ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 м.Дніпро Справа № 904/10395/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбовокої Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/10395/17 (суддя Воронько В.Д., повний текст рішення складений 08.06.2018)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до відповідача: Комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 9 886 грн. 32 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (надалі ПАТ "Українська залізниця") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" Дніпровської міської ради (надалі КП "Дніпропетровський електротранспорт" ДМР) на свою користь 9 886 грн. 32 коп. збитків, завданих позивачу джерелом підвищеної небезпеки та понесених ним за ремонт пошкоджених вагонів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що шкода, яка спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), відповідно до чинного законодавства відшкодовується організацією, з вини працівника якої вона виникла.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/10395/17 (суддя Воронько В.Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позовна заява позивачем подана до суду передчасно, оскільки на момент розгляду справи не встановлено, внаслідок чиїх винних дій сталась ДТП, яка привела до спричинення майнової шкода обом сторонам, і встановити це буде можливо після закінчення правоохоронними органами досудового розслідування за фактом ДТП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що:

- судом першої інстанції не надана правова оцінка доказам, що наданні позивачем, щодо наявності вини відповідача, а саме акт форми Н-1 №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом та акт форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, які відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є належними доказами у справі, тим самим порушивши норми матеріального права;

- згідно висновків комісії, зазначених в актах Н-1, Н-5, підтверджується факт протиправної поведінки водія трамваю ОСОБА_1 в частині порушення правил дорожнього руху, та з яких вбачається вина водія у допущені ДТП, внаслідок чого пошкоджено вагони позивача;

- судом першої інстанції не досліджено надані позивачем до суду докази, які свідчать про вину відповідача, а саме не взято до уваги висновки комісії з проведенням спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.06.2017 о 06 год. 25 хв. у ТОВ «Міська залізнична вітка», в частині встановлення уповноваженою комісією порушення водієм трамваю вимог правил безпеки руху, що призвело до вказаної ДТП.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Вказує, що:

- доводи позивача стосовно порушення правил дорожнього руху з вини працівника відповідача, а саме водія трамваю ОСОБА_1 спростовуються висновком експертного дослідження №7/10.1/40 від 27.07.2017 Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого встановлено, що у даній дорожній обстановці в діях водія трамвайного вагону №2241-2242 ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху;

- на момент підписання актів про пошкодження вагонів №№49, 50 головний інженер відповідача ОСОБА_2 не мав на це повноважень, оскільки діяв без доручення; згідно посадової інструкції №1 головного інженера ОСОБА_2 йому не надані права на підписання актів про пошкодження вагонів, або інших транспортних засобів, даний факт було залишено поза увагою з боку представників позивача при підписанні вищезазначених актів; головний інженер підприємства підтвердив лише тільки факт пошкодження вагонів в результаті ДТП, яка сталась 12.06.2017 без визнання вини; в ході досудового слідства за фактом скоєння ДТП робітнику відповідача не висувались ані підозри, ані обвинувачення;

- позивач відремонтував пошкоджені вагони №№49, 50, що підтверджується актом виконаних робіт №3/387 від 04.09.2017, але ним не надані до суду документи, які підтверджують фактичні витрати на ремонт вищезазначених вагонів на суму 9 886 грн. 32 коп.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2017 на перетині вулиці академіка Белелюбського з міською залізничною віткою міста Дніпра сталась ДТП за участю двох вагонів №№95532479, 95525747, власником яких є ПАТ "Укрзалізниця" та трамваю №2241-42 маршруту № 19 під керуванням водія ОСОБА_1, що належить КП "Дніпропетровський електротранспорт" ДМР.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що пунктом 6.2 Типового технологічного процесу роботи пункту технічної передачі вагонів (Т 17.04) передбачено, що на кожний пошкоджений (або такий, що мав схід з колій) вагон, оглядачі вагонів пункту технічної передачі вагонів або інші працівники вагонного господарства, а там, де їх немає, працівники інших служб, навчені і призначені наказом ДН, повинні оформляти акти форми ВУ-25, а при відчепленні вагона в ремонт і форму повідомлення ВУ-23М. При необхідності складається акт форми ГУ-23.

Факт пошкодження вагонів №№95532479, 95525747 підтверджується актами форми ВУ-25М від 12.06.2016 №49 та №50, які підписані представником відповідача головним інженером ОСОБА_2

Для проведення ремонту вагони №№ 95532479, 95525747 були відправлені на станції Правда та Дніпродзержинськ, відповідно, де забраковані до технічного обслуговування з відчепленням, що підтверджується повідомленнями ф. ВУ-23:

- вагон № 95532479 - повідомлення № 5136 від 05.07.2017;

- вагон № 95525747 - повідомлення № 5971 від 01.07.2017.

Вагони №№ 95532479, 95525747 були відремонтовані працівниками структурного підрозділу "Вагонне депо Кам'янське" Регіональної філії "Придніпровська залізниця", що підтверджується дефектними відомостями ф.ВУ-22 та повідомленнями ф.ВУ-36, а саме: №95532479 - 15.07.2017 та №95525747 - 08.07.2017.

Вартість ремонту вагонів разом з платою за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу склала, згідно наданих позивачем рахунків №574 від 07.08.2017, №653 від 04.09.2017, №581 від 08.08.2017), 9 886 грн. 32 коп. з ПДВ.

Структурним підрозділом "Вагонне депо Кам'янське" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" рахунки та акти виконаних робіт з документами, що підтверджують факт пошкодження вагонів №№95532479, 95525747 та вартість їх ремонту, було направлено КП "Дніпропетровський електротранспорт" ДМР, які 15.08.2017 були отримані відповідачем.

Рахунки відповідачем не були сплачені, листом № 2387 від 03.11.2017 відповідач відмовив у задоволенні претензії від 10.10.2017 №В-07/3198, якою позивач вимагав відшкодувати збитки в сумі 9886,32 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує, що акти форми ВУ-25м від 12.06.2016 №46 та №50 не доводять вини відповідача, а підтверджують лише факт пошкодження вагонів в результаті ДТП.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 Цивільного кодексу України та статті 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що шкода, яка спричинена внаслідок ДТП, відповідно до чинного законодавства відшкодовується організацією, з вини працівника якої вона виникла.

Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, як правильно зазначив місцевий господарський суд, положеннями цієї статті передбачено, що у разі спричинення шкоди в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, для настання матеріальної відповідальності у особи, яка завдала шкоду, має бути встановлена вина цієї особи.

В даному випадку в результаті ДТП пошкодження отримали належні позивачу вагони і належний відповідачу трамвай.

Управління транспортними засобами здійснювалось працівниками підприємств - фізичними особами, від дій яких залежить порядок руху механізмів, їх зупинка, дотримання правил руху, тощо.

Саме водії транспортник засобів зобов'язані контролювати дорожню обстановку, не порушувати правил руху, вживати заходи для зупинення транспортних засобів у разі виникнення аварійних ситуацій.

Настання транспортних пригод є можливим внаслідок як умисних так і необережних дій водія.

В той же час дорожня пригода може статись через хворобливий стан водія, втрату ним свідомості, вплив третіх осіб, несправність транспортного засобу тощо.

Згідно інформації Слідчого Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, що міститься в матеріалах справи, за фактом ДТП відкрито кримінальне провадження №00087 від 12.06.2017, рішення по якому не прийнято у зв'язку з проведенням комплексної автотехнічної та залізнично-технічної експертизи, тобто на даній стадії досудового розслідування не проведено увесь комплекс слідчих дій.

Таким чином, на момент розгляду справи не встановлено вини нікого з водіїв транспортних засобів та не встановлено, чи мав інший водій технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовна заява позивачем подана до суду передчасно, оскільки на момент розгляду справи не встановлено, внаслідок чиїх винних дій сталась ДТП, яка призвела до спричинення майнової шкода обом сторонам, і встановити зазначені обставин буде можливим після закінчення правоохоронними органами досудового розслідування за фактом ДТП; надані позивачем акт форми Н-1 №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом та акт форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку належними доказами, у відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, які б доводили вину відповідача, не є.

Отже, Господарським судом Дніпропетровської області обставини справи з'ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення покладаються на ПАТ "Придніпровська залізниця".

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/10395/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду з підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд