СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Справа № 913/34/15

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від скаржника: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю (адвокат) Не зявився Не зявився
розглянувши апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м.Київ
на ухвалу господарського суду Луганської області
від 02.10.2018 року (повний текст складено 04.10.2018 року у м. Харкові)
у справі№ 913/34/15 (суддя Лісовицькй Є.А.)
за позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль», м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто», м. Сєвєродонецьк
простягнення 101356,21 грн.

В С Т А Н ОВ И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 09.06.2015 у справі №913/34/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто» про стягнення заборгованості за Договором овердрафту № 015/304007/0111190 від 30.05.2013 р. у розмірі 101 356,21 грн. задоволені у повному обсязі.

На виконання рішення Господарським судом Луганської області видано наказ від 22.06.2015 №913/34/15.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулось до господарського суду з заявою, в якій заявник просив замінити стягувача у справі №913/34/15 з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль», м. Київ на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в обґрунтування якої зазначав про укладення Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за Договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013 перейшло до заявника.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вважало, що набуло права кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто» та має право вимагати сплату грошових коштів, стягнутих на підставі рішення господарського суду Луганської області від 09.06.2015р. у даній справі.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 02.10.2018 по справі № 913/34/15 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №44459 від 25.09.2018 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №913/34/15 залишено без розгляду. Наведена ухвала мотивована наявністю доказів закінчення виконавчого провадження, що унеможливлює заміну сторони після виконання судового рішення відповідно до приписів чинного законодавства та неодноразовим зверненням заявника з заявами аналогічного змісту, що є зловживанням процесуальними правами з боку заявника.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м.Київ, не погодившись із прийнятою ухвалою, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірну ухвалу. В обґрунтування своїх вимог, заявник скарги зазначив, що суд першої інстанції припустився порушень при прийнятті оскаржуваної ухвали, вважаючи заяву про заміну стягувача такою, що подана з додержанням вимог ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. Зазначав, що після укладання між первісними кредиторами і новим Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), первісні кредитори автоматично позбавлялися права на будьякі дії відносно кредитних заборгованостей, права за якими відступлені, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання цому статусу стягувача, відповідає змісту статей 512,514 Цивільного кодексу України.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судовому засіданні підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання 03.12.2018р. не з'явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість закінчення розгляду справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, у тому числі щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Закону України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження".

Частиною 5 статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 334 ГПК України).

Отже, процесуальне правонаступництво, у розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України, допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, а право звернення з заявою про заміну сторони її правонаступником надано, зокрема, заінтересованій особі.

Однак, як свідчать матеріали справи, рішення господарського суду Луганської області у справі №913/34/15 виконане боржником у повному обсязі, що підтверджується постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_7 від 26.06.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП №50637232 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/34/15 від 22.06.2015.

Оскільки на момент звернення заявника до господарського суду, а також на момент винесення оскаржуваної ухвали суду виконавче провадження було закінчене підстави до задоволення заяви сторони у виконавчому провадженні були відсутні.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником після закінчення виконавчого провадження не передбачена чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги в частині не застосування судом першої інстанції ст. 512, 514 Цивільного кодексу України відхиляються судовою колегією, оскільки наведені положення вказаних статей застосовуються на стадії виконання судового рішення, тобто за умови наявності виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заявник неодноразово звертався до суду з заявами аналогічного змісту, не наводячи при повторному зверненні до суду нових обставин або підстав для такого звернення, у задоволенні яких господарським судом було відмовлено (ухвали суду від 04.07.2018р., 23.07.2018р.).

Факт подачі даної зави від 25.09.2018р. аналогічного змісту суд розцінив як зловживання заявником своїми процесуальними правами на підставі ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України та залишив цю заяву без розгляду в порядку ч. 3 зазначеної норми.

Зазначені обставини заявником не спростовані, доводів з цього приводу апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів представника заявника про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, що мало місце після винесення судом оскаржуваної ухвали, то зазначені доводи не можуть бути взяті до уваги при перевірці законності та обґрунтованості винесеного судом процесуального судового рішення.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Лугаснкьої області від 02.10.2018 у справі №913/34/15 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м.Київ на ухвалу господарського суду Луганської області від 02.10.2018 року у справі № 913/34/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 02.10.2018 року у справі № 913/34/15 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м.Київ .

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 10.12.2018р.

Головуючий О.В. Стойка

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай