ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа№ 910/5312/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кравчука Олександра Петровича
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від31.07.2018
суддя Літвінова М.Є.
повний текст складений07.08.2018
за позовомфізичної особи-підприємця Кравчука Олександра Петровича, м. Київ
дотовариства з обмеженою відповідальністю "УВК Україна", м. Київ
простягнення 128 059,56 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кравчук Олександр Петрович (надалі-позивач/ФОП Кравчук О.П.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "УВК Україна" (надалі-відповідач/ТОВ "УВК Україна") про стягнення 128 059,56 грн. з яких: 110 789,68 грн. - основного боргу, 11 827,20 грн. - пені, 1 170,00 - 3% річних та 4 272, 68 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у порушення умов укладеного між сторонами договору перевезення 45-17/П від 01.09.2017 не було здійснено оплату за надані позивачем послуги з перевезення у період з вересня по жовтень 2017 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 110 789,68 грн.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 11 827,20 грн., 3% річних у розмірі 1 170,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 272,68 грн. ( т. 7-9).

Товариство з обмеженою відповідальністю "УВК Україна" проти заявлених позовних вимог заперечувало та зазначало, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту передачі позивачем відповідачу всіх документів, які підтверджують надання позивачем послуг з перевезення, а саме- рахунків на оплату, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, вантажних квитанцій карт завантаження, накладних на зняття з відповідального зберігання, що в свою чергу унеможливлює здійснення відповідачем перевірки обсягу (вартості) наданих позивачем послуг ( т. 1, а.с. 226-231).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 910/5312/18 (суддя Літвінова М.Є., м. Київ, повний текст рішення складено 07.08.2018) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання умов договору перевезення 45-17/П від 01.09.2017 в частині надання документів на оплату транспортних послуг замовникові (відповідачу), у зв'язку з чим зобов'язання відповідача щодо оплати переносяться на термін надання відсутніх документів у відповідності до положень п. 7.3. договору. Оскільки, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, а тому, відповідно, підстави для задоволення похідних вимог, а саме 11 827,20 грн. - пені, 1 170,00 - 3% річних та 4 272, 68 грн. інфляційних втрат також відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням, ФОП Кравчук О.П. (надалі-скаржник) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 910/5312/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга ФОП Кравчук О.П. обґрунтована тим, що місцевим господарським судом неповно досліджено обставини справи, надано їм невірну оцінку, а тому, на думку скаржника, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, що склались між сторонами.

Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що місцевим господарським судом не було враховано/досліджено:

- лист ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 23.06.2018 № 5718/К/26-51-13-02-15, яким визначено що у податкових декларація з ПДВ за вересень та жовтень 2017 року відображені взаємовідносини позивача з відповідачем;

- чи отримував відповідач документи на оплату направлені повторно позивачем рекомендованим листом (ідентифікатор відправлення 100);

- опис вкладення за формою 107 здійснюється лише у цінні листи, хоча скаржник зазначав про рекомендоване поштове відправлення.

- чи достатньо відповідачу документів для проведення оплати отриманих послуг перевезення, що були долучені до матеріалів позовної заяви та отримані відповідачем 04.05.2018.

- чи отримував претензію відповідач від позивача за неоплачені транспортні послуги, направлені на адресу державної реєстрації та фактичного місцезнаходження рекомендованими листами (ідентифікатори відправлення 139 та 120 від 06.02.2018);

- причини ігнорування та ненадання відповіді на акти звіряння взаєморозрахунків між ФОП Кравчуком О.П. та ТОВ "УВК Україна» за вересень-жовтень 2017 року, що були направлені цінними листами з описом вкладення);

- чи зверталося ТОВ «УВК Україна» до позивача з вимогою усунути невідповідності в наданих документах на оплату, якщо перевізник не надавав Замовнику належним чином оформлених первинних документів (рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), карти завантаження, товарно-транспортної накладної та будь-якого іншого документа, як того вимагає пункт 7.3 договору перевезення 45-17/П від 01.09.2017.

У поданій апеляційній скарзі скаржник вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про не долучення ФОП Кравчуком О.П. до позовної заяви вантажних квитанцій або накладних на зняття з відповідального зберігання вантажу, що надавався до перевезення, оскільки зазначені документи, в обов'язковому порядку, відповідно до вимог п. 1.2. додаткової угоди № 3 до договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 перевізник зобов'язується повернути вантажовідправнику наступного робочого дня після дня доставки вантажу в пункт призначення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 910/5312/18 (головуючий суддя Власов Ю.Л. судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5312/18; призначено справу до розгляду на 09.10.2018.

27.09.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «УВК «Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт -без змін.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/5312/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

09.10.2018 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ФОП Кравчуком О.П. було подано клопотання у порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просив суд витребувати в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві:

- звітну податкову декларацію з податку на додану вартість з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за вересень 2017 року, яка була подана 19.10.2017 року;

- звітну податкову декларацію з податку на додану вартість з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за жовтень 2017 року, яка була подана 17.11.2017 року.

Також просив суд на отримання зазначених документів уповноважити на отримання витребуваних доказів представника апелянта ОСОБА_4.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018, справу № 910/5312/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ФОП Кравчука О.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 910/5312/18 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.; розгляд скарги призначено на 06.11.2018.

05.11.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ФОП Кравчуком О.П. було подано клопотання у порядку ст.ст. 42, 267 Господарського процесуального кодексу України про витребування документів, в останній просив суд витребувати в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві певні докази.

Зазначене клопотання аналогічне за змістом та вимогами клопотанню про витребування доказів від 09.10.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Кравчука Олександра Петровича про витребування доказів; оголошено перерву у судовому засіданні до 04.12.2018; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві надати: звітну податкову декларацію з податку на додану вартість з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за вересень 2017 року, яка була подана 19.10.2017 року та звітну податкову декларацію з податку на додану вартість з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за жовтень 2017 року, яка була подана 17.11.2017 року; уповноважено на отримання витребуваних доказів/інформації від ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві адвоката ОСОБА_4.

30.11.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ФОП Кравчуком О.П. були подані документи на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 06.11.2018.

03.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «УВК Україна» були подані додаткові документи.

У судовому засіданні адвокат скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 910/5312/18 скасувати та прияти нове про задоволення позову.

Адвокат відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві на неї підстав та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 01.09.2017 між ФОП Кравчуком О.П. ( надалі-перевізник) та ТОВ "УВК Україна" (надалі-замовник) було укладено договір перевезення № 45-17/П (надалі-договір № 45-17/П).

Відповідно до п. 1.1. договору № 45-17/П перевізник зобов'язується доставити довірений йому замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У п. 1.2 договору № 45-17/П сторони визначили, що обсяг і умови перевезення вантажу можуть бути обговорені як у цьому договорі так і в окремих додатках/додаткових угодах до нього, які будуть вважатися його невід'ємними частинами.

Перевезення вантажу здійснюється відповідно до заявки, яка оформлюється замовником. Заявка має бути надана перевізникові не пізніше ніж за 2 години до початку перевезення. У заявці обов'язково зазначається: адреса пункту навантаження, адреса розвантаження, час подачі транспортного засобу для завантаження в пункті призначення, розмір плати за дане перевезення ( п. 4.1. договору № 45-17/П).

У п. 7.1 договору № 45-17/П сторони дійшли згоди, що за результатами наданих перевізником транспортних послуг сторони складають та підписують акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який разом із рахунками перевізника та товаросупровідними документами є підставою для оплати транспортних послуг. Оплата послуг з перевезення, щодо яких замовником заявлені претензії, не може бути здійснена до повного з'ясування вини перевізника.

Оплата наданих послуг за договором за звітний місяць здійснюється до кінця наступного за звітним місяця за умови передачі виконавцем замовнику акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), рахунку та товаросупровідних документів ( п. 7.2. договору № 45-17/П).

Відповідно до п. 7.3 договору № 45-17/П, у випадку, якщо перевізник не надав замовнику належним чином оформлені первинні документи (рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), карта завантаження, товарно-транспортна накладна та будь-яких інших документів, які впливають на зобов'язання замовника щодо оплати) та/або замовником виявлена невідповідність розміру винагороди перевізника фактично наданим ним послугам, замовник має право вимагати від перевізника усунути будь-які невідповідності наданих документах. В такому випадку зобов'язання замовника щодо оплати переноситься на термін усунення перевізником невідповідностей в наданих ним документах або на надання відсутніх документів.

Термін дії договору складає 1 календарний рік з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін ( п. 4.1. договору № 45-17/П).

У випадку, якщо жодна із сторін не виявить свого бажання або наміру шляхом письмового повідомлення про розірвання договору за 30 днів до його припинення, термін дії договору продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах. Кількість таких пролонгацій не є обмеженою (п. 14.2 договору № 45-17/П).

У п. 15 договору № 45-17/П сторони визначили, що усі повідомлення, інша кореспонденція за договором повинні надаватися у письмовій формі і надсилатися факсом, телеграфом, електронною поштою або доставлятися кур'єром кожній стороні договору на її адресу і за номером факсу, що наведені у договорі; або на іншу адресу або номер факсу, які можуть бути надані стороною іншій стороні договору у письмовій формі.

Додатковою угодою № 1 від 01.09.2017 до договору сторони погодили вартість/розмір тарифів за послуги з доставки, забіру, переміщення, доставки вантажу, вартість послуг експедирування ( т. 1, а.с. 15-17).

Також місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що додатковою угодою № 3 від 01.09.2017 сторони доповнили умови договору перевезення 45-17/П.

Так, у п. 1.1 додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 до договору перевезення 45-17/П сторони погодили, що при перевезенні вантажів в один пункт призначення або збірних вантажів в одному транспортному засобі (різні вантажоодержувачі за різними пунктами призначення) замовник оформлює одну товарно-транспортну накладну на весь вантаж, який передається замовником перевізнику. Перелік вантажу зазначається у картці завантаження (номер товарно-транспортної накладної та номер картки завантаження є однаковими). Факт прийняття вантажу перевізником згідно з переліком, який міститься у кратці завантаження, підтверджується підписом перевізника у товарно-транспортній накладній. На кожному вантажі, призначеному відповідному вантажоодержувачу, замовником кріпиться окрема вантажна квитанція або накладна на зняття з відповідального зберігання. Здача вантажу вантажоодержувачу здійснюється за адресою, вказаною у вантажній квитанції або накладній на зняття з відповідального зберігання. Факт здачі вантажу перевізником підтверджується підписом відповідного представника вантажоодержувача та відтиском штампу у вантажній квитанції або накладній на зняття з відповідального зберігання, а у разі відсутності печатки/штампу зазначаються паспортні дані представника вантажоодержувача.

Відповідно до п. 1.2. додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 до договору № 45-17/П після доставки вантажу вантажоодержувачу, крім документів, зазначених у п.п. 7.1. та 7.3. договору, перевізник зобов'язується повернути всі вантажні квитанції та накладні на зняття з відповідального зберігання наступного робочого дні після дня доставки вантажу в пункт призначення.

У випадку якщо перевізник не надав замовнику належним чином оформлені вантажні квитанції та накладні на зняття з відповідального зберігання після доставки вантажу вантажоодержувачу, на підставі п. 7.3. договору зобов'язання замовника щодо оплати переноситься на термін усунення перевізником невідповідностей в наданих ним документах або надання відсутніх документів (п. 1.3. додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 до договору № 45-17/П).

Як вказує позивач ним на виконання умов договору № 45-17/П у період з вересня по жовтень 2017 року було надано ТОВ «УВК Україна» послуги з перевезення вантажу автотранспортом на загальну суму 110 789,68 грн.

В підтвердження вказаних обставин ФОП Кравчуком О.П. до позовної заяви було додано:

- копію акту надання послуг № 1 від 30.09.2017 на суму 33 840,34 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 33 840,34 грн.;

- копію акту надання послуг № 2 від 30.09.2017 на суму 160 19,22 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 160 19,22 грн.;

- копію акту надання послуг № 3 від 31.10.2017 на суму 28 687, грн.. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 28 687,68 грн.;

- копію акту надання послуг № 4 від 31.10.2017 на суму 32 242,44 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем на суму 322 42,44 грн. ( т. 1, а.с 27-33);

- копії відповідних товарно-транспортних накладних, карток завантаження та карток вивантаження автомобіля (т. 1, а.с. 34-214).

Однак, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати за надання послуг з перевезення.

17.11.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою - претензією про сплату боргу надання послуг з перевезення в розмірі 110 789,68 грн. ( т. 1, а.с. 215-217).

Вимога позивача залишилась без відповіді та задоволення.

Несплата ТОВ "УВК Україна" заборгованості за послуги з перевезення за період з період з вересня по жовтень 2017 року за договором перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 стала підставою для звернення ФОП Кравчука О.П. до суду з позовом про стягнення 110 789,68 грн. - основного боргу, 11 827,20 грн. - пені, 1 170,00 - 3% річних та 4 272, 68 грн. інфляційних втрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами виконанням ним обов'язку в частині надання відповідачу обумовлених п. 7.3 договору № 45-17/П від 01.09.2017 та п. 7.3. додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 всіх документів, які підтверджують надання позивачем послуг з перевезення, а саме рахунків на оплату, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, вантажних квитанцій карт завантаження, накладних на зняття з відповідального зберігання, що в свою чергу унеможливлює здійснення відповідачем перевірки обсягу (вартості) наданих позивачем послуг.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що умовами п. 7.3. договору № 45-17/П від 01.09.2017 визначено, якщо перевізник не надав замовнику належним чином оформлені первинні документи (рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), карта завантаження, товарно-транспортна накладна та будь-яких інших документів, які впливають на зобов'язання замовника щодо оплати) та/або замовником виявлена невідповідність розміру винагороди перевізника фактично наданим ним послугам, замовник має право вимагати від перевізника усунути будь-які невідповідності наданих документах. В такому випадку зобов'язання замовника щодо оплати переноситься на термін усунення перевізником невідповідностей в наданих ним документах або на надання відсутніх документів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі ( ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 3.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 визначено, що договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі, та вантажовідправниками або вантажоодержувачами.

Відповідно до п. 14.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні форма і порядок розрахунків, а також випадки зміни розміру оплати за перевезення вантажів і надання інших послуг, пов'язаних з цим, визначаються перевізником з вантажовідправником або вантажоодержувачем - замовником при укладенні ними договору на перевезення вантажів.

Як вже зазначало вище, позивачем до позовної заяви було додано:

- копію акту надання послуг № 1 від 30.09.2017 на суму 33 840,34 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 33 840,34 грн.;

- копію акту надання послуг № 2 від 30.09.2017 на суму 160 19,22 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 160 19,22 грн.;

- копію акту надання послуг № 3 від 31.10.2017 на суму 28 687, грн.. та копію рахунку, виставленого позивачем, на суму 28 687,68 грн.;

- копію акту надання послуг № 4 від 31.10.2017 на суму 32 242,44 грн. та копію рахунку, виставленого позивачем на суму 322 42,44 грн. (т. 1, а.с 27-33);

- копії відповідних товарно-транспортних накладних, карток завантаження та карток вивантаження автомобіля (т. 1, а.с. 34-214).

Суд апеляційної інстанції, дослідивши зміст п. 1.1 додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 до договору перевезення 45-17/П від 01.09.2017, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони визначили особливий порядок передачі позивачем товарно-супровідних документів відповідачу, які в своїй сукупності можуть підтверджувати факт та вартість наданих позивачем послуг з перевезення.

При цьому, отримавши від позивача всі товарно-супровідні документи, передбачені умовами договору, відповідач має змогу перевірити відповідність розміру винагороди (сума, що підлягає сплаті на користь позивача) з обсягом (в тому числі фактом) надання позивачем послуг з перевезення.

Зокрема, сторони погодили, що підставою для оплати транспортних послуг за договором перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 є акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) разом із рахунками перевізника та товаросупровідними документами (п. 7.1 договору).

Судом апеляційної інстанції не приймаються доводи скаржника про те, що він передав усі товарно-супровідні документи відповідачу безпосередньо в офісі відповідача.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В порушення наведеної правової норми, позивач не надав ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів передачі відповідачу у будь-який спосіб усіх товарно-супровідних документів. Зокрема, примірників цих документів чи супровідного листа з відміткою відповідача про їх отримання, у разі передачі безпосередньо у офісі відповідача.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що за умовами п. 15 договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 усі повідомлення, інша кореспонденція за договором повинні надаватися у письмовій формі і надсилатися факсом, телеграфом, електронною поштою або доставлятися кур'єром кожній стороні договору на її адресу і за номером факсу, що наведені у договорі, або на іншу адресу або номер факсу, які можуть бути надані стороною іншій стороні договору у письмовій формі.

Натомість позивач не надав суду доказів вручення відповідачу товарно-супровідних документів з урахуванням вимог п. 15 договору перевезення №45-17/П від 01.09.2017.

Позивач надав суду фіскальний чек від 14.12.2017 на підтвердження повторного надіслання відповідачу всіх документів за договором.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, з наданого фіскального чеку без опису вкладення неможливо встановити, що саме було надіслано позивачем на адресу відповідача.

Фактично в матеріалах справи наявні лише докази надіслання позивачем на адресу відповідача вимоги-претензії та актів звірки. Однак надіслання претензії чи актів звірки взаєморозрахунків не звільняє від обов'язку позивача щодо надіслання або вручення відповідачу товарно-супровідних документів, які нараду із актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та рахунками перевізника є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

В п. 7.3 договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 визначено, що у випадку, якщо перевізник не надав замовнику належним чином оформлені первинні документи (рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), карта завантаження, товарно-транспортна накладна та будь-яких інших документів, які впливають на зобов'язання замовника щодо оплати, в тому числі вантажі квитанції та накладні на зняття з відповідального зберігання) зобов'язання замовника щодо оплати переноситься на термін надання відсутніх документів.

Таким чином, вищевикладені обставини справи в їх сукупності свідчать про відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про передачу позивачем відповідачу належним чином оформлених первинних документів згідно з переліком, викладеним у п. 7.3 договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017, а тому зобов'язання відповідача з оплати переносяться термін надання відсутніх документів, що в свою чергу свідчить про відсутність прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем і відсутність заборгованості.

При цьому судом враховано, що підставою для оплати замовником вартості наданих послуг з міжнародного перевезення вантажу, виходячи з правової природи договору перевезення вантажу (ст. 909 Цивільного кодексу України), є виконання зобов'язання з такого перевезення, а саме доставлення вантажу до пункту призначення та видача його особі-одержувачу, а не факт передання документів, які підтверджують процес здійсненого перевезення.

За умовами п. 1.1 додаткової угоди № 3 від 01.09.2017 до договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 факт здачі вантажу перевізником підтверджується підписом відповідного представника вантажоодержувача та відтиском штампу у вантажній квитанції або накладній на зняття з відповідального зберігання, а у разі відсутності печатки/штампу зазначаються паспортні дані представника вантажоодержувача.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 було затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників.

Відповідно до п. 11.1 названих Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

В ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Натомість позивач не надав суду вантажних квитанції або накладних на зняття з відповідального зберігання, які б містили підписи відповідного представника вантажоодержувача та/або відбиток печатки/штампу вантажоодержувача. Наявні у справі товарно-транспортні накладні не містять підписів вантажоодержувача та/або відбиток його печатки/штампу.

Посилання скаржника на те, що факт надання ним послуг підтверджується тим, що позивач вніс та зареєстрував відповідні податкові накладні на суму основного боргу є помилковим, оскільки наявність зареєстрованих податкових накладних не засвідчує факт беззаперечного здійснення господарської операції (надання послуг з перевезення). Проте, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, податкові накладні можуть оцінюватися у сукупності з іншими доказами та бути одним з доказів, а не єдиним доказом на підтвердження викладених учасником провадження у справі обставин.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що вимога позивача про стягнення з відповідача 110 789 грн. 68 коп. основного боргу є необґрунтована, документально непідтверджена, а тому не підлягає задоволенню.

В ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до визначення, наведеного в ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 8.3 договору перевезення № 45-17/П від 01.09.2017 у випадку порушення терміну оплати, передбаченого п. 7.2 цього договору, замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі 0,5% від суми, що підлягає оплаті за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 11 827 грн. 20 коп. пені, 1 170 грн. 00 коп. 3% річних та 4 272 грн. 68 коп. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення відповідачем строків здійснення оплати за надані позивачем послуги.

Однак з наведених вище правових норм вбачається, що передумовою для стягнення штрафних санкцій (пені), інфляційних втрат та 3% річних є прострочення (несвоєчасне виконання) грошового зобов'язання.

Оскільки в процесі судового розгляду не знайшли підтвердження доводи позивача щодо прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем за договором перевезення № 45-17/П від 01.09.2017, правові підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

В ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та документально непідтвердженими, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кравчука Олександра Петровича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 у справі № 910/5312/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/5312/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 07.12.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська