ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Справа№ 920/818/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Наріжна К.С., адвокат, довіреність № 17/1-3367 від 14.05.2018;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 24.10.2018 про передачу на розгляд іншого суду справи №920/818/17 (головуючий суддя - Котельницька В.Л., судді - Коваленко О.В., Костенко Л.А., повний текст складено - 29.10.2018) за позовом публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", за участю третьої особи, яка незаявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - National Iranian South Oilfields Company (будівля NISOC, вул. Фадаяне Ислам, м. Ахваз, Іран) про розірвання договору.

встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" про визнання недійсними пункту 2 Додаткової угоди № 2 від 09.09.2014 року до договору № 276/2012 від 04.12.2012 року; Додатку № 1 "Кількість, вартість та строки поставки продукції" до Додаткової угоди № 2 від 09.09.2014 року до договору № 276/2012 від 04.12.2012 року в частині зміни ціни Газотурбінного двигуна ДГ90Л9.1 згідно ТУ 29.1-31 821381-01 8:2009 з комплектом матеріальної частини (партія № 4) та Газотурбінного двигуна ДГ90Л9.1 згідно ТУ 29.1-31 821381-01 8:2009 з комплектом матеріальної частини (партія № 5) та загальної вартості продукції, а також про розірвання договору № 276/2012 від 04.12.2012 року, укладеного між сторонами по справі.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 24.10.2018 справу № 920/818/17 передано на розгляд Господарському суду Миколаївської області.

Приймаючи дану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки місцезнаходженням відповідача є місто Миколаїв, дана справа є територіально підсудною Господарському суду Миколаївської області.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 24.10.2018 у справі № 920/818/17 скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України даний позов про розірвання та визнання недійсним договору має розглядатися за місцезнаходженням зобов'язаної сторони - ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", тобто у Господарському суді Сумської області.

Також, апелянт вказує про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 176 та 185 Господарського процесуального кодексу України в частині розгляду клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю на стадії підготовчого провадження.

Крім цього, скаржник зазначає про те, що виклик третьої особи в судове засідання вчинено судом першої інстанції з порушенням порядку, який встановлено Договором між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та третя особа правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, позивачем ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження було отримано 26.11.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Стосовно повідомлення третьої особи про дату та час розгляду судом апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 24.10.2018 у справі № 920/818/17, слід зазначити наступне.

Так, третя особа - National Iranian South Oilfields Company є нерезидентом та місцем її знаходження є Іран.

Судом першої інстанції здійснювалося повідомлення вказаної особи в порядку, який встановлено Договором між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 року.

З метою повідомлення третьої особи про розгляд даної справи, суд першої інстанції звертався до Вищого органу Судової влади Ісламської республіки Іран із дорученням про вручення документів.

Про відправлення вказаного доручення судом першої інстанції свідчить штамп вихідної кореспонденції Господарського суду Сумської області на зворотному боці цього доручення (т.1, а .с. 232-235).

Судом апеляційної інстанції направлення ухвали про відкриття апеляційного провадження було здійснено безпосередньою на адресу третьої особи (що підтверджується засвідченою копією реєстру поштових відправлень суду), виходячи з обставин повідомлення судом першої інстанції зазначеної особи про розгляд даної справи в порядку, який встановлено Договором між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 року, а також виходячи з того, що обов'язком суду є вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ.

Також, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, питання належного повідомлення учасника справи - нерезидента суд розглянув у світлі практики ЄСПЛ та тих критеріїв, що були ним розроблені в частині забезпечення права на доступ до правосуддя.

При цьому, оскільки National Iranian South Oilfields Company є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, тому при розгляді даної справи не застосовуються встановлені статтею 15 Гаазької конвенції 1965 року обмеження щодо прийняття судом рішення по суті спору, оскільки такі мають місце лише у разі неявки в судове засідання учасника справи-нерезидента України із процесуальним статусом відповідача у справі.

Аналогічної позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №910/16594/15.

Більш того, здійснюючи перегляд ухвали про передачу справи за підсудністю, суд не здійснює розгляду спору по суті.

Враховуючи наведене, а також з урахуванням того, що неявка представників позивача та третьої особи у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 01.09.2017 порушено провадження у справі №920/818/17.

При цьому, 15.12.2017 набрали чинності зміни внесені у Господарський процесуальний кодекс України Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Згідно підпункту 9 пункту 1 Перехідних Положень установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У даному випадку, оскільки провадження у справі №920/818/17 було порушено до набрання чинності новою редакцією Кодексу, вказана справа повинна розглядатися за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу та відповідно із застосуванням його нових положень.

Згідно ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Отже, положеннями вказаної статті передбачено, що у разі коли справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності вона повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

Таким чином, з аналізу наведеної норми слідує, що для того, щоб суд, який прийняв справу до свого провадження продовжував її розгляд і в тому випадку коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, потрібно, щоб справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності.

Вочевидь, у протилежному випадку, тобто коли справа була прийнята судом до свого провадження без додержання правил підсудності, правило встановлене вказаною нормою в частині продовження розгляду справи тим судом, яким вона була прийнята до провадження, не застосовується.

У даному випадку, на момент порушення провадження у даній справі, вона не була підсудна Господарському суду Сумської області, а тому відповідно вказана справа не може бути ним розглянута.

Так, предметом спору є вимоги про розірвання договору та визнання недійсними пункту 2 додаткової угоди № 2 від 09.09.2014 до договору № 276/2012 від 04.12.2012 та додатку № 1 "Кількість, вартість та строки поставки продукції" до додаткової угоди № 2 від 09.09.2014 до договору № 276/2012 від 04.12.2012 в частині зміни ціни Газотурбінного двигуна ДГ90Л9.1 згідно ТУ 29.1-31 821381-01 8:2009 з комплектом матеріальної частини (партія № 4) та Газотурбінного двигуна ДГ90Л9.1 згідно ТУ 29.1-31 821381-01 8:2009 з комплектом матеріальної частини (партія № 5) та загальної вартості продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України (в редакції діючій на момент порушення провадження у справі) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Згідно абзацу 2 пункту 20, підпунктів 20.1, 20.3 пункту 20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити з такого. Місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник.

У даному випадку, заявником виступає позивач, який звернувся до відповідача із даним позовом про розірвання договору, отже даний спір підлягає вирішенню господарським судом за місцем знаходження державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект".

Станом на час як порушення провадження у даній справі, так і на момент прийняття оскаржуваної ухвали, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є місто Миколаїв.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що дана позовна заява не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Сумської області.

Доводи апелянта про те, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України даний позов про розірвання та визнання недійсним договору має розглядатися за місцезнаходженням зобов'язаної сторони - ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", тобто у Господарському суді Сумської області, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Так, вказана норма не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки, як вже було наведено на момент порушення провадження у даній справі, вона не була підсудна Господарському суду Сумської області, а тому відповідно вказана справа не може бути ним розглянута.

У будь - якому випадку, позивач, посилаючись на положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, не доводить зазначення в договорі місця виконання чи особливість виконання договору в певному місці.

Посилання скаржника на те, що він є зобов'язаною стороною жодним чином не свідчить про наявність особливостей виконання договору поставки з боку покупця.

Отже, вказані вище доводи апелянта про те, що даний спір має розглядатися за місцезнаходженням зобов'язаної сторони - ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", тобто у Господарському суді Сумської області визнаються колегією суддів необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Також, не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 176 та 185 Господарського процесуального кодексу України в частині розгляду клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю на стадії підготовчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з'ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч. 1 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Так, у підготовчому засіданні 24.10.2018 судом першої інстанції було вирішено клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає порушень в частині передачі справи судом першої інстанції за підсудністю на стадії підготовчого провадження.

Стосовно доводів апелянта про те, що виклик третьої особи в судове засідання вчинено судом першої інстанції з порушенням порядку, який встановлено Договором між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 року, оскільки матеріали справи не містять листа Господарського суду Сумської області про направлення судового доручення на адресу Головного територіального управління юстиції в Сумській області, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Таким міжнародним договором є Договір між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 року.

З метою повідомлення третьої особи про розгляд даної справи, суд першої інстанції звернувся до Вищого органу Судової влади Ісламської республіки Іран із дорученням про вручення документів.

Про відправлення вказаного доручення судом першої інстанції свідчить штамп вихідної кореспонденції Господарського суду Сумської області на зворотному боці цього доручення (т.1, а .с. 232-235).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону в частині повідомлення третьої особи про розгляд даної справи судом.

Отже, зазначені доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 24.10.2018 про передачу на розгляд іншого суду справи №920/818/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 07.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко