УХВАЛА

13 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8655/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

про стягнення плати за користування вагонами в розмірі 222 487,56 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 7 057,08 грн.,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі № 904/8655/17.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення плати за користування вагонами в розмірі 222 487,56 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 7057,08 грн. задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця плату за користування вагонами в розмірі 222 487,56 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 7057,08 грн., судовий збір в розмірі 3443,17 грн. та судові витрати за подання касаційної скарги в розмірі 1600 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровського області від 28.08.2018 у справі № 904/8655/17 залишено без змін.

Звертаючись із касаційною скаргою, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018 у справі № 904/8655/17 та увалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" посилається у касаційній скарзі на те, що судами першої та апеляційної інстанцій було неправильно застосовано положення статті 119 Статуту залізниці України. Вказана норма, згідно з якою були нараховані та списані грошові кошти за користування порожніми вагонами, передбачає таке: "За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати". В свою чергу, Цивільний кодекс України, передбачає під користуванням юридично забезпечену можливість вилучення з речі корисних властивостей для задоволення потреб її власника у процесі використання. Скаржник зазначає про те, що він не користувався порожніми вагонами, що були затримані на шляху слідування, оскільки неможливо вилучити корисні властивості транспортного засобу, основною корисною властивістю якого є перевезення вантажу, якщо такий транспортний засіб був порожній. Вагони були порожніми та не знаходилися в очікуванні під вивантаження чи перевантаження. Вивантажити чи перевантажити порожній вагон неможливо, а тому порожні вагони в очікуванні перед подачею під вантажні операції вантажовласнику можуть знаходитися тільки на станції призначення.

Також, на думку скаржника, неможливо одночасно стягнути плату за користування вагонами та збір за зберігання.

Крім того, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає в скарзі про те, що судами не повно з'ясовано обставини справи, а також не встановлено наявність вини саме відповідача у затримці вагонів.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги касаційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Аналіз цієї частини свідчить про можливість її застосування або у випадку оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції, прийнятої за результатами розгляду по суті справи з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), або у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) незалежно від предмету та ціни позову.

Здійснюючи перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 у справі № 904/8655/17 судом апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин було враховано висновки, які викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 904/7359/17, від 07.08.2018 у справі № 904/7848/17 та у постановах об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17, від 22.06.2018 у справі № 904/7535/17.

Згідно із правовою позицією об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 31.08.2005 № 507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

При цьому порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи правову позицію об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17, дійшов до правильного висновку, що відповідальність відповідача в затримці вагонів настала з моменту виникнення на станції призначення Ароматна наявності затриманих вагонів з причин їх несвоєчасного забирання відповідачем, яка доводиться саме актами загальної форми ГУ-23 та які ним підписані без заперечення. Про прибуття власних вагонів на свою адресу Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" було своєчасно повідомлено залізницею, що підтверджується відповідними повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи.

На станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, а тому наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України.

Несвоєчасне забирання з колій станції Ароматна відповідачем вагонів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Щодо доводів Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є неправомірним, суд апеляційної інстанції також враховує позицію об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка викладена у постановах від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17 та від 22.06.2018 у справі № 904/7535/17 про наявність вини відповідача у затримці вагонів на станціях підходу і правомірність нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вагонів, як вантажу.

Інші доводи касаційної скарги стосуються з'ясування обставин справи вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених доказів у справі, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, враховуючи правову позицію об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладену у постановах від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17 та від 22.06.2018 у справі № 904/7535/17, висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені у постановах від 10.07.2018 у справі № 904/7359/17 та від 07.08.2018 у справі 904/7848/17, та те, що суд апеляційної інстанції здійснив перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 відповідно до таких правових висновків, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/8655/17 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на підставі пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

При цьому Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/8655/17 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018.

2. Направити Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля" копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами на 37 аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № від 23.11.2018 на суму 6 886,34 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак