ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/969/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Студенець В.І.,Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі колегії суддів: Чебикіної С.О., Турчина С.О., Трофименко Т.Ю.

від 06.02.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Коротун О.М., Суліма В.В., Майданевича А.Г.

від 17.09.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8",

третя особа: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод"

про стягнення 333 474 414,17 грн

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра Фінанс",

третя особа: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод"

про визнання іпотечного договору від 30.04.2013 недійсним

за участю представників:

позивача: Масеха Б.О.

відповідача: Марцинів А.Б.

третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2015 Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: корпус ЗРП (права на нерухоме майно), зазначений літерою «Щ», заг. пл. 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Є. Коновальця, 229, розташований на земельній ділянці, яка належить ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" площею 0,04176 га, відповідно до іпотечного договору № 546 від 30.04.2013 з визначенням способу реалізації - продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2015, яка залишена в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 року, матеріали справи №909/969/15 надіслано за встановленою підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 провадження у справі було зупинено до вирішення іншої пов'язаної з нею справи №909/175/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 про зупинення провадження у справі №909/969/15 скасовано, а справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

05.09.2016 позивачем через канцелярію суду надано заяву про уточнення позовних вимог.

07.09.2016 до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" про визнання іпотечного договору від 30.04.2013 недійсним.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що директор ТОВ "Мустанг-8" та представник по довіреності при укладенні спірного договору діяли з перевищенням повноважень, передбачених п. 9.2. Статуту товариства за відсутністю згоди загальних зборів учасників, відповідно до якого до виключної компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод) укладених на суму, що перевищує 500000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 прийнято зустрічну позовну заяву.

06.10.2016 позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано заяву про зміну позову, в якій позивач за первісним позовом просить в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» перед Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» за генеральним договором кредитної лінії №2298 від 12.05.2006 заборгованість у загальному розмірі 333474414 грн 17 коп, що включає в себе:

- заборгованість по кредиту - 166524 076,47 грн;

- заборгованість по процентам - 27690 522,54 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 50855 195,42 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 112 644,46 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн/100 дол. США) еквівалентно 2482637,83 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 3730712,74 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 5486,20 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн/100 дол. США) еквівалентно 120913,60 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 3211852,56 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 23626,16 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн./100 дол. США) еквівалентно 520710,90 грн;

- суму індексації простроченої заборгованості -73321069,83 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.1 іпотечних договорів - 1672 240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.2 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 3.1.4 договорів застави - 1672240,76 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "МУСТАНГ-8" за іпотечним договором від 30.04.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 547, а саме: корпус ЗРП, зазначений у плані літерою «Щ», загальною площею 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 229, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,04176 га., шляхом передачі вказаного предмета іпотеки у власність Публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк", за ціною що становить 2315124 грн 00 коп, яка прийнята судом до розгляду.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

12 травня 2006 року між "Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" (далі - банк) та Публічним акціонерним товариством "Івано-Франківський арматурний завод" (далі - позичальник) укладено генеральний договір кредитної лінії №2298, відповідно до умов якого банк, в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1. кредитного договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою до договору №31 від 30.04.2013 року).

Згідно п. 1.2. договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою до договору №31 від 30.04.2013 року, кредит надається банком позичальнику у вигляді невідновлювальної кредитної лінії. Загальний ліміт кредитної лінії на дату здійснення реструктуризації дорівнює:

- гривневому еквіваленту, за курсом, що складається на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) на дату виконання зобов'язань Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод", як поручителя на підставі договору поруки, по зобов'язаннях ПрАТ «Інтеко» які виникли на підставі генерального кредитного договору №4107 від 20.03.2008, а саме гривневий еквівалент 7586688,71 дол. США (заборгованість за кредитом та процентами);

- плюс гривневому еквіваленту, за курсом, що складеться на МВРУ на дату погашення суми заборгованості по генеральному кредитному договору №3516 від 05.06.2007, а саме гривневий еквівалент 8649943,10 дол. США (заборгованість за кредитом та процентами);

- плюс гривнева заборгованість за договором №2298 від 12.05.2006 на дату здійснення реструктуризації, яка складає 445954,06 грн (заборгованість за кредитом);

- плюс подвійний ліміт гривневого еквіваленту суми заборгованості за договором №2298 від 12.05.2006 (заборгованість за кредитом), за курсом, що складеться на МВРУ на дату здійснення реструктуризації, а саме гривневий еквівалент 3930 897,32 дол США;

- плюс гривневий еквівалент суми заборгованості за договором №2298 від 12.05.2006 (проценти по кредиту), за курсом, що складеться на МВРУ на дату здійснення реструктуризації, а саме гривневий еквівалент 890482,89 дол. США;

- плюс заборгованості за комісіями за генеральними кредитними договорами №4107 від 20.03.2008, № 3516 від 05.06.2007 і договором № 2298 від 12.05.2006, а саме: 11181881,03 грн.

Враховуючи вказаний порядок розрахунку, загальна сума ліміту кредиту становить 183242483,05 грн.

На кінець дня проведення реструктуризації встановити ліміт кредитної лінії по генеральному договору кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 у розмірі, що складається із:

- суми у гривнях, еквівалентної сумі заборгованості в дол. США (заборгованість за кредитом і процентами) по генеральному договору кредитної лінії №2298 від 12.05.2006, генеральному кредитному договору № 3516 від 05.06.2007 та генеральному кредитному договору № 4107 від 20.03.2008 за валютним курсом, що складається на МВРУ на дату здійснення реструктуризації;

- заборгованості в гривнях (заборгованість за кредитом та комісіями) по генеральному договору кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006, генеральному кредитному договору №3516 від 05.06.2007 та генеральному кредитному договору № 4107 від 20.03.2008 за валютним курсом, що складається на МВРУ на дату здійснення реструктуризації;

- заборгованість в гривнях (заборгованість за кредитом та комісіями) по генеральному договору кредитної лінії №2298 від 12.05.2006, генеральному кредитному договору № 3516 від 05.06.2007, та генеральному кредитному договору № 4107 від 20.03.2008.

Таким чином, враховуючи вказаний порядок розрахунку, загальна сума ліміту кредиту на кінець дня проведення реструктуризації становитиме 167224076,47 грн.

Відповідно п. 1.3. договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою до договору №31 від 30.04.2013, строк користування (термін повернення) кредитом до 29.04.2019. Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі у строки, порядку та на умовах, визначених цим договором, не пізніше строку, зазначеного у п. 1.3 цього договору, у відповідності до графіку, який є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 1.4. договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою до договору №31 від 30.04.2013 року, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить на строк з 30.04.2013 по 29.04.2015 включно - 0,1% річних у гривнях, з 30.04.2015 по 29.04.2017 включно - 6% річних у гривнях, з 30.04.2017 по 29.04.2019 включно 12% річних у гривнях.

Згідно п. 1.5. договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою до договору №31 від 30.04.2013 року, кредит надається позичальнику на такі цілі: реструктуризація заборгованості по генеральному договору кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006, генеральному кредитному договору № 3516 від 05.06.2007, укладеному з позичальником та генеральному кредитному договору № 4107 від 20.03.2008, укладеному з ПрАТ «Інтеко».

Поясненнями позивача, заявами на отримання кредитних коштів, виписками з особового рахунку, меморіальними ордерами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт надання позивачем третій особі на виконання умов за генеральним договором кредитної лінії №2298 від 12.05.2006 року 171934122,41 грн кредитних коштів.

З метою забезпечення зобов'язань за генеральним договором кредитної лінії №2298 від 12.05.2006 між позивачем (далі - іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" (далі - іпотекодавець) був укладений іпотечний договір від 30.04.2013 зареєстрований в реєстрі за №546 (далі - договір іпотеки), відповідно до пункту 2.1. якого іпотекодавець, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання основного та інших зобов'язань за цим договором, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, зазначений у п. 2.2. цього договору.

Пунктом 2.2. договору іпотеки визначено предмет іпотеки - корпус ЗРП, зазначений у плані літерою «Щ», загальною площею 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 229.

Згідно п. 2.3. договору іпотеки право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується договором про поділ нерухомого майна в натурі, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М. 17 липня 2006 року за реєстром № 2312. Право власності на це майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 1542861, сформованим державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Канюк О.С. 21 березня 2013 року. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Відповідно до п. 2.4. договору іпотеки оцінка предмету іпотеки становить 1012500,00 грн.

Відповідно до п. 2.8. договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання позичальником основного та інших зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, на умовах, встановлених у кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, а також щодо виконання іпотекодавця зобов'язань за цим договором.

Пунктом 5.1. договору іпотеки встановлено обов'язок щодо страхування предмета іпотеки покладено на іпотекодавця. Протягом десяти календарних днів, з моменту укладення цього договору, іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість , але не на меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в п. 2.4. цього договору, на весь строк дії цього договору, від ризиків вогневих та майнових, в страховій компанії, в тому числі яка рекомендована іпотекодержателем або акредитована у іпотекодержателя та обов'язково на умовах, що є прийнятними для іпотекодержателя. Іпотекодержатель за таким договором є вигодонабувачем. Іпотекодавець повинен надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу) та докази його виконання. За невиконання, або неналежне виконання якої-небудь з умов даного пункту договору, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 0,5 % від суми одержаного кредиту, але не менше 500 грн.

Пунктом 5.2. договору іпотеки передбачено, що на вимогу іпотекодержателя іпотекодавець зобов'язаний за власний рахунок проводити незалежну оцінку майна, що надається в іпотеку за цим договором, але не пізніше одного разу на рік, згідно з вимогами законодавства, та надавати іпотекодержателю оригінали або нотаріально засвідчені копії звіту про оцінку та документів, що підтверджують повноваження оцінювача. Іпотекодержатель має право самостійно та на свій розсуд замовити проведення незалежної оцінки предмету іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний сприяти доступу іпотекодержателя і незалежного оцінювача до предмета іпотеки, для проведення оцінки предмета іпотеки, незалежного оцінювача обирає іпотекодержатель (за своєю ініціативою або за пропозицією іпотекодавця - на вибір іпотекодержателя). За невиконання чи неналежне виконання якої-небудь з умов даного пункту договору, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 0,5 % від суми одержаного кредиту, але не менше 1000 грн.

Згідно п. 5.3. договору іпотеки цей договір, в тому числі додатки та додаткові угоди чи інші правочини до нього підлягають нотаріальному посвідченню. Витрати, пов'язані з таким нотаріальним посвідченням несе Іпотекодавець.

Пунктом 5.4. договору іпотеки передбачено, що іпотека (обтяження предмету іпотеки), яка виникла на підставі цього договору підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - одразу після укладення цього договору або з моменту визначеного іпотекодержателем. Витрати пов'язані з такою реєстрацією, несе іпотекодавець.

У відповідності до п. 8.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, його реалізацію та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору) у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків: у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з кредитного договору (в тому числі, але не включно, щодо повернення кредиту або його частин в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов'язань , передбачених кредитним договором).

Відповідно до п. 8.2. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись в позасудовому порядку, передбаченому цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визнається сторонами договором про задоволення вимог іпотекодержателя, та чинним законодавством України шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання та/або зобов'язань за цим договором відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець цим договором підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. При цьому вартість набуття у власність предмета іпотеки визначається на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності який обирається іпотекодержателем (п. 8.4., п. 8.4.1. договору іпотеки).

Вищевказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. Договір підписаний сторонами в присутності приватного нотаріуса. Особи громадян, які підписали договір було встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Мустанг-8» і повноваження представників, перевірено приватним нотаріусом, про що ним було зазначено в договорі іпотеки (т.1 а.с.69).

Третя особа належним чином умови кредитного договору не виконала, в зв'язку з чим станом на 30.07.2015 (по курсу НБУ станом на 30.07.2015 2203,9591 грн/100доларів США) у неї виникла заборгованість у розмірі 333474414,17 грн, у тому числі 141756,82 долара США (що еквівалентно 3124262,33 грн), 330350151,84 грн, що включають в себе:

- заборгованість по кредиту - 166524076,47 грн;

- заборгованість по процентам - 27690522,54 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 50855195,42 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 112644,46 доларів США (що еквівалентно 2482637,83 грн);

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 3730712,74 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 5486,20 доларів США (що еквівалентно 120913,60 грн);

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 3211852,56 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 23626,16 доларів США (еквівалентно 520710,90 грн)

- суму індексації простроченої заборгованості -73321069,83 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.1 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.2 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 3.1.4 договорів застави - 1672240,76 грн.

30.01.2015 позивач направив на адресу відповідача вимогу №17/045іф від 29.01.2015, яку відповідач отримав 02.02.2015 про виконання зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки.

Відповідач за первісним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом, предметом якого є вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 30.04.2013, зареєстрованим у реєстрі під №546 у зв'язку із тим, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Мустанг-8» та представник по довіреності при укладенні спірного договору діяли з перевищенням повноважень, передбачених п. 9.2. Статуту товариства за відсутністю згоди загальних зборів учасників, відповідно до якого до виключної компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод) укладених на суму, що перевищує 500000 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 (повний текст складено 17.02.2017) первісний позов задоволено.

В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» перед Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 заборгованість у загальному розмірі 333 74 414 грн 17 коп, що включає в себе:

- заборгованість по кредиту - 166524076,47 грн;

- заборгованість по процентам - 27690522,54 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 50 855 195,42 грн.;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 112 644,46 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн/100 дол. США) еквівалентно 2482637,83 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 3730712,74 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 5486,20 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн./100 дол. США) еквівалентно 120 913,60 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 3211852,56 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 23626,16 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн./100 дол. США) еквівалентно 520710,90 грн;

- суму індексації простроченої заборгованості -73321069,83 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.1 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.2 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 3.1.4 договорів застави - 1672240,76 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "МУСТАНГ-8" за іпотечним договором від 30.04.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 547, а саме: корпус ЗРП, зазначений у плані літерою «Щ», загальною площею 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 229, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,04176 га., шляхом передачі вказаного предмета іпотеки у власність Публічному акціонерному товариству "БРОКБІЗНЕСБАНК", за ціною що становить 2315124 грн 00 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МУСТАНГ-8 в доход Держаного бюджету України 160000 (сто шістдесят тисяч) грн судового збору.

Рішення в частині задоволення первісного позову обґрунтовано тим, що строки сплати повернення кредитних коштів позичальником за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 порушені, вимоги банку про погашення заборгованості не виконані, місцевий господарський суд, посилаючись на ч. 1, 3 ст. 33 та ст. 35 Закону України "Про іпотеку" та постанову Верховного Суду України №6-1219цс16 від 14.09.2016 визнав заборгованість за кредитним договором непогашеною та звернув стягнення на предмет іпотеки.

В зустрічному позові відмовлено.

Водночас, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання іпотечного договору від 30.04.2013 недійсним, укладеного між позивачем та відповідачем, місцевий господарський суд, послався на положення ч. 1 ст. 237 ЦК України, ст. 241 ЦК України, правову позицію Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5011-31/17917-2012 (3-38гс14) та зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що відповідач за зустрічним позовом знав чи за всіма обставинами не міг не знати про наявність обмежень повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8". Окрім цього, за висновками суду першої інстанції позивачем у подальшому було вчинено ряд дій, які свідчать про подальше схвалення спірного правочину.

На стадії перегляду даної справи суд апеляційної інстанції ухвалою від 19.09.2017 здійснив процесуальне правонаступництво шляхом заміни Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Астра Фінанс".

Київський апеляційний господарський суд постановою від 17.09.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №909/969/15 - залишив без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 909/969/15 - залишив без змін.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018 і рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2017 у справі №909/969/15 - скасувати. Постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог за первісним позовом про стягнення 333474414,17 грн шляхом передачі предмета іпотеки у власність. Задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мустанг-8» за зустрічним позовом та визнати недійсним іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.04.2013, зареєстрованого в реєстрі за №547. Судові витрати в повному обсязі покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астра Фінанс».

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення Господарського суду м. Києва та постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України. При цьому суди неправильно дослідили докази, що призвело до невідповідності висновків судів обставинам справи, а також суди не вірно застосували норми матеріального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

За твердженням скаржника, представник за довіреністю громадянка Соловко І.Р. в момент укладання іпотечного договору та директор ТОВ "Мустанг-8" Лаптєва Т.І. в момент видачі довіреності діяли з перевищенням повноважень, наданих їм статутними документами товариства. Згідно твердження апелянта ним не було проведено жодних додаткових дій щодо проведення реєстрації обтяження чи іпотеки за оспорюваним договором, про яке зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Скаржник зазначає, що ТОВ «Мустанг-8» після укладення оспорюваного договору іпотеки не було вчинено жодних дії з реєстрації обтяження предмету іпотеки в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у відповідності до п. 5.4. договору іпотеки. Такі дії були вчинені нотаріусом за заявою громадянки Соловко І.Р., що діяла з перевищенням повноважень.

Тобто за доводами скаржника, його представники в момент укладення правочину діяли з перевищенням повноважень, що на думку апелянта є підставою для визнання спірного договору недійсним. Тоді як жодні дії, що свідчать про наступне схвалення ТОВ «Мустанг-8» оспорюваного правочину, на яке посилається Господарський суд міста Києва у своєму рішенні, не вчинялись.

Водночас, вказує, що ПАТ «Брокбізнесбанк» було обізнано про обмеження повноважень директора ТОВ «Мустанг-8», які встановлені Статутом товариства. Однак, незважаючи на таку обізнаність все ж уклало спірний правочин.

Скаржником також подано клопотання про передачу справи №909/969/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Однак, в клопотанні відповідач за первісним позовом не обґрунтовує в чому полягає виключна правова проблема, яку містить ця справа, і в чому полягає необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Суд касаційної інстанції не вбачає наявності виключної правової проблеми в даній справі та відмовляє в клопотанні про передачу даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу позивач за первісним позовом просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі №909/969/15 залишити без змін, посилаючись на те, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи скаржника в касаційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими та не спростовують правильні висновки апеляційного господарського суду.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Предметом розгляду у даній справі є дві позовні вимоги, вимога про стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "МУСТАНГ-8" за іпотечним договором від 30.04.2013 шляхом передачі вказаного предмета іпотеки у власність Публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк" за первісним позовом та вимога про визнання іпотечного договору від 30.04.2013 недійсним за зустрічним позовом.

Щодо первісного позову колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: корпус ЗРП (права на нерухоме майно), зазначений літерою «Щ», заг. пл. 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Є. Коновальця, 229, розташований на земельній ділянці, яка належить ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" площею 0,04176 га, відповідно до іпотечного договору № 546 від 30.04.2013 з визначенням способу реалізації - продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.

06.10.2016 позивачем за первісним позовом через канцелярію суду першої інстанції подано заяву про зміну позову, в якій позивач за первісним позовом просить в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» перед Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» за генеральним договором кредитної лінії №2298 від 12.05.2006 заборгованість у загальному розмірі 333474414 грн 17 коп, що включає в себе:

- заборгованість по кредиту - 166524 076,47 грн;

- заборгованість по процентам - 27690 522,54 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 50855 195,42 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 112 644,46 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн/100 дол. США) еквівалентно 2482637,83 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 3730712,74 грн;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 5486,20 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн/100 дол. США) еквівалентно 120913,60 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 3211852,56 грн;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно із ст. 625 ЦК України) - 23626,16 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.07.2015 (2203,9591 грн./100 дол. США) еквівалентно 520710,90 грн;

- суму індексації простроченої заборгованості -73321069,83 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.1 іпотечних договорів - 1672 240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 5.2 іпотечних договорів - 1672240,76 грн;

- штраф за порушення вимог п. 3.1.4 договорів застави - 1672240,76 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "МУСТАНГ-8" за іпотечним договором від 30.04.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 547, а саме: корпус ЗРП, зазначений у плані літерою «Щ», загальною площею 417,6 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 229, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,04176 га., шляхом передачі вказаного предмета іпотеки у власність Публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк", за ціною що становить 2315124 грн 00 коп, яка прийнята судом до розгляду.

Станом на момент оголошення рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 вже існувала правова позиція щодо застосування норм матеріального права, а саме: статей 37-39 Закону України "Про іпотеку", висловлена у постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 02 листопада 2016 року у справі № 359/4092/15-цс та у постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16.

Зазначений висновок Верховного Суду України стосувався правовідносин про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі за первісним позовом є аналогічними.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України (в редакції чинній на момент оголошення оскаржуваного рішення), висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині первісних позовних вимог судом першої інстанції не було враховано правову позицію щодо застосування норм матеріального права, а саме: статей 37-39 Закону України "Про іпотеку", чим порушено норми ст. 111-28 ГПК України (в редакції чинній на момент оголошення оскаржуваного рішення).

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов про визнання недійним іпотечного договору від 30.04.2013 задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України (в чинній редакції) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України (в чинній редакції) суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обмежений доводами апеляційної скарги у випадку коли судом під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Хоча апелянтом первісний позов не оскаржувався, проте на момент перегляду рішення суду в апеляційній інстанції, існував висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статей 328, 335, 376, 392 ЦК України. Зазначений висновок стосувався правовідносин про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі за первісним позовом є аналогічними.

Відповідно до пунктів 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 23 травня 2018 року у справі №916/5073/15 та постанові від 21.03.2018 у справі №760/14438/15-ц щодо правовідносин в частині первісних позовних вимог, чим порушив ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що директор ТОВ "Мустанг-8" та представник по довіреності при укладенні спірного договору діяли з перевищенням повноважень, передбачених п. 9.2. Статуту товариства за відсутністю згоди загальних зборів учасників, відповідно до якого до виключної компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод) укладених на суму, що перевищує 500000 грн.

Оспорюваний договір іпотеки від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" було підписано Соловкою І.Р., яка діяла на підставі довіреності від 22.04.2013 року посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А. зареєстрованої в реєстрі за №830.

Відповідно до довіреності від 22.04.2013, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстрованої в реєстрі за №830 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" в особі директора Лаптєвої Т.І., яка діє на підставі статуту, громадянку Соловку І.Р. було уповноважено, зокрема, бути представником Товариства та надано право укладати від імені довірителя договір іпотеки.

Відповідно підпункту "і" частини 5 статті 41 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції на момент спірних правовідносин) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства належить до компетенції загальних зборів.

В п. 9.7. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8", зокрема, зазначено, що директор має право без довіреності діяти від імені товариства і представляти його у відносинах з усіма юридичними та фізичними особами, за власним розсудом укладати правочини (договори, контракти тощо), в тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 500000 грн.

Відповідно до п. 9.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" до виключної компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод) укладених на суму, що перевищує 500000 грн.

Аналіз положень Закону України "Про господарські товариства" та Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" свідчить про те, що надання згоди на укладення договорів (угод) на суму, що перевищує 500000 грн, та затвердження таких договорів (угод) належить до виключної компетенції загальних зборів.

Проте, місцевий господарський суд при прийняті рішення в частині зустрічних позовних вимог не взяв до уваги зазначені норми Закону України та положення Статуту, у зв'язку з чим не з'ясував чи проводилися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" щодо надання згоди на укладення договору іпотеки та визначення обсягу повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" на укладення спірного договору.

Окрім цього, при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представником позивача подано клопотання про залучення до матеріалів справи протоколу загальних зборів учасників №1 від 16.04.2013, який долучено до матеріалів даної справи.

Однак суд апеляційної інстанції, враховуючи наявність в матеріалах справи копії протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" від 16.04.2013 №1 не з'ясував обставин, які підтверджує цей доказ. Суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо витребовування оригіналу зазначеного протоколу у відповідача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8", тобто безпосередньо у особи, загальними зборами якої було прийнято рішення, оформлене протоколом від 16.04.2013 №1.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не обґрунтував в чому полягають сумніви суду щодо достовірності зазначеного доказу - копії протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8", не з'ясував позицію відповідача за первісним позовом щодо зазначеного доказу та щодо обставин, які цей доказ підтверджує, не перевірив якими доказами та поясненнями відповідач за первісним позовом підтверджує свою позицію щодо зазначеної копії протоколу та щодо обставин прийняття загальними зборами товариства рішень, оформлених зазначеним протоколом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте, судом апеляційної інстанції, в порушення зазначених норм не було досліджено та надано оцінки даному протоколу загальних зборів учасників, що свідчить про не встановлення апеляційним судом всіх обставин, що мають значення для справи в частині зустрічного позову.

З огляду на викладене, господарськими судами не досліджено зібрані у справі докази, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

З огляду на те, що суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм матеріального та процесуального права, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі №909/969/15 підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мустанг-8" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі №909/969/15 скасувати.

3. Справу № 909/969/15 направити на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді В. Студенець

І. Ткач