіх Замовників умови надання цих послуг, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договір доводиться до відома усіх Замовників шляхом його розміщення (оприлюднення) на офіційному сайті Виконавця: http://avers.lviv.ua/. Даний договір прирівнюється до укладання сторонами двостороннього письмового договору на умовах, що викладені в цій публічній оферті.

Згідно з п.п.2.1,2.2 договору для фізичних чи юридичних осіб підтвердженням повного та безумовного акцептування даної публічної оферти є надання документів Виконавцю для декларування товарів. Договір вважається укладеним з моменту отримання Виконавцем документів від Замовника для декларування товарів чи вчинення інших дій, передбачених договором, що свідчать про згоду дотримуватися умов договору. Оформлення договору у вигляді окремого письмового документу не вимагається. Договір має юридичну силу відповідно до ст.633 ЦК України і є рівносильним договору, підписаному сторонами.

Відповідно до п.2.4 договору укладаючи договір, Замовник автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям положень договору, зокрема, стосовно вартості отриманих послуг.

Згідно з п.3.1 договору Виконавець, згідно умов цього договору, а також інформації, зазначеної на сайті Виконавця, зобов`язується надати комплекс послуг з декларування товарів Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги в обсязі та на умовах визначених цим Договором та інформації, зазначеної на сайті Виконавця.

Відповідно до п.4.5 договору оформлення ВМД є достатньою підставою для визнання факту виконання робіт Виконавцем в повному обсязі.

Згідно з п.5.2.2 договору Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити надані Виконавцем послуги в порядку та на умовах визначеними цим договором.

Відповідно до п.6.1 договору вартість послуг за цим договором встановлюється згідно тарифів, та оприлюднених на сайті Замовника.

Згідно з п.6.2 договору оплата послуг здійснюється Замовником не пізніше 5 банківських днів по завершенню митного оформлення товару. Авансові платежі необхідні для сплати мита, акцизу, ПДВ та митних процедур на розрахунковий рахунок митниці сплачуються до митного оформлення товару. У разі потреби, сплата сум мита, акцизу, ПДВ та митних процедур може бути здійснена безпосередньо Виконавцем за Замовника.

Відповідно до п.6.7 договору сторони дійшли згоди, що датою надання послуг є дата завершення митного оформлення митної декларації (виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх надання на паперовому носії).

Згідно з п.6.8 договору після закінчення надання послуги сторони підписують акт прийняття-передачі наданих послуг.
Відповідно до п.п.7.1-7.3 договору термін дії оферти не обмежений і співпадає зі строком її розміщення на офіційному сайті Виконавця, якщо інше не зазначено на самому сайті. Для Замовника цей договір набуває чинності з моменту передачі документів Виконавцю для декларування товарів. Строк дії договору з Замовником, який акцептував дану оферту,закінчується в момент оплати Замовника отриманих послуг.

Згідно з п.8.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Також позивач посилається, що на сайті позивача розміщено вартість послуг за даним договором.

Водночас позивачем на підтвердження надання послуг за договором надано до суду відповідні митні декларації: №UA209200/2017/102956, №UA209200/2017/102964, №UA209200/2017/102962, №UA209200/2017/102954, №UA209200/2017/102963, №UA209200/2017/102957, №UA209200/2017/102958, №UA209200/2017/102955, №UA209200/2017/102959, №UA209200/2017/102961, №UA209200/2017/102966, №UA209200/2017/102960, №UA209200/2017/104059 в яких зазначено, що відправником /експортером є Військова частина НОМЕР_1 , декларантом/представником є ТОВ «БК Аверс ЛТД», та які містять відмітки митного органу відправлення від 21.05.2017р. та від 19.06.2017р.

Також позивач надав до суду лист вих.№1/08/18 від 03.08.2018р., в якому зазначено про скерування на адресу відповідача рахунку на оплату наданих послуг та 2 примірників підписаного позивачем договору та в якому позивач просив повернути підписаний примірник договору на адресу позивача впродовж 10 днів з моменту отримання та оплатити послуги за договором.

Доказів надіслання цього листа відповідачу позивач до суду не надав.

У листі від 22.08.2018р. №116/14/2/1079/л Фінансово-економічне управління командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, розглянувши запит стосовно надання інформації щодо військової частини НОМЕР_1 , повідомлено позивачу, що військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою та має .

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Як вище встановлено господарським судом, позивач посилається, що на сайті позивача розміщено публічний договір про надання послуг по декларуванню товарів, умовами якого встановлені зобов`язання позивача з надання послуг з декларування товарів, а також встановлено, що підтвердженням акцептування даної публічної оферти є надання документів позивачу для декларування товарів.

Водночас матеріали справи не містять і позивачем до суду не надано доказів, які свідчать, що відповідач надав позивачу документи для здійснення декларування товарів.

Між тим, наявність у справі саме цих доказів підтверджує акцептування відповідачем публічної оферти щодо укладення з позивачем договору про надання послуг по декларуванню товарів

Окрім того, позивач посилається на надання відповідачу певного переліку послуг загальною вартістю 44629,86 грн., а саме з митного декларування 21.05.2017р. позивачем здійснено оформлення основного листа МД у вихідний день у кількості 12 шт., визначення коду УКТ ЗЕД у кількості 9 шт.; оформлення додаткового листа МД (за 2-й та кожний наступний товар, код УКТ ЗЕД) у вихідний день у кількості 7 шт.; заповнення CMR у вихідний день у кількості 1 шт.; оформлення електронного інвойсу у вихідний день у кількості 19 шт.; проведення фізичного огляду вантажів (за годину) у кількості 6 шт.; відшкодування митний платежів (транзитні кошти) у кількості 1 шт. на суму 2349,86 грн. З митного декларування 19.06.2017р. позивачем здійснено оформлення основного листа МД у кількості 1 шт., оформлення додаткового листа МД (за 2-й та кожний наступний товар, код УКТ ЗЕД) у кількості 7 шт.; оформлення електронного інвойсу у кількості 8 шт.; оформлення ПП у кількості 1 шт.; - інформаційно-консультативні послуги з питань застосування митного законодавства у кількості 4,728 год.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які підтверджують посилання позивача на надання відповідачу зазначеного ним переліку послуг.

При цьому, відповідно до умов п.6.8. договору (публічна оферта) про надання послуг по декларуванню товарів, на який посилається сам позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, після закінчення надання послуги сторони підписують акт прийняття-передачі наданих послуг. Проте, актів прийняття-передачі наданих послуг позивачем до суду також не надано.

Такі обставини унеможливлюють встановлення судом дійсного обсягу наданих позивачем послуг з митного оформлення товарів за митним деклараціями, копії яких наявні в матеріалах справи, а відтак і встановлення вартості наданих послуг.

Водночас при визначенні обсягу послуг не підлягають застосуванню умови п.4.5. договору, згідно з яким оформлення ВМД є достатньою підставою для визнання факту виконання робіт Виконавцем в повному обсязі, оскільки визнання факту надання послуг з митного оформлення само по собі не засвідчує обсягу таких послуг, а також з урахуванням заявлення до стягнення вартості послуг у кількості, яка різниться від кількості наданих митних декларації.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості наданих позивачем послуг, а отже і про відмову в їх задоволенні.

Водночас, враховуючи, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від позовних вимог про стягнення основного боргу, у задоволенні позовних вимог в цій частині також відмовлено господарським судом.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю БК Аверс ЛТДу задоволенні позову.

2.Судові витрати щодо сплати судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю БК Аверс ЛТД.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець