РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/12273/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія»

про стягнення 1 562 841,09 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники

позивач: Громніцький Ю.П. за довіреністю б/н від 10.07.2018

відповідач: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» (відповідач) про стягнення 1 562 841,09 грн., з яких: 13 837,80 грн. - 3% річних, 147 603,29 грн. - пеня, 1 401 400,00 грн. - штраф, у зв'язку з порушенням строків оплати за Договором № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2018.

Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» до Господарського суду міста Києва подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову № б/н від 14.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 постановлено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» залишити без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" про вжиття заходів забезпечення позову № б/н від 14.09.2018 та додані до неї документи повернуто заявнику.

28.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12273/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.11.2018 о 10:30 год.

28.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову № б/н від 27.09.2018, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» і знаходяться у нього чи в інших осіб, у тому числі у банківських установах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову № б/н від 27.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 повідомлено учасників справи про неможливість розгляду справи № 910/12273/18 05.11.2018 о 10:30 год. та призначено підготовче засідання у справі на 19.11.2018 о 10:30 год.

У підготовче засідання, призначене на 19.11.2018, з'явився представник позивача.

Представник відповідача у підготовче засідання, призначене на 19.11.2018, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, по дату, час і місце цього засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на наведені приписи ст. 202 ГПК України, суд здійснював розгляд справи у підготовчому засіданні 19.11.2018 за відсутності відповідача (його представника).

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.11.2018, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.11.2018, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.12.2018 о 09:120 год., повідомлено учасників справи про дату, час і місце судового засідання, визнано їх явку не обов'язковою.

В судове засідання, призначене на 04.12.2018, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 04.12.2018 не з'явивсь, про причини неявки суд не повідомив, по дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Так, ухвали суду від 02.10.2018, від 19.10.2018 та від 19.11.2018 були надіслані відповідачу за адресою його місцезнаходження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на наведені приписи ст. 202 ГПК України, суд здійснював розгляд справи по суті в судовому засіданні 04.12.2018 за відсутності відповідача (його представника).

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів 04.12.2018 судом було з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України та для ухвалення рішення вийшов до нарадчої кімнати (ст. 219 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.12.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими позивач обґрунтував відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» (покупець) був укладений Договір № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю в підземних сховищах газу (далі - АСГ) ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» природний газ (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Згідно пункту 2.1 в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.01.2018 до Договору № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2018, продавець передає покупцеві природний газ в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у січні 2018 року в обсязі 1 300,000 тис.м3.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що приймання-передача газу за цим Договором оформлюється актом прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» і засвідчується уповноваженим представником ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» до 31-го січня 2018 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу, що передається в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» за цим Договором, становить 7 840,00 грн. без урахування податку на додану вартість, крім того ПДВ 20% - 1 960,00 грн., всього з ПДВ - 9 800,00 грн. Загальна вартість обсягу газу, що передається покупцем продавцеві за цим Договором, складає - 10 616 666,71 грн., крім того ПДВ - 2 123 333,34 грн. Всього з ПДВ - 12 740 000,05 грн. (п. 4.2 в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.01.2018 до Договору № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2018).

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що покупець оплачує продавцю загальну вартість обсягу газу, визначену в п. 4.2 цього Договору, виключно грошовими коштами в наступному порядку: 100% вартості до 01 лютого 2018 року.

Відповідно до п. 6.3 Договору, за порушення покупцем грошових зобов'язань (умов та строків розрахунків) згідно п. 5.1 Договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу та додатково - штраф у розмірі 1% від суми простроченого платежу, а у разі прострочення платежу понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Цей Договір набуває чинності з дати його укладання і діє в частині реалізації природного газу до 31.01.2018, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості (п. 10.1 Договору).

На виконання своїх зобов'язань за Договором № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2018 позивачем на підставі акту № 52/04-18 прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 25.01.2018 та акту № 65/04-18 прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 30.01.2018 було передано, а відповідачем прийнято природний газ в загальній кількості 1 300,00 тис. куб. м. Всього позивач передав, а відповідач приняв природний газ на загальну суму 12 740 005,20 грн. Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем неналежним чином виконувались свої зобов'язання з оплати переданого йому газу.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по оплаті переданого природного газу, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» було змушене звернутись до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» про стягнення 1 562 841,09 грн., з яких: 13 837,80 грн. - 3% річних, 147 603,29 грн. - пеня, 1 401 400,00 грн. - штраф.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Відповідач без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подав, у зв'язку з чим справа вирішувалась за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України. При цьому судом враховано приписи частини 4 наведеної статті ГПК України, згідно яких якщо відзив (а в спірному випадку відзив не подано взагалі) не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач в судові засідання не з'явився, належних і допустимих доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав та не надіслав.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 1-18ГК/018 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175 ГК України, ст.ст. 11, 202, 662, 692, 712 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що приймання-передача газу за цим Договором оформлюється актом прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» і засвідчується уповноваженим представником ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» до 31-го січня 2018 року.

Наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», які підписані представниками та скріплені печатками сторін, підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором з передачі природного газу відповідачу, а саме:

- згідно акту № 52/04-18 прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 25.01.2018 позивачем передано, а відповідачем прийнято природній газ в обсязі 600,000 тис. куб. м;

- згідно акту № 65/04-18 прийому-передачі природного газу в ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 30.01.2018 позивачем передано, а відповідачем прийнято природній газ в обсязі 700,000 тис. куб. м.

Всього позивач передав, а відповідач приняв природний газ на загальну суму 12 740 005,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту прийому-передачі вартісних показників природного газу за січень 2018 року № від 31.01.2018.

Вказані вище акти складені та підписані представниками обох сторін без будь-яких зауважень. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано свої зобов'язання з поставки відповідачу природного газу за Договором загальною вартістю 12 740 005,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у пункті 5.1 Договору визначено, що покупець оплачує продавцю загальну вартість обсягу газу, визначену в п. 4.2 цього Договору, виключно грошовими коштами в наступному порядку: 100% вартості до 01 лютого 2018 року.

Таким чином, враховуючи приписи ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України та умови п.5.1 Договору, відповідач зобов'язаний був оплатити 12 740 000,05 грн. вартості загальної вартості обсягу газу до 01.02.2018.

З долучених до позовної заяви виписок по особовим рахункам за 14.02.2018 та 15.02.2018 вбачаться, що відповідачем в повному обсязі сплачено за поставлений йому природній газ, однак така оплата за отриманий відповідачем природний газ була здійснена останнім з порушенням обумовленого Договором строком.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що за порушення покупцем грошових зобов'язань (умов та строків розрахунків) згідно п. 5.1 Договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу та додатково - штраф у розмірі 1% від суми простроченого платежу, а у разі прострочення платежу понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Дослідивши розрахунок сум пені та 3% річних, наведений позивачем в позовній заяві, судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування пені та 3% річних - 01.02.2018.

Враховуючи, що, відповідно до п. 5.1 Договору, відповідач був зобов'язаний оплатити 12 740 000,05 грн. вартості загальної вартості обсягу газу у строк до 01.02.2018, то він є таким, що прострочив виконання зобов'язання починаючи з 02.02.2018, а отже початком періоду нарахування пені та 3% річних є 02.02.2018.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням визначених позивачем періодів, а також встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 147 603,29 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов'язання за спірним Договором підлягає задоволенню частково в сумі 136 433,97 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем сум 3% річних з урахуванням визначених позивачем періодів, а також встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання встановив, що правомірним є нарахування до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12 837,80 грн.

Дослідивши розрахунок суми штрафу в розмірі 1% від суми простроченного платежу, наведений позивачем в позовній заяві, судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення 1 401 400,00 грн. штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач разом із позовною заявою подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зі змісту якого вбачається, що сума судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, складається з суми судового збору у розмірі 23 442,62 грн. за подання позовної заяви майнового характеру та суми судового збору у розмірі 881 00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Інші судові витрати у наведеному попередньому розрахунку позивач не вказав.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 23 260,08 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, БЦ «Парус»; ідентифікаційний код 37403140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газоторгова компанія» (01014, м. Київ, вул. Сергія Струтинського, буд. 13-15, оф. 509/2; ідентифікаційний код 39201974) 136 433,97 грн. (сто тридцять шість тисяч чотириста тридцять три гривні 97 коп.) пені, 12 837,80 грн. (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень 80 коп.) 3% річних, 1 401 400,00 грн. (один мільйон чотириста одну тисячу чотириста гривень 00 коп.) штрафу, 23 442,62 грн. (двадцять три тисячі чотириста сорок дві гривні 62 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2018.

Суддя Гумега О.В.