РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/331/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" (03187, м.Київ, вул.Академіка Глушкова, 1)

до 1) Департаменту патрульної поліції МВС України (03151, м.Київ, вул..Народного Ополчення, 9),

2) Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, )

Треті особи ,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) Державна Казначейська Служба України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6),

2) ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04073, м.Київ, пров. Балтійський 20),

3) ОСОБА_1

про стягнення 325 532,27 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Ковтун А.М. за дов.

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Фенікс" звернулось із позовом до Головного управління Національної поліції в місті Києві про стягнення 325 532,27 грн., з яких: 324 082,27 грн. витрат, виплачених позивачем по договору добровільного страхування наземного транспорту № 007/16-Т від 01.03.2016 в якості страхового відшкодування по ДТП, яка сталась 26.07.2016 з вини працівника патрульної поліції ОСОБА_1, який керував автомобілем "Toyota Prius", державний номер НОМЕР_4, 1300,00 грн. вартості експертної оцінки та 150,00 грн. вартості довідки МВС про ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018.

02.02.2018 Головне управління Національної поліції в місті Києві подало відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що Головне управління Національної поліції в місті Києві є неналежним відповідачем у справі, оскільки позивач оскаржує дії патрульних поліцейських Управління патрульної поліції в місті Києві, яке є виключно структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, крім того, автомобіль, під час експлуатації якого ОСОБА_1 було здійснено ДТП 26.07.2016 належить Департаменту патрульної служби МВС; стверджує, що працівники Управління патрульної поліції в місті Києві не перебувають у жодних трудових, адміністративних відносинах з Головним управлінням Національної поліції в місті Києві.

09.02.2018 позивачем подано до суду заяву про заміну первісного відповідача у справі - Головне управління Національної поліції в місті Києві на належного - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою суду від 13.02.2018 задоволено клопотання позивача про заміну неналежного позивача частково та замінено первісного відповідача у справі - Головне управління Національної поліції в місті Києві належним відповідачем - Департаментом патрульної служби Міністерства внутрішніх справ (), якому належить автомобіль "Toyota Prius"; відкладено підготовче засідання на 27.03.2018.

Ухвалою суду від 27.03.2018 відкладено підготовче засідання на 24.04.2018.

У судовому засіданні 24.04.2018 позивачем подано заяву про залучення до участі у справі співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ), в якій станом на ДТП 26.07.2016 працював водій ОСОБА_1

Ухвалою суду від 24.04.2018 залучено до участі у справі в якості відповідача-2 - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) та відкладено підготовче засідання до 22.05.2018.

03.05.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення доказів.

16.05.2018 через канцелярію суду відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, а якому вказує про невірне зазначення позивачем суми належного до стягнення страхового відшкодування, оскільки згідно наявних у справі платіжних документів здійснено виплату у сумі 312 297,19 грн., також стверджує, що виплачене відшкодування підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. Відповідач 2 вважає, що оскільки відповідальність власника автомобіля "Toyota Prius", державний номер НОМЕР_4 станом на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за полісом АК/6031661 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, 100 000 грн. та нульовою франшизою, тому вказана страхова сума має бути стягнена саме зі страховика, а не з відповідача 2; разом з тим, заявляє, що він не є належним відповідачем у справі за вимогами у даній справі, оскільки в аспекті положень ст. 26 Закону України «Про страхування», статті 993 ЦК України, держава відшкодовує шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, тому особою, відповідальною за завдані збитки є держава в особі органу державної влади, який здійснює казначейське обслуговування коштів державного бюджету на основі ведення єдиного казначейського рахунку.

22.05.2018 позивач подав відповідь на відзив відповідача 2, відповідно до змісту якої позивач пояснив, що заявлена до стягнення сума 324 082,27 грн. відшкодування підтверджується платіжними дорученнями всього на суму 312 297,19 грн. та підписаним між позивачем та його страхувальником актом взаємозаліку однорідних вимог від 22.03.2017 на суму 11 785,08 грн., копії вказаних документів додані до позовної заяви, висловив доводи щодо безпідставності зменшення відшкодування на суму ПДВ та пояснив, що страховик у випадку виплати страхового відшкодування по ДТП набуває права на свій вибір замість потерпілої особи заявляти вимоги до страхової компанії винної особи, безпосередньо до особи, що завдала шкоди і наявність полісу не може бути підставою відмови у задоволенні позову саме до заподіювача шкоди.

В судовому засіданні 22.05.2018 представником відповідача-2 заявлено клопотання про розгляд справи спочатку, яке задоволено судом.

В судовому засідання 22.05.2018 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якому просить залучити Державну Казначейську Службу України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та уточнив позовні вимоги: ухвалити рішення, яким стягнути із держави Україна на користь ПрАТ "СК "Фенікс" (р/р №26501625 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) 325 523,27 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП працівником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1

Розглянувши клопотання позивача про уточнення та залучення до участі у справі Державну Казначейську Службу України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення поданого клопотання в порядку ст. 50 ГПК України.

В частині уточнення позовних вимог суд залишив подану заяву без розгляду, оскільки викладені вимоги направлені одночасно на зміну предмета та підстав позову, що не відповідає ст.46 ГПК України.

В судовому засіданні 22.05.2018 представником відповідача-2 подано клопотання про залучення ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04073, м.Київ, пров. Балтійський 20, ), з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Ухвалою суду від 22.05.2018 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державну Казначейську Службу України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6) та ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04073, м.Київ, пров. Балтійський 20); відкладено підготовче засідання на 12.06.2018.

29.05.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

08.06.2018 через канцелярію суду представником третьої особи-1 подано пояснення по справі.

Ухвалою суду від 12.06.2018 відкладено розгляд справи на 10.07.2018.

18.06.2018 через канцелярію суду відповідачем-2 подано заперечення на пояснення третьої особи-1.

Ухвалою суду від 10.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018.

30.07.2018 відповідачем-2 подано до суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачем ОСОБА_1 в порядку ст. 50 ГПК України.

У судовому засіданні 31.07.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача-2 проти позову заперечував.

За результатом розгляду клопотання відповідача-2, суд відмовив в його задоволенні з огляду на те, що клопотання подано після закриття провадження у справі та переходу до розгляду справи по суті, заявником не обґрунтовано неможливості його подання в підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 31.07.2018, враховуючи, що представник позивача у своєму виступі не визначився з предметом та підставами спору та особою відповідача, та не надав чіткої відповіді на питання щодо підстав позову та особи, до якої заявив вимоги, судом оголошена перерва у розгляді справи для формування позивачем конкретної правової позиції у справі та змісту позовних вимог, було оголошено перерву у судовому засіданні до 28.08.2018.

08.08.2018 до суду позивачем подано роз'яснення позовних вимог та своєї правової позиції , в яких посилаючись на ст. 22, 993, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1172, чч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та з урахуванням постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", просить ухвалити рішення, який стягнути з Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП їхнім працівником - патрульним поліції ОСОБА_1 та стягнути на користь позивача 4882,98 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 28.08.2018 замінено розгляд справи по суті підготовчим засіданням.

У судовому засіданні представником відповідача-2 подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Розглянувши подані сторони клопотання та матеріали, суд прийшов до висновку про необхідність залучення до участі у справі винної в ДТП особи - працівника патрульної поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -2 та відкладення розгляду справи на 18.09.2018.

12.09.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 18.09.2018 представником відповідача-2 подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи; судом оголошено перерву до 09.10.2018.

В судовому засіданні 09.10.2018 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи; судом оголошено перерву до 13.11.2018.

12.11.2018 через канцелярію суду представником відповідача-2 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 13.11.2018 судом оголошено перерву на 20.11.2018.

Ухвалою суду від 20.11.2018 закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті позовних вимог призначено на 04.12.2018.

У судовому засіданні 04.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідача 2 надав усні заперечення.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача2, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між ФОП ОСОБА_5 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Фенікс" (далі - позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 007/16-Т, відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2016 у м.Києві водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466 на перехресті вулиць, повертаючи ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який належить ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 04.09.2017 у справі № 756/6133/17, з урахуванням постанови від 20.09.2017 про виправлення описки, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, разом з тим закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП.

В позовній заяві позивач стверджує, що оскільки в результаті ДТП 26.07.2016 було пошкоджено застрахований автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, позивачем - ПАТ «СК «Фенікс» за заявою страхувальника, на підставі страхового акту 3 01/11-2016 від10.11.2016 та додатку № 1 від 16.03.2017 до нього, відповідно до Звіту від 06.11.2016 на суму 445 467,84 грн., Звіту (додатковий) від 24.02.2017 на суму 11 704,92 грн., було виплачено на користь ТОВ «Віді-Автострада» відшкодування у загальному розмірі 312 297,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 446 від 16.12.2016 на суму 162 297,19 грн., №454 від 21.12.2016 на суму 80 000,00 грн., № 478 від 29.12.2016 на суму 70 000,00 грн., копії яких долучені до справи.

Також 22.03.2017 між ПАТ «СК «Фенікс» та ОСОБА_5 було підписано Акт взаємозаліку однорідних вимог, відповідно до якого доплата страховику страхувальника у розмірі 11 785,08 грн. по ДТП 26.07.2016 згідно додатку № 1 до страхового акта № 01/11-2016 за договором добровільного страхування від 01.03.2016 було зараховано в рахунок погашення заборгованості страхувальника по страхових платежах за договором добровільного страхування № 002/17-Т від 02.02.2017.

Крім того, страхувальником були понесені витрати у зв'язку з отриманням довідки по ДТП та проведення оціночної діяльності у розмірі 150,00 грн. та 1300,00 грн. відповідно, що підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, розмір фактичних витрат по ДТП, понесених ПАТ «СК «Фенікс» у зв'язку із виплатою страхового відшкодування по договору добровільного страхування від 01.03.2016 склав 325 532,27 грн.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 325 532,27 грн. відшкодування до відповідача -1 Департаменту поліції МВС України в порядку ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, як власника автомобіля марки Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466, та до відповідача -2 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в порядку ст.1172 ЦК України, як особи, з якою винна особа ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах, керуючи автомобілем марки Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466 під час ДТП 26.07.2018.

Відповідач 2, заперечуючи проти позову, у відзиву не погоджується із сумою заявленого відшкодування, вказуючи, що розмір має бути зменшено на суму ПДВ, та суму 100 000,00 грн. страхової виплати, яку належить стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», як страховика цивільної правової особи, яка на правовій підставі керувала автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466, застрахованого Департаментом патрульної поліції за полісом АК/6031661, також відповідач -2 стверджує, що відповідно до положень ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», ст.993 ЦЦ України, особою, відповідальною за завдані збитки, у даній справі є держава в особі органу державної влади, який здійснює казначейське обслуговування коштів державного бюджету на основі ведення єдиного казначейського рахунку.

Відповідач 1 письмового відзиву на позов не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що на час скоєння ДТП особою, яка володіє транспортним засобом на відповідній правовій підставі є Департамент патрульної поліції МВС України (далі - відповідач-1), що підтверджується, зокрема довідкою ДАІ.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним засобом Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466, ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 04.09.2017 у справі № 756/6133/17.

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Проте, відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Відповідач-2 ані у відзиві на позовну, ані у поясненнях, ані у судових засіданнях не заперечував, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була співробітником Департаменту патрульної служби (відповідача 2).

Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, має нести саме відповідач-2 як юридична особа, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований позивачем автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Згідно розрахунку позивача, внаслідок ДТП ним понесені фактичні витрати у розмірі 325 532,27 грн., а саме: 312 297,19 грн. виплаченого відшкодування, 11 785,08 грн. доплати, по якій здійснено залік вимог, 1300,00 грн. вартості експертної оцінки та 150,00 грн. вартості довідки МВС про ДТП.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на підставі платіжних доручень всього виплачено у зв'язку з ДТП 26.07.2016 суму 312 297,19 грн. відшкодування.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Оскільки цивільно-правову відповідальність особи, яка на правовій підставі керувала автомобілем Toyota Prius, державний реєстраційний номер 1114466, застрахованого Департаментом патрульної поліції за полісом АК/6031661 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на суму 100 000,00 грн. ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, заявлена сума відшкодування має бути зменшена на 100 000,00 грн. страхової виплати, обов'язок щодо сплати якої покладається на страховика за полісом АК/6031661.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення 312 297,19 грн. відшкодування підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми 212 297,19 грн. В решті 100 000,00 грн. належить відмовити у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю підстав покладення цих витрат на відповідача 2.

Щодо доводів про необхідність зменшення відшкодування на суму ПДВ, суд зазначає, що відповідачем 2 не доведено, що ТОВ «Віді-Автострада» зареєстровано платником ПДВ, натомість відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних доручень, відшкодування було виплачено позивачем за заявою страхувальника на рахунок ТОВ «Віді-Автострада» із зазначенням в платіжних дорученнях «без ПДВ».

Недоречними є посилання відповідача 2 на те, що саме на державу покладається обов'язок з відшкодування вказаної шкоди, адже відповідач помилково ототожнює в цьому випадку шкоду, яка відшкодовується державою замість відповідного державного органу (у випадку, зокрема, передбаченому ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію") і ту шкоду, яка покладається на самі державні органи, як юридичну особу.

Таким чином, відповідач всупереч ст. 74 ГПК України, не надав доказів та не довів відсутності підстав щодо звільнення від обов'язку відшкодувати понесену позивачем шкоду, як у роботодавця винної у ДТП особи.

Щодо решти заявленої суми відшкодування, суд зазначає, що відшкодування у розмірі 11 785,08 грн. за актом взаємозаліку не приймається судом в якості доказу понесення витрат по ДТП та наявність підстав для їх стягнення з відповідача 2, оскільки вказаний розмір витрат визначено на підставі Звіту (додатковий) за вих. № 13301/1 від 24.04.2017 без доведення суду та зазначення підстав проведення додаткового авто товарознавчого дослідження за наявності Звіту № 13301 від 06.11.2016, наявності рішення страховика із вказівкою на необхідність, мотиви, підстави проведення додаткового дослідження.

Крім того, згідно Акту взаємозаліку однорідних вимог від 22.03.2017, підписаного між ПАТ «СК «Фенікс» та ОСОБА_5, доплата страховику страхувальника у розмірі 11 785,08 грн. по ДТП 26.07.2016 згідно додатку № 1 до страхового акта № 01/11-2016 за договором добровільного страхування від 01.03.2016 було зараховано в рахунок погашення заборгованості страхувальника по страхових платежах за договором добровільного страхування № 002/17-Т від 02.02.2017, що також не підтверджує понесення позивачем реальних витрат у зв'язку з ДТП 26.07.2016 у вказаному розмірі.

Таким чином, сума 11 785,08 грн. не підлягає покладенню на відповідача 2 у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Позовні вимоги в частині 150,00 грн. понесених витрат у зв'язку з отриманням довідки МВС по ДТП не задовольняються судом, оскільки згідно платіжного доручення № 1217 від 23.09.2016 перерахування вказаних коштів було здійснено на рахунок ФОП Матушевської Аліни Євгенівни, позивачем не обґрунтовано підстав такого перерахування за довідку, отриману в органах державної влади.

Щодо суми 1300,00 грн. витрат за проведення оціночної діяльності, судом встановлено, що за проведення авто товарознавчого дослідження, оформлення Звіту за вих. № 13301 від 06.11.2016 позивачем на підставі платіжного доручення № 1257 від 10.11.2016 сплачено суму 950,00 грн., що є обґрунтованим, проте понесення витрат у сумі 350,00 грн. за платіжним дорученням № 1318 від 17.03.2017 на суму 350,00 грн. не визнається судом належним доказом понесення реальних витрат, оскільки підстави та необхідність проведення додаткового автотоварознавчого дослідження та оформлення додаткового звіту № 13301/1 від 24.04.2017 суду не доведено.

Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення 212 297,19 грн. відшкодування та 950,00 грн. понесених витрат за проведення авто товарознавчого дослідження. В решті позову належить відмовити.

В частині вимог до Департаменту патрульної поліції МВС України суд відмовляє у зв'язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача 2, пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

1.1.Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" (03187, м.Київ, вул.Академіка Глушкова, 1, ) 212 297 (двісті дванадцять тисяч двісті дев'яносто сім) грн. 19 коп. відшкодування, 950 (дев'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп. понесених витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, 3198 (три тисячі сто дев'яносто вісім) грн. 71 коп. судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

1.2 В решті позову відмовити.

2. В частині вимог до Департаменту патрульної поліції МВС України суд відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2018.

Суддя О.М.Ярмак