ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2702/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Одеської міської ради

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 (судді: Богацька Н. С., Діброва Г. І., Принцевська Н. М.) і рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018 (суддя Літвінов С.В.) у справі № 916/2702/17

за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до Приватного підприємства "Союз",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради,

про стягнення 245 239,17 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У листопаді 2017 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 Одеської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Союз" (далі - ПП "Союз") про стягнення 245 239,17 грн, у тому числі 192 942,74 грн основної заборгованості, 43 812,03 грн інфляційних втрат, 8 484,40 грн 3 % річних.

1.2. Позовну заяву із посиланням на положення статей 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 638 Цивільного кодексу України, статті 206 Земельного кодексу України, статей 216, 218, 283 Господарського кодексу України, статей 1, 13, 21 Закону України "Про оренду землі", а також статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтовано тим, що 01.03.2003 між Одеською міською радою і ПП "Союз" укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років для реконструкції, експлуатації та обслуговування автозаправної станції. За умовами договору розмір орендної плати визначено із розрахунку на період будівництва - 2,07 грн за 1 м2, що становить 2 887,65 грн на рік, і на період експлуатації - 31,06 грн за 1 м2, що становить 43 328,70 грн на рік.

Проте відповідач сплачував орендну плату у розмірі, визначеному на період будівництва, у зв'язку з чим йому було направлено претензії, які відповідач залишив без задоволення.

Прокурор зазначив, що Одеська міська рада неналежним чином здійснює захист інтересів територіальної громади, не вжила заходів, спрямованих на стягнення з орендаря земельної ділянки заборгованості з орендної плати, що стало підставою для звернення прокурора до суду із відповідним позовом.

1.3. У відзиві на позовну заяву ПП "Союз", заперечуючи проти її задоволення, наголосила на безпідставності доводів прокурора про неодноразове звернення до відповідача із претензіями про сплату заборгованості, оскільки вимог про сплату суми, заявленої прокурором до стягнення у цій справі, до відповідача заявлено не було.

ПП "Союз" наголошує, що під час розгляду справи № 34-3/118-08-2115 відмовлено у задоволенні позову Одеської міської ради до ПП "Союз" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості через необґрунтованість таких вимог, а також через те, що автозаправну станцію не було реконструйовано саме внаслідок ненадання службовою особою архітекрутно-будівельного контролю відповідного дозволу, тобто з причин, що не залежали від ПП "Союз".

При цьому відповідач сплачував орендну плату своєчасно у розмірі, встановленому договором на період реконструкції об'єкта (автозаправної станції).

1.4. Одеська міська рада у відповіді на відзив акцентувала, що у справі № 34-3/118-08-2115 предметом спору було, зокрема, стягнення заборгованості з орендної плати за період із 01.03.2004 по 01.08.2007, натомість у цій справі до стягнення заявлено заборгованість за інший період - із 01.10.2014 по 30.09.2017, тому справа № 34-3/118-08-2115 не має преюдиційного характеру, оскільки предмет і підстави позовних вимог у зазначених справах різняться.

Одеська міська рада наголосила, що за інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об'єкти нерухомості ПП "Союз" можуть належити до класу наслідків СС1, отже згідно з пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, а отримання дозволу на виконання будівельних робіт не потрібно.

Одеська міська рада також акцентувала, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ПП "Союз" зареєстровано право власності (№ 32817768) на автозаправну станцію із пунктом заміни масел, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Колгоспна, 2а.

1.5. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.04.2018, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Суди дійшли висновку про необґрунтованість наведених у позовній заяві тверджень щодо виникнення у відповідача обов'язку зі сплати орендної плати у підвищеному розмірі за спливом обумовленого у пункті 1.2 договору терміну реконструкції, а зважаючи на зміст пункту 2.2 договору оренди, термін, на який запроваджується орендна плата із розрахунку 2,07 грн за 1 м2, визначається періодом будівництва, при цьому будь-яких строків, обмежених посиланням на конкретну дату, сторони не узгоджували. Суди зауважили, що у матеріалах справи не зазначено, як і не доведено позивачем обставин закінчення відповідачем будівництва (реконструкції) автозаправної станції, а також фактичної експлуатації об'єкта, які з огляду на положення пункту 2.2 договору опосередковують виникнення обов'язку орендаря із внесення орендної плати із розрахунку 31,06 грн за 1 м2.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями, Одеська міська рада у касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018 і постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Скаржник зазначає, що як наголосила під час розгляду справи Одеська міська рада, положення пункту 2.2 договору оренди землі щодо розміру орендної плати мають застосовуватися у сукупності із положеннями пункту 1.2 цього договору щодо терміну оренди для реконструкції автозаправної станції, сплив якого зумовлює виникнення в орендаря обов'язку із внесення орендних платежів у визначеному договором розмірі на період експлуатації об'єкта.

Суди безпідставно залишили поза увагою і не надали належної оцінки доводам Одеської міської ради про реєстрацію ПП "Союз" права власності на автозаправну станцію із пунктом заміни масел, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Колгоспна, 2а.

Одеська міська рада наголошує, що нездійснення ПП "Союз" реконструкції автозаправної станції є зловживанням правом відповідача на сплату орендної плати за землю у розмірі тимчасової ставки, дію якої сторонами чітко обумовлено у пункті 1.2 договору - 1 рік, що не взято судами до уваги.

Також, на думку скаржника, суди не звернули уваги, що чинним законодавством не передбачено необхідності отримання дозволу на проведення реконструкції, що спростовує доводи відповідача.

3.2. У відзиві на касаційну скаргі ПП "Союз" просить відмовити у її задоволенні, акцентуючи, що суди дійшли обґрунтованого висновку, що у матеріалах справи не зазначено, як і не доведено позивачем, обставин закінчення відповідачем будівництва (реконструкції) автозаправної станції, а також фактичної експлуатації цього об'єкта, які з огляду на положення пункту 2.2 договору опосередковують виникнення обов'язку орендаря із внесення орендної плати із розрахунку 31,06 грн за 1 м2 . При цьому реєстрація права власності на об'єкт не свідчить про закінчення будівництва (реконструкції) автозаправної станції.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржені у справі судові рішення, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Як убачається із матеріалів справи та установлено судами, на підставі рішення Одеської міської ради від 27.12.2002 № 945-ХХІV між Одеською міською радою (орендодавець) і ПП "Союз" 01.03.2003 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 1 395 м2, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Колгоспна 2а, за рахунок земель міста (землі автомобільного транспорту та дорожнього господарства).

За змістом пункту 1.2 цього договору земельну ділянку надано у володіння і користування орендареві терміном на 25 років (у тому числі терміном на один рік - на період реконструкції), для реконструкції, експлуатації та обслуговування автозаправної станції.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцеві орендну плату. Розрахунок орендної плати здійснено відповідно до "Положення про порядок розрахунку плати за користування земельними ділянками і за часткову участь у землекористуванні в місті Одесі", затвердженого рішенням Одеської міської ради від 29.02.2000 № 702-ХХІІІ і рішенням Одеської міської ради від 31.10.2000№ 1709-ХХІІІ, постанови Кабінету Міністрів України 12.05.2000 № 783 "Про проведення індексації грошової оцінки земель" (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,182 та 1,02).

Відповідно до пункту 2.2 договору орендар вносить орендну плату за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця у розмірі:

- на період будівництва: за земельну ділянку площею 1395 м2: 2,07*1395=2 887,65 грн на рік;

- на період експлуатації: за земельну ділянку площею 1395 м2: 31,06*1 395=43 328,70 грн на рік.

Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 № 783 "Про проведення індексації грошової оцінки земель".

За змістом пункту 2.5 договору орендар не звільняється від обов'язку із внесення орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін шляхом укладення відповідних угод, які мають бути нотаріального посвідчені та є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за її цільовим призначенням згідно з пунктом 1.2 цього договору, додержання орендарем екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів; своєчасного внесення орендної плати; дострокового розірвання договору у разі невиконання орендарем його обов'язків, передбачених Законом України "Про оренду землі", цим договором, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, зазначеного у пункті 1.2 договору, забезпечити належний санітарний, протипожежний, екологічний стан земельної ділянки, будинків і споруд, розташованих на ній (підпункт 3.4.2 договору).

У пункті 5.1 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне внесення орендної плати, передбаченої пунктом 2 цього договору, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л. М. 01.03.2003 за № 246, 01.03.2003 проведено державну реєстрацію договору, про що у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) внесено запис № 748/99.

4.3. Як убачається із матеріалів справи предметом позову у ній є стягнення з ПП "Союз" орендної плати за період із 01.10.2014 по 30.09.2017 на підставі пункту 2.2 договору у сукупності з умовами пункту 1.2 цього договору у розмірі, визначеному за користування земельною ділянкою на період експлуатації, 31,06 грн за 1 м2, становить 43 328,70 грн на рік.

4.4. За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

4.5. Як убачається із матеріалів справи, згідно з рішенням Одеської міської ради від 27.12.2002 № 945-ХХІV ПП "Союз" затверджено проект відведення земельної ділянки, надано ПП "Союз" за рахунок земель міста (землі автомобільного транспорту та дорожнього господарства) земельну ділянку загальною площею 0,1395 га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Колгоспна, 2а, у довгострокову оренду терміном на 25 років (у тому числі терміном на 1 рік - на період реконструкції) для реконструкції, експлуатації та обслуговування автозаправної станції, затверджено договір оренди земельної ділянки між Одеською міською радою і ПП "Союз" (т. 1, а. с. 17).

Укладаючи договір оренди земельної ділянки від 01.03.2003, сторони обумовили надання земельної ділянки площею 0,1395 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Колгоспна, 2а у довгострокову оренду терміном на 25 років (у тому числі терміном на 1 рік - на період реконструкції) для реконструкції, експлуатації та обслуговування автозаправної станції.

Також сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати відрізняється на період будівництва (2,07*1395=2 887,65 грн на рік) і на період експлуатації (31,06*1395=43 328,70 грн на рік).

4.6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що термін, на який запроваджується орендна плата із розрахунку 2,07 грн за 1 м2, визначається періодом будівництва і будь-яких строків, обмежених посиланням на конкретну дату, сторони не узгоджували, а у матеріалах справи не зазначено, як і не доведено позивачем обставин щодо закінчення відповідачем будівництва (реконструкції) автозаправної станції, отже фактичної експлуатації цього об'єкта, які з огляду на положення пункту 2.2 договору опосередковують виникнення обов'язку орендаря із внесення орендної плати із розрахунку 31,06 грн за 1 м2.

4.7. Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як убачається зі змісту судових рішень, будівельні роботи з реконструкції автозаправної станції, для експлуатації якої ПП "Союз" надано земельну ділянку на 25 років (у тому числі терміном на 1 рік на період реконструкції), відповідачем не закінчено упродовж тривалого часу (договір укладено у 2003 році). Протягом усього цього часу орендар сплачує орендні платежі за тимчасовою ставкою, однак суди не надали належної оцінки відповідності дій орендаря положенням статті 3 Цивільного кодексу України щодо добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства.

Суди не надали належної оцінки доводам Одеської міської ради, викладеним, зокрема, у письмових поясненнях у справі, щодо встановлення у договорі оренди землі від 01.03.2003 строку для проведення реконструкції автозаправної станції саме протягом 1 року, отже і правомірності нарахування ПП "Союз" орендної плати за період експлуатації об'єкта, а також не з'ясували договірних наслідків закінчення визначеного сторонами у договорі нормативного терміну будівництва (1 рік на період реконструкції).

4.8. Крім того, як убачається із матеріалів справи, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 04.02.2011 прийнято рішення про державну реєстрацію за ПП "Союз" права приватної власності на автозаправну станцію із пунктом заміни масел на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2006 у справі № 33/63-06-399, на чому наголошувала Одеська міська рада у письмових поясненнях у справі.

Однак питання щодо експлуатації ПП "Союз" автозаправної станції із пунктом заміни масел, а отже і наявність підстав для сплати орендної плати за користування земельною ділянкою із розрахунку на період будівництва автозаправної станції судами з'ясовано не було, відповідної оцінки доводам позивача із цього приводу не надано.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом частинм 3 статті 13 і частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 86 цього Кодексу).

Згідно з частинами 1, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 269 цього Кодексу).

5.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. За змістом пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

5.4. За наведених обставин колегія суддів вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій передчасним і таким, що зроблено без дослідження всіх зібраних у справі доказів, тому судові рішення у справі необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід урахувати викладене, оцінити правомірність вимог позивача, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 і рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2018 у справі № 916/2702/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді: К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак