ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/2241/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт»,

Сумська обл., Середино-Будський р-н, с. Стягайлівка

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Армі Груп», Київська

обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе

про

стягнення 47999,95 грн.

без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армі Груп» (далі – відповідач) про стягнення 47999,95 грн. попередньої оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем суми сплаченої позивачем попередньої оплати за товар, який не був йому переданий.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.10.2018 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 06.11.2018 для подачі відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 ГПК України з додержанням вимог частин 2, 4 ст. 120 ГПК України, шляхом направлення на адресу його місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав, про причини ненадання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру від 12.10.2017 № 2428 на оплату товару – шини 14.00R20 (370/508) Омскшина ОИ-25 (14 н.с) у кількості – 6 шт., загальною вартістю 47999,95 грн. В свою чергу, позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок відповідача вартість зазначеного товару в сумі 47999,95 грн. згідно з платіжним дорученням від 18.10.2017 № 151 на суму 47999,95 грн. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи.

Таким чином, між сторонами у справі було укладено у спрощений спосіб договір купівлі-продажу.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 23.11.2017 про поставку товару (шин автомобільних) на суму 47999,95 грн. з вимогою негайного виконання відповідачем свого зобов’язання по поставці автомобільних шин у кількості 6 штук, згідно з виставленим відповідачем та оплаченим позивачем рахунком-фактурою від 12.10.2017 № 2428 або повернення позивачу сплаченої за вищезазначений товар суми у розмірі 47999,95 грн. До вказаної претензії позивачем додано копію рахунку-фактури від 12.10.2017 № 2428 та платіжного доручення від 18.10.2017 № 151 на суму 47999,95 грн. Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 24.11.2017 та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» від 24.11.2017, завірені копії яких залучені до матеріалів справи

Разом з тим, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, не передав оплачений позивачем товар та не повернув позивачу грошові кошти, сплачені за непоставлений товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, відповідач своїх зобов’язань щодо передачі оплаченого товару позивачу не виконав, суму попередньої оплати у розмірі 47999,95 грн. за товар не повернув, в зв’язку з чим за відповідачем на час розгляду справи рахується невиконане зобов’язання щодо повернення позивачу попередньої оплати в розмірі 46800 грн. Доказів сплати позивачу вказаної суми грошових коштів відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача 47999,95 грн. суми попередньої оплати за товар.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач свого обов’язку щодо передачі оплаченого товару позивачу не виконав, кошти сплачені в якості попередньої оплати за товар не повернув, а позивачем пред’явлено позов про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за товар, розмір якої підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 47999,95 грн. попередньої оплати за товар є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Армі Груп» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Залізнична, буд. 92, ідентифікаційний код 40879458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» (41023, Сумська обл., Середино-Будський р-н, с. Стягайлівка вул. Нова, буд. 8, ідентифікаційний код 41410012) 47999 (сорок сім тисяч дев’ятсот дев’яносто дев’ять) грн. 95 коп. основного боргу, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 07.12.2018.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк