РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/9779/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями "ІТ ІНВЕСТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"

про стягнення 155 273,85 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники:

від позивача: Радченко К.Є., довіреність № 29/12-17-17 від 29.12.2017

від відповідача: Мисяковський М.В., довіреність № б/н від 02.11.2018

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: не з'явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Бондаренко М.Г., довіреність № 40 від 31.08.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями "ІТ ІНВЕСТ" (відповідач) про стягнення частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн. на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що, на думку позивача, він має право вимоги до відповідача про сплату частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн., що відповідає ціні Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017, сплаченої позивачем, як новим кредитором, за відступлення права грошової вимоги Публічному акціонерному товариству "АПЕКС-БАНК", як первісному кредитору, за наведеним договором відступлення права вимоги, укладеним між позивачем та первісним кредитором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

09.08.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9779/18, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

29.08.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнав позов, який вважає необґрунтованим, вимоги позивача незаконними, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачеві у його задоволенні повністю.

13.09.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, відповідно до якої позивач не визнає пояснення, міркування та аргументи заперечень, наведених відповідачем у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 призначено розглядати справу № 910/9779/18 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 05.11.2018 о 10:50 год., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС" та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 повідомлено учасників справи про неможливість розгляду справи № 910/9779/18 05.11.2018 о 10:50 год. та призначено підготовче засідання у справі на 19.11.2018 о 10:50 год.

19.11.2018 через відділ діловодства суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ "Український професійний банк" надійшли письмові пояснення у справі. У складі зазначених пояснень, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, звернувся до суду з клопотанням про визнання поважними причини пропуску строку на подання зазначених пояснень, посилаючись на скорочення чисельності працівників ПАТ "Український професійний банк", щодо якого здійснюється ліквідаційна процедура, та великий обсяг судових справ.

У підготовче засідання, призначене на 19.11.2018 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС" у підготовче засідання, призначене на 19.11.2018, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, по дату, час і місце цього засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на приписи п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд здійснював розгляд справи у підготовчому засіданні 19.11.2018 за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (його представника).

У підготовчому засіданні 19.11.2018 здійснювався розгляд клопотання представника ПАТ "Український професійний банк" про визнання поважними причини пропуску строку на подання пояснень у справі, які надійшли до суду 19.11.2018 через відділ діловодства суду.

Враховуючи положення ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого клопотання, у зв'язку з чим воно підлягає задоволенню. Пояснення залучені судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.11.2018, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 19.11.2018 представники позивача, відповідача та третьої особи зазначили, що повідомили всі обставини справи, які їм відомі, та надали всі докази, на які вони посилаються у позові, відзиві та письмових поясненнях третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.12.2018 о 09:30 год.

У судове засідання, призначене на 04.12.2018, з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС" у судове засідання, призначене на 04.12.2018, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, по дату, час і місце цього засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на наведені обставини та приписи ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи у судовому засіданні 04.12.2018 за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (його представника).

У судовому засіданні 04.12.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 04.12.2018 судом заслухано вступне слово представників позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням відповіді на відзив на позовну заяву, поданої 13.09.2018 через відділ діловодства суду.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 29.08.2018 через відділ діловодства суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи викладене у письмових поясненнях, поданих 19.11.2018 через відділ діловодства суду.

У судовому засіданні 04.12.2018 судом з'ясовано обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.12.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, з'ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК" (далі - ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями "ІТ ІНВЕСТ" (далі - ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ") про стягнення частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн. на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством "АПЕКС-БАНК" (далі - ПАТ "АПЕКС-БАНК").

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про наявність у нього права вимоги до відповідача про сплату частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн., що відповідає ціні Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017, сплаченої позивачем, як новим кредитором, за відступлення права грошової вимоги ПАТ "АПЕКС-БАНК", як первісному кредитору, за наведеним договором відступлення права вимоги.

Відповідач - ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" у відзиві на позовну заяву заперечував заявлені позивачем вимоги у повному обсязі, з огляду на таке:

- позов обґрунтовано тим, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі Договору про відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017, укладеного між позивачем та ПАТ "АПЕКС-БАНК", в свою чергу, право вимоги ПАТ "АПЕКС-БАНК" до відповідача, що було передане позивачу, грунтується на Договорі застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015, укладеному між ПАТ "АПЕКС-БАНК" та Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (далі - ПАТ "УПБ"), відповідно до якого ПАТ "УПБ" зобов'язувався, серед іншого, передати ПАТ "АПЕКС-БАНК" право вимоги до відповідача за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 на суму 33 965 000,00 грн.;

- разом з тим, рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Пантіної Л.О. Договір застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015 визнано нікчемним, про що ПАТ "АПЕКС-БАНК" отримав повідомлення від 24.09.2015 за вих. № 01-10/4983;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 року у справі № 910/722/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017, за позовом ПАТ "АПЕКС-БАНК до ПАТ "Український професійний банк", за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору, про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання відсутнім права вчиняти дії, та за зустрічним позовом ПАТ "Український професійний банк" до ПАТ "АПЕКС-БАНК" про визнання нікчемного правочину недійсним, суд вирішив визнано недійсним нікчемний правочин, а саме Договір застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015;

- відтак, як стверджує відповідач, на момент укладення Договору відступлення права вимоги № 17/11- 2017/01 від 17.11.2017 між ПАТ "АПЕКС-БАНК" та позивачем, у ПАТ "АПЕКС-БАНК" не було права на відступлення жодних прав, що грунтувались на Договорі застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015, про що ПАТ "АПЕКС-БАНК" було обізнане;

- на підставі ст. 215 ЦК України відповідач вважає, що Договір про відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017, укладений між позивачем та ПАТ "АПЕКС-БАНК", є нікчемним;

- крім того, рішенням Господарського суду міста Києва 15.11.2017 у справі №910/14751/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, за позовом ПАТ "УПБ" до ПАТ "АПЕКС-БАНК", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, суд вирішив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, шляхом визнання наявності у ПАТ "УПБ" права майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього;

- відтак, як стверджує відповідач, право майнової вимоги до відповідача згідно Договору про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 з усіма змінами та доповненнями до нього належить ПАТ "УПБ".

Позивач заперечував проти доводів відповідача, наведених останнім у відзиві на позовну заяву, а саме:

- позивач заперечує посилання відповідача на нікчемність Договору відступлення права вимоги №17/11-2017/01 від 17.11.2017, зазначаючи, що нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом, в свою чергу, оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду;

- у позивача є запевнення та гарантії ПАТ "АПЕКС-БАНК" щодо дійсності прав вимоги, що підтверджується випискою з рахунку ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" в ПАТ "АПЕКС- БАНК", виданою позивачу станом на 17.11.2017, та свідчить про наявність існуючої, на дату видачі виписки, заборгованості відповідача перед ПАТ "АПЕКС- БАНК";

- крім того, відповідач на надіслану позивачем Претензію №151 від 25.05.2018 про сплату заборгованості на підставі Договору відступлення права вимоги №17/11-2017/01 від 17.11.2017, не заявляв заперечення з посиланням на нікчемність наведеного Договору про відступлення права вимоги;

- щодо посилання відповідача на застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14751/17, то позивач зазначив, що Договір відступлення права вимоги №17/11-2017/01 від 17.11.2017 був укладений до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14751/17, яке оскаржувалось у Київському апеляційному господарському суді та у Верховному Суді.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (ПАТ "УПБ"), посилаючись на судові рішення у справах № 910/722/17 та № 910/14751/17, зазначила, що ПАТ "АПЕКС- БАНК" здійснило відчуження права вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" на користь позивача на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01, який було укладено 17.11.2017, а отже, вже після набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/722/17, яким встановлено недійсність укладеного між ПАТ "АПЕКС- БАНК" та ПАТ "УПБ" Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, на підставі якого ПАТ "АПЕКС- БАНК" раніше набув право вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ".

За таких обставин, третя особа вважає, що на момент відступлення спірного права вимоги, ПАТ "АПЕКС- БАНК" не мало статусу кредитора ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ", а відтак, не мало правових підстав на укладення договорів відносно майна ПАТ "УПБ", тоді як єдиним належним кредитором за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 є ПАТ "УПБ", у зв'язку з чим підстави для задоволення позову позивача про стягнення заборгованості за наведеним Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 - відсутні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ст. 76 ГПК України); обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України); достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України); достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Спір у справі виник внаслідок того, що позивач вважає, що він набув право вимоги до відповідача на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2017 між ПАТ "АПЕКС- БАНК" (первісний кредитор), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача) та ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК" (новий кредитор, позивач) було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017 (далі - Договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 2.1 Договору відступлення права вимоги:

(а) предметом цього Договору є відступлення первісним кредитором новому кредитору Права вимоги за Кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, включаючи право вимоги основної заборгованості, суми нарахованих процентів, а також усі інші права вимоги первісного кредитора до боржника, включаючи всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні первісному кредитору щодо виплати суми боргу.

(с) з метою підтвердження факту відступлення первісним кредитором Права вимоги, сторони в Дату відступлення укладають Акт приймання-передачі всіх документів, які підтверджують Право вимоги, який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 1.1 Договору відступлення права вимоги визначені терміни, які використовуються в цьому Договорі, зокрема:

Первісний кредитор - ПАТ "АПЕКС- БАНК";

Новий кредитор - ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК";

Боржник - ТОВ ПІІ "ІТ ІНВЕСТ";

Дата відступлення - день підписання сторонами цього Договору;

Кредитний договір - Кредитний договір № 888 від 03.12.2007, укладений між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та Боржником з усіма змінами та доповненнями до нього;

Право вимоги - обсяг заборгованості за Кредитним договором, яка на Дату відступлення права вимоги становить 38 726 883,48 грн., що підтверджується виписками з рахунків.

Пунктом 3.1 Договору відступлення права вимоги визначена ціна цього Договору, а саме: загальний обсяг грошових коштів належних до сплати новим кредитором первісному кредитору за набуття Права вимоги складає 155 273,85 грн. (Ціна договору).

Пунктом 3.2 Договору відступлення права вимоги встановлено, що новий кредитор сплачує первісному кредитору Ціну договору у повному обсязі не пізніше 21.11.2017.

На виконання вказаної умови договору позивач здійснив оплату Ціни договору первісному кредитору, що підтверджується платіжним дорученням № 17655113 від 17.11.2017 на суму 155273,85 грн.

17.11.2017 між сторонами Договору відступлення права вимоги укладено Акт приймання-передавання, згідно якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінали документів, які підтверджують Право вимоги.

05.12.2017 новий кредитор (ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК") повідомив боржника (ТОВ ПІІ "ІТ ІНВЕСТ") про відступлення права вимоги та про необхідність виконання своїх обов'язків з погашення заборгованості за Кредитним договором на користь ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК" (Повідомлення про відступлення права вимоги №255 від 05.12.2017).

За таких обставин, позивач (ТОВ "ФК "АРТФІНБРОК") вважає, що відповідно до ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України до нього перейшли права ПАТ "АПЕКС- БАНК" за Кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав за Договором відступлення права вимоги.

Оскільки станом на 25.05.2018 ТОВ ПІІ "ІТ ІНВЕСТ" заборгованість по Договору відступлення права вимоги та відповідно до Кредитного договору у розмірі 38 726 883,48 грн. не була сплачена, а заперечення щодо передачі права вимоги - відсутні, позивач стверджує, що зі сторони ТОВ ПІІ "ІТ ІНВЕСТ" (відповідача) має місце невиконання умов Договору відступлення права вимоги та порушення вимог чинного законодавства України.

29.05.2018 позивач направив відповідачу Претензію №151 від 25.05.2018 на виконання зобов'язань по Кредитному договору та на підставі Договору відступлення права вимоги (далі - Претензія), відповідно до якої вимагав впродовж 7 (семи) календарних днів з дня отримання цієї Претензії сплатити заборгованість у розмірі 38 726 883,48 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 00033 від 29.05.2018 та описом вкладення у цінний лист № 15328665. Згідно даних з офіційного сайту Укрпошти, Претензія була вручена відповідачу 07.06.2018, проте останній не виконав вимоги позивача.

За наведених обставин позивач стверджує про наявність у нього права вимоги до відповідача про сплату частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн., що відповідає Ціні Договору відступлення права вимоги, сплаченої позивачем за відступлення права вимоги Публічному акціонерному товариству "АПЕКС-БАНК" за Договором відступлення права вимоги.

Разом з тим, судом встановлено, що 30.04.2015 між ПАТ "УПБ" (заставодавець, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) та ПАТ "АПЕКС- БАНК" (далі заставодержатель), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача) був укладений Договір застави майнових прав №30042015/97/Z (далі - Договір застави).

В подальшому до Договору застави було укладено 13 Додаткових угод.

Відповідно до п.1.1 Договору застави, з урахуванням Додаткових угод до нього, даний Договір застави забезпечував вимоги ПАТ "АПЕКС- БАНК" до ПАТ "УПБ" за Генеральною Угодою №13042010 від 13.04.2010 року, Угодою МБК від 30.04.2015 року (далі - Угода 1) та Договором №6835 - УКВ про встановлення кореспондентських відносин від 12.05.2010 року (далі - Договір №6835-УКВ), укладеними між цими ж сторонами.

Заставодавець передає в заставу заставодержателю належні йому на момент укладання цього Договору застави майнові права (відступив право вимоги усіх майнових прав на грошові кошти з відкладальною умовою), у тому числі, відповідно до укладеного між заставодавцем та Товариством з обмеженою інвестиціями "IT ІНВЕСТ" (далі - боржник, відповідач, ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ") Договору про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 року та додаткових угод до нього, в тому числі укладених в майбутньому (далі - Кредитний договір). Під майновими правами що відступаються за Кредитним договором сторони розуміють право на отримання від боржника грошових коштів у розмірі 33 965 000,00 грн. та процентів за їх користування з розрахунку - 18%, можливих штрафних санкцій, не пізніше 17.12.2015 року, а також всі права вимоги за забезпечувальними договорами до Кредитного договору (далі майнові права за Кредитним договором - майнові права).

Згідно з п. 2.3 Договору застави сторони встановлюють, що положення цього пункту разом з іншими положеннями Договору застави, являють собою повну укладену угоду між сторонами, під відкладальною умовою, про переведення (уступку) майнових прав заставодержателя, з метою звернення стягнення на майнові права в позасудовому порядку. Такою відкладальною умовою є настання будь-якої з наступних обставин, в тому числі, невиконання або неналежне виконання будь-яких зобов'язань за Договором застави та/або Угодою 1 та/або Договором №6835-УКВ.

ПАТ "АПЕКС- БАНК" до ПАТ "УПБ" домовились, що відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України право вимоги вважається уступленим (в т.ч. по забезпечувальним договорам) заставодавцем та таким, що перейшло заставодержателю у день настання обставин, передбачених п. 2.3. Договору застави, та за умови, що якщо заставодержатель направив відповідну заяву заставодавцю. Заставодавець підтверджує, що уступка права вимоги відбувається за його згодою та не потребує ведення переговорів та підписання будь-яких договорів.

Заставодавець передає, а заставодержатель приймає майнові права при умові, що заставодавець не виконає належним чином зобов'язання за Договором застави та/або Угодою 1 та/або Договором № 6835-УКВ (п.п. 2.3.1 п. 2.3 Договору застави).

Відповідно до п. 5.1 Договір застави набуває чинності з моменту його укладання і діє до повного виконання заставодавцем всіх зобов'язань по Угоді 1 та/або Договору № 6835-УКВ.

ПАТ "АПЕКС- БАНК" заявою від 26.05.2015 року № 739 повідомив ПАТ "УПБ" про те, що відповідно до умов Договору застави право вимоги коштів від боржника (ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ") за Кредитним договором вважається уступленим первісним кредитором та таким, що перейшло до нового кредитора 26.05.2015 року, про що новий кредитор повідомляє первісного кредитора. Дану заяву отримано ПАТ "УПБ" 26.05.2015 року.

Листом від 26.05.2015 №01-10/1452 ПАТ "УПБ" повідомив, що він, як первісний кредитор відступив новому кредиторові (ПАТ "АПЕКС- БАНК") право вимоги до за Кредитним договором.

Отже, ПАТ "АПЕКС- БАНК" набув право вимоги до боржника (ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ") за Кредитним договором на підставі Договору застави майнових прав, яке в подальшому передав позивачу на підставі спірного Договору відступлення права вимоги.

28.05.2015 Правлінням Національного банку України прийнято Постанову №348 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 №107 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", згідно з яким з 29.05.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 28.08.2015 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" повідного професіонала з питань регулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну.

Наказом Тимчасової адміністрації №26/ТА від 29.05.2015 року встановлено здійснити в ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" протягом одного року з дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Під час здійснення перевірки було виявлено, що Договір застави майнових прав від 30.04.2015 №30042012/97/Z, з урахуванням усіх додаткових договорів до нього, укладений між ПАТ "УПБ" та ПАТ "АПЕКС- БАНК", є нікчемним, оскільки при укладені даного договору було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, обмежень, встановлених Національним банком України та було встановлено, що такий правочин має ознаки нікчемності, визначені ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки такий правочин має безоплатний характер, направлений на позачергове задоволення вимог одного з кредиторів неплатоспроможного банку, що зумовило неможливість виконання зобов'язань неплатоспроможного банку перед іншими кредиторами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17 у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "АПЕКС- БАНК" до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання відсутнім права вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності правочинів було відмовлено, зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" до Публічного акціонерного товариства "АПЕКС- БАНК" про визнання нікчемного правочину недійсним задоволено, визнано недійсним нікчемний правочин, а саме Договір застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015 року, з урахуванням усіх додаткових договорів та додатків, що укладений між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та Публічним акціонерним товариством "АПЕКС- БАНК".

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17 залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17, яким визнано недійсним Договір застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015 року, з урахуванням усіх додаткових договорів та додатків, що укладений між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та Публічним акціонерним товариством "АПЕКС- БАНК", набрало законної сили 03.07.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведену норму ст. 75 ГПК України, суд дійшов висновку, що обставини щодо недійсності нікчемного правочину, а саме Договору застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015 року, з урахуванням усіх додаткових договорів та додатків, що укладений між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та Публічним акціонерним товариством "АПЕКС- БАНК", встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи Господарського суду міста Києва № 910/9779/18, у якій беруть участь особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Відтак, на момент укладення Договору відступлення права вимоги № 17/11- 2017/01 від 17.11.2017 між ПАТ "АПЕКС-БАНК" та позивачем, у ПАТ "АПЕКС-БАНК" не було права на відступлення права вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" (відповідача), яке грунтувалось на Договорі застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015, оскільки такий нікчемний правочин було визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17, що набрало законної сили 03.07.2017. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва 15.11.2017 у справі №910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, за позовом ПАТ "УПБ" до ПАТ "АПЕКС-БАНК", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, вирішено застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, шляхом визнання наявності у Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" права майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього.

Враховуючи норму ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд дійшов висновку, що обставини стосовно застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, шляхом визнання наявності у Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" права майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17, що набрало законної сили 22.02.2018, не доказуються при розгляді даної справи Господарського суду міста Києва № 910/9779/18, у якій беруть участь особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Відтак, право майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" (відповідач у даній справі № 910/9779/18) згідно Договору про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 з усіма змінами та доповненнями до нього належить ПАТ "УПБ", а не позивачу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України).

Пунктом 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, суд відхиляє як безпідставні твердження позивача про наявність у нього права вимоги до відповідача, зокрема, про сплату частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн., на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017.

При цьому доводи позивача, з посиланням на п. 2.2 Договору відступлення права вимоги, про наявність у нього запевнень та гарантій ПАТ "АПЕКС-БАНК" щодо дійсності прав вимоги за даним договором відступлення права вимоги, що підтверджується випискою з рахунку ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" в ПАТ "АПЕКС- БАНК" та свідчить про наявність на дату видачі виписки існуючої заборгованості відповідача перед ПАТ "АПЕКС- БАНК", суд оцінює критично з огляду на приписи частини 1 статті 627 ЦК України, якими встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості, а також з огляду на приписи статті 514 ЦК України, якими встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи позивача про те, що відповідач на надіслану йому позивачем Претензію №151 від 25.05.2018 про сплату заборгованості на підставі Договору відступлення права вимоги не заявляв заперечення з посиланням на нікчемність наведеного Договору про відступлення права вимоги, судом відхиляють як безпідставні, оскільки наявність чи відсутність таких заперечень відповідача не впливає на суть спірних правовідносин сторін, водночас, приписами частини 2 статті 517 ЦК України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'занні.

Посилання позивача на те, що Договір відступлення права вимоги №17/11-2017/01 був укладений 17.11.2017 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14751/17 від 15.11.2017, яке оскаржувалось у Київському апеляційному господарському суді та у Верховному Суді, судом відхиляються як безпідставні, враховуючи при цьому, що зазначеним рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14751/17 застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, шляхом визнання наявності у Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" права майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" за Договором про надання кредиту № 888 від 03.12.2007, тоді як недійсним нікчемний правочин - Договір застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, з урахуванням усіх додаткових договорів та додатків, визнано рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17, що набрало законної сили 03.07.2017.

Доводи відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Висновки суду.

Судом встановлено, що:

- на момент укладення Договору відступлення права вимоги № 17/11- 2017/01 від 17.11.2017 між ПАТ "АПЕКС-БАНК" та позивачем, у ПАТ "АПЕКС-БАНК" не було права на відступлення права вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" (відповідача), яке грунтувалось на Договорі застави майнових прав № 30042015/97/Z від 30.04.2015, оскільки такий нікчемний правочин було визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/722/17. При цьому судом враховано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. ст. 216 ЦК України), нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України);

- право майнової вимоги до ТОВ ПІІ "IT ІНВЕСТ" (відповідача) згідно Договору про надання кредиту № 888 від 03.12.2007 з усіма змінами та доповненнями до нього належить ПАТ "УПБ", а не позивачу (обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва 15.11.2017 у справі №910/14751/17).

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТФІНБРОК" до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями "ІТ ІНВЕСТ" про стягнення частини основного боргу у розмірі 155273,85 грн. на підставі Договору відступлення права вимоги № 17/11-2017/01 від 17.11.2017 належить відмовити повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, містить ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в якості додатку до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який містить сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 2329,11 грн.

Відповідачем не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені приписи статті 129 ГПК України та відмову в позові повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 10.12.2018

Суддя Гумега О.В.