ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

12.12.2018 м. ХарківСправа № 922/3401/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Тацій О.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "Інтер-Док", м. Харків
до ТОВ "Українські технології будівництва", м. Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 ТОВ «Інтер-Док» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ Українські технології будівництва» в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму - 900.000,00грн., також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 13500,00грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 09/2 від 09.06.2017 в частині оплати за виконані роботи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2018 позовну заяву було передано до розгляду судді Тацій О.В.

Разом з позовною заявою ТОВ «Інтер-Док» було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача в розмірі позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті частини першої статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Предметом спору у справі №922/3401/18 є стягнення суми боргу внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 09/2 від 09.06.2017, а саме ухилення від повної оплати виконаних робіт по капітальному ремонту будівлі після підписання акту здачі-приймання.

Суд зауважує, що факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань за спірним договором не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов'язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

При цьому, всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) позивачем не наведено обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

З огляду на те, що подана заява позивача базується лише на власних припущеннях та останнім не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що вимога про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись статтями 73-74, 77, 79-80, 136-137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя ОСОБА_1