ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/182/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю представників учасників справи:

Від прокуратури - Лянна О.А., довіреність № 031420, дата видачі : 19.01.15; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру;

Від відповідача-1 - Очередник Т.С., довіреність № б/н, дата видачі : 03.01.18; ОСОБА_1;

Від відповідача-2 - ОСОБА_4, довіреність № 000076, дата видачі : 31.01.17; Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега 11";

Від третьої особи - ОСОБА_4, довіреність № 000076, дата видачі : 31.01.17; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру;

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року

у справі №923/182/18

за позовом Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон

відповідача-2: ОСОБА_1, м. Вишгород Київської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега 11», м. Нова Каховка Херсонської області

про визнання недійсним договору оренди

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 27.11.2018р. згідно з ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега 11", за участю третіх осіб, в якому просив суд визнати недійсним договір оренди, витребувати земельну ділянку, визнати недійсними (незаконними) протокол земельних торгів, накази про надання ділянок та скасування рішень про реєстрацію речового права, всього заявлено 13 позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.03.2018 року у справі №923/149/18 відкрито провадження у справі за позовною заявою про визнання недійсним договору оренди та витребування земельної ділянки, визнання недійсними (незаконними) протоколу земельних торгів, наказів про надання ділянок та скасування рішень про реєстрацію речового права

Цією ухвалою суд здійснив роз'єднання позовних вимог у окремі 13 проваджень з мотивів, вказаних у ній.

На підставі ухвали Господарського суду Херсонської області про відкриття провадження від 20.03.2018 у справі 923/149/18 у системі автоматизованого розподілу справ кожній вимозі присвоєно окремий номер справи.

У справі № 923/182/18 розглядаються вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега 11" про визнання недійсним договору оренди розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області земельної ділянки площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 20.07.2016 Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонської області із ОСОБА_1, зареєстрований 22.07.2016 року за № 15523816.

11.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега 11» звернулось до Господарського суду Херсонської області з клопотанням про заміну неналежного відповідача та закриття провадження у справі, в якому просило суд замінити неналежного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега 11» на належного відповідача громадянина ОСОБА_6; закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, а також компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега 11» понесені судові витрати.

13.04.2018 року Заступник прокурора Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області з клопотанням про заміну відповідача, в якій просив суд допустити заміну первісного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега 11» належним відповідачем ОСОБА_1.

Заступник прокурора Херсонської області 19.04.2018 року звернувся до Господарського суду Херсонської області з клопотанням про об'єднання справ в одне провадження.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 року у справі №923/182/18 замінено неналежного відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега 11» на належного відповідача ОСОБА_6, залучено до розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега 11» у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

24.04.2018 року Качкарівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулась до Господарського суду Херсонської області із заявою про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

08.05.2018 року Заступник прокурора Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області з уточненою позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 20.07.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1, зареєстрований 22.07.2016 року за № 15523816, а також вирішити розподіл судових витрат відповідно з ст. 129 ГПК України.

Уточнена позовна заява прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.05.2018 року у справі №923/182/18 відхилено клопотання прокурора про об'єднання справ в одне провадження, відхилено клопотання Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про вступ у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі №923/182/18 (суддя Немченко Л.М.) відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивовано тим, що прокурором не надано жодних належних і допустимих доказів наявності підстав для визнання недійсним договору оренди від 20.07.2016 року в контексті ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Крім того, на думку суду першої інстанції, будь-які права та законні інтереси позивача не були порушені у зв'язку з чим, не потребують захисту та поновленню у судовому порядку.

Заступник прокурора Херсонської області з рішенням суду не погодився, тому звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, просив суд скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі № 923/182/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги заступника прокурора Херсонської області, а також здійснити розподіл судових витрат відповідно з ст. 129 ГПК України.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що в укладеному із ОСОБА_7 договорі оренди одним із зобов'язань було протягом одного року з дня державної реєстрації права оренди в установленому законодавством порядку приступити до користування орендованої земельної ділянки відповідно до умов договору (п. 9.4.3. Договору). За умовами використання земельна ділянка передавалася для ведення фермерського господарства (п. 5.1 договору). Водночас, обставини справи свідчать про відсутність настання таких правових наслідків, як ведення ОСОБА_7 фермерського господарства - форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Більш того, «ведення» ОСОБА_8 фермерського господарства обмежилося лише створенням Фермерського господарства «Ахтуба», розпаюванням орендованої земельної ділянки, її відчуженням на користь інших осіб та припиненням фермерського господарства. Вказані дії ОСОБА_7, на думку прокурора, аж ніяк не можна розцінювати як підприємницьку діяльність у вигляді фермерського господарства.

Заступник прокурора Херсонської області не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність порушеного права, оскільки у даному випадку порушення інтересу держави (національного, суспільного інтересу) відбулося внаслідок ігнорування ОСОБА_8, як однією із сторін оспорюваного правочину, встановленого на законодавчому рівні порядку використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

07.09.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, в якому відповідач-1 просить суд апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року № 923/182/18 - без змін.

У відзиві відповідач-1 зазначає, що договір оренди, укладений 20.07.2016 року з переможцем земельних торгів ОСОБА_8 та Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, містить всі істотні умови, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та вимогам Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220.

17.09.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега 11» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега 11» зазначає, що дії ОСОБА_8, а саме створення господарства, укладення угод, реєстрація права власності на земельні ділянки, свідчать про намір ведення фермерського господарства. При цьому, заступником прокурора не надано жодних належних і допустимих доказів наявності підстав для визнання договору недійсним в контексті ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відзиви долучено до матеріалів справи.

У зв'язку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду матеріали справи № 923/182/18 було передано до Південно-західного апеляційного господарського суду за Актом від 03.10.2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 року у справі № 923/182/18 прийнято апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі №923/182/18 колегією суддів у складі: головуючий суддя Ярош А. І., судді Принцевська Н.М., Савицький Я. Ф.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, присутні представники учасників справи підтримали доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, протоколом земельних торгів від 20.07.2016 року № 16/07/16, проведених Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області, щодо продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 80,5991 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення фермерського господарства на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_6 визнано переможцем.

Між Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1 на підставі протоколу земельних торгів від 20.07.2016 року №16/07/16 було укладено договір оренди, державну реєстрацію якого вчинено 22.07.2016 року за № 15523816.

Нормативна грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки станом на 01.01.2016 року складала 1992429 грн. 73 коп.

Договір оренди укладено строком на 7 (сім) років із встановленням річної орендної плати у розмірі 240 288 грн. 66 коп.

ОСОБА_1. 27.07.2016 року засновано та зареєстровано Фермерське господарство «Ахтуба», до складу якого увійшли громадяни ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 14.09.2016 року вказаним особам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю) із земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1. на підставі договору оренди від 22.07.2016 року.

Після розроблення проекту землеустрою, його погодження та присвоєння ділянкам кадастрових номерів наказами Головним управлінням Держгеокадастру від 26.10.2016 року № 21-6024/18-16-СГ, № 21-6032/18-16-СГ, № 21-6028/18-16-СГ, № 21-6033/18-16-СГ, № 21-6026/18-16-СГ, № 21-6030/18-16-СГ, № 21- 6031/18-16-СГ, № 21-6029/18-16-СГ вказаний проект затверджено та передано у власність для ведення фермерського господарства наступні ділянки:

- площею 14,8360 га, кадастровий номер НОМЕР_2, передано ОСОБА_6;

- площею 11,9867 га, кадастровий номер НОМЕР_3, передано ОСОБА_9;

- площею 8,8313 га, кадастровий номер НОМЕР_4, передано ОСОБА_10,

- площею 8,3089 га, кадастровий номер НОМЕР_5, передано ОСОБА_11;

- площею 8,3040 га, кадастровий номер НОМЕР_6, передано ОСОБА_16;

- площею 9,1030 га, кадастровий номер НОМЕР_7, передано ОСОБА_13;

- площею 9,3780 га, кадастровий номер НОМЕР_8, передано ОСОБА_14;

- площею 9,8512 га, кадастровий номер НОМЕР_9, передано ОСОБА_15.

04.11.2016 року державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області зареєстровано право власності вказаних осіб на земельні ділянки, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16.11.2016 року ОСОБА_1., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега 11» договори міни належних їм земельних ділянок та відповідно зареєстровано припинення їх права власності. Внаслідок міни земельних ділянок зазначеними особами отримано у спільну часткову власність (по 1/8 частини) ділянку площею 0,0143 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шляхівської сільської ради Бериславського району.

16.11.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу вчинено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега 11» на ділянки площею 14,8360 га (НОМЕР_2), площею 11,9867 га (НОМЕР_3), площею 8,8313 га (НОМЕР_4), площею 8,3089 га, (НОМЕР_5), площею 8,3040 га (НОМЕР_6), площею 9,1030 га (НОМЕР_7), площею 9,3780 га (НОМЕР_8), площею 9,8512 га (НОМЕР_9).

За даними Публічної кадастрової карти України після набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега 11» права власності на вказані ділянки їх об'єднано, внаслідок чого утворено єдину земельну ділянку площею 80,5991 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_10 та 14.12.2016 здійснено її державну реєстрацію.

Право власності третьої особи на ділянку зареєстровано 19.12.2016 року за № 18137428.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега 11» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» було укладено договір оренди, який зареєстровано 09.11.2017 року за № 23290491.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди ділянки площею 80,5991 га, кадастровий номер НОМЕР_10, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (рішення про державну реєстрацію права оренди від 09.11.2017 року №38053480, номер запису про інше речове право 23290491).

Після відчуження членами Фермерського господарства «Ахтуба» належних їм земельних ділянок 06.02.2017 припинено фермерське господарство як юридичну особу, що підтверджується даними офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України. Зазначені факти, на думку прокурора, свідчать, що отримання ОСОБА_1. у користування земельної ділянки відбулося без наміру ведення фермерського господарства, а виключно з метою подальшого відчуження ділянки на користь іншої особи, що підтверджується наступними фактами, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України (ст. 2 Закону України "Про фермерське господарство").

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 5 вищевказаного Закону право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначено ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство".

Статтею 12 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

За приписами ст. 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 116 Земельного кодексу України вказано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу."

З матеріалів справи вбачається, що Головне управлінням Держгеокадастру у Херсонській області прийнято наказ від 13.06.2016 року № 148/0/7-16 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», відповідно до якого передбачено продати на земельних торгах у формі аукціону право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 80,5991 га для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області з кадастровим номером земельної ділянки НОМЕР_1. Встановлено стартову ціну лота (стартовий розмір річної орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою) на рівні 4 % від її нормативної грошової оцінки - 79697,19 грн.

Протоколом земельних торгів від 20.07.2016 року № 16/07/16 з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, переможцем земельних торгів на придбання об'єкту продажу - лоту № 72, серед чотирьох учасників аукціону визначено ОСОБА_1, учасника № 1, який запропонував найвищу плату за користування земельною ділянкою, що становить 240288,66 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі №923/149/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 року, відмовлено заступнику прокурора Херсонської області у визнанні недійсним протоколу земельних торгів від 20.07.2016 року № 16/07/16.

При цьому, договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 20.07.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1, зареєстрований 22.07.2016 року за № 15523816 було укладено саме на підставі протоколу земельних торгів від 20.07.2016 року № 16/07/16.

За змістом положень ст.ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. У розумінні приписів наведеної норми недійсність правочину може наступати лише за певні порушення закону. За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення, тобто нікчемні, та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов. Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Оспорюваними є правочини, які Цивільний кодекс України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватися у найм разом із насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, розташованими на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

В даному випадку, договір оренди було укладено на підставі проведених земельних торгів, у відповідності до приписів чинного законодавства.

Судова колегія зазначає, що підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, площею 80,599 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 20.07.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області із ОСОБА_1, зареєстрований 22.07.2016 року за № 15523816 в порядку ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а також приписів земельного законодавства у даному випадку немає.

Прокурор вказує, що отримання ОСОБА_1. земельної ділянки для ведення фермерського господарства не мало на меті здійснення ним підприємницької діяльності, пов'язаної з виробленням товарної сільськогосподарської продукції, здійснення її переробки та реалізації з метою отримання прибутку на земельній ділянці, наданій йому в оренду.

Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що обставина, вказана прокурором не може бути підставою для визнання договору недійсним за приписами чинного законодавства, а вимоги про розірвання спірного договору оренди не було заявлено.

Також судова колегія зазначає, що Закон України "Про фермерське господарство" при вирішенні питання про надання (передачу) земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства не містить вимоги щодо наявності у громадянина сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі. Жодним чинним нормативним актом не визначено в якому вигляді має бути надано обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства та наявність сільськогосподарської техніки. Також жодним нормативним актом не визначено процедури, яким саме чином органи виконавчої влади повинні здійснювати перевірку намірів заявника вести сільськогосподарську діяльність. При цьому, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені Земельним кодексом України.

Прокурор зазначає, що фермерське господарство «Ахтуба» з часу свого створення проіснувало не більше, ніж півроку, що навіть не дозволяє здійснити повний цикл сільськогосподарського обробітку земельної ділянки та збору з нею урожаю.

Апеляційний господарський суд зазначає, що таке твердження прокурора не впливає саме на неправомірність укладеного між сторонами договору оренди землі, так як в межах даної справи розглядається тільки визнання недійсним договору оренди землі.

Щодо правомірності звернення до суду з відповідним позовом саме прокурора в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_1, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005 року, заява № 61517/00, п. 27).

Водночас є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 року, заява № 42454/02, п. 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Ураховуючи викладене, зважаючи на роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 3 та абз. 1 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

У Рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Аналіз положень ч.ч. 3- 5 ст. 53 ГПК України у взаємозв'язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 року у справі № 924/1237/17).

Підстави представництва прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

У справі, що переглядається, звертаючись із позовною заявою в інтересах держави, прокурор зазначив, що спірний договір оренди суперечить нормам чинного законодавства, порушує інтереси держави у сфері земельних відносин, адже фактично призводить до виведення земельної ділянки з державної власності.

При цьому, орган, в інтересах якого заявлено позов - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ неодноразово наголошувала у судових засіданнях та поясненнях, наданих по справі, що заперечує проти позову, оскільки не вбачає порушень земельного законодавства при укладанні спірного договору оренди землі.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про те, що наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки оскаржуване рішення містить висновки, які визнаються судовою колегією законними та обґрунтованими.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі №923/182/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Херсонської області - без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п1 ч.1 ст.275, ст. 276, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 18.07.2018 року у справі №923/182/18 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписаний 12.12.2018р..

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я. Ф. Савицький