УХВАЛА

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/23158/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

1) ОСОБА_1

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

2) Національний банк України

3) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 21405002,71 грн.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк"

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,

4)Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса

Володимирівна;

5) Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

6) Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору іпотеки недійсним

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників справи:

від позивача (відповідач за зустрічним) Таболін О.С.

від відповідача (позивач за зустрічним) Галан М.О.

від третьої особи 1 ОСОБА_5

від третьої особи 2 Гузієнко Я.М

від третьої особи 3 Сотнікова І.В.

від третьої особи 4 не з'явились

від третьої особи 5 Супрун Л.О.

від третьої особи 6 не з'явились

вільний слухач ОСОБА_9

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про: звернення стягнення за іпотечним договором від 13.05.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №552, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 601-Ф від 31.05.2006 в сумі 21 405 002,71 грн., з яких: 17 374 722,02 грн. сума заборгованості за кредитом, 2 532 901,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 1 425 988,67 грн. пеня, 71 390,76 грн. 3% річних, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" права власності на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за кредитним договором №601-Ф від 31.05.2006, позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно відповідача за договорами іпотеки від 13.05.2010, шляхом визнання права власності.

Ухвалою суду від 07.09.2015 порушено провадження у справі № 910/23158/15, розгляд останньої призначено на 21.09.2015.

Ухвалою суду від 21.09.2015 розгляд справи відкладено на 05.10.2015.

Ухвалою суду від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 19.10.2015.

Ухвалою суду від 19.10.2015 розгляд справи відкладено на 02.11.2015.

19.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним з моменту укладення Іпотечного договору від 13.05.2010, укладеного між ТОВ "Кавицький" та ПАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. зареєстрованим № 552, відповідно до якого ТОВ "Кавицький" передано в іпотеку нежитлові приміщення (в літ Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з нежитлового приміщення №8, площею 80,8 м.кв., нежитлового приміщення № 10 площею 126,4 кв.м., вітрини, площею 4,0 кв.м., загальною площею 211,2 кв. м. та належить на праві власності ТОВ "Кавицький".

Ухвалою суду від 20.10.2015 зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом та призначено на 02.11.2015.

Ухвалою суду від 02.11.2015 розгляд справи відкладено на 23.11.2015.

Ухвалою суду від 23.11.2015 розгляд справи відкладено на 14.12.2015.

Ухвалою суду від 23.11.2015 розгляд справи відкладено на 14.12.2015.

Суд своїми ухвалами від 28.12.2015 призначив у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинив провадження у справі № 910/23158/15.

09.11.2017 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз через загальний відділ діловодства суду надійшли матеріали справ № 910/23158/15 з долученим висновком експерта.

Ухвалою суду від 14.11.2017 справу призначено до розгляду на 11.12.2017.

Ухвалою суду від 11.12.2017 замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління охорони культурної спадщини його правонаступником - Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні АТ "Дельта Банк" -Національний банк України; Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розгляд справи відкладено на 22.01.2018.

Судове засідання 22.01.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 29.01.2018, в зв'язку з набранням чинності новою редакцією ГПК України, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 22.02.2018.

Ухвалою суду від 22.02.2018 відкладено підготовче засідання у справі на 26.03.2018, викликано у судове засідання для дачі пояснень провідного судового експерта відділу досліджень будівельних конструкцій, визначення вартості робіт і нерухомого майна та дорожньо-технічних досліджень лабораторії інженерно-технічних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ворфлік Тетяну Олегівну щодо наданого нею висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.11.2016 № 742/16-42.

Через канцелярію суду 23.03.2018 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист, в якому вказано, що викликаний судом експерт станом на дату судового засідання перебуватиме у відпустці та не зможе прийняти у ньому участь. В разі можливості директор інституту просив надати письмовий перелік питань, які цікавлять суд та сторони по справі, на які експертом будуть викладені обґрунтовані відповіді в можливо стислі строки.

Ухвалою суду від 26.03.2018 провадження у справі №910/23158/15 зупинено до винесення Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі № 760/14438/15-ц.

16.07.2018 від АТ "Дельта Банк" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі в зв'язку тим, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі відпали.

Ухвалою суду від 30.07.2018 поновлено провадження у справі, продовжено строк проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 13.09.2018.

Підготовче засідання 13.09.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 17.09.2018 призначено підготовче засідання у справі на 11.10.2018.

Ухвалою суду від 11.10.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (за зустрічним позовом) Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації; відкладено підготовче засідання на 05.11.2018.

У підготовчому засіданні 05.11.2018 судом розглянуто заяву АТ "Дельта Банк" про зміну предмету позову, що надійшла до суду 13.09.2018. У вказаній заяві позивач за первісним позовом просить: змінити предмет, викладений у позовній заяві від 22.08.2015 № 182-882, а саме змінити п. 2 та п. З прохальної частини позовної заяви, а саме: абз. 7 п. 2 прохальної частини (останній абзац п. 2) позовної заяви який має такий зміст: «звернути стягнення за Іпотечним договором від 13.05.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. за реєстровим № 552, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, п/р 373910011 в АТ «Дельта Банк», МФО 380236) права власності на предмет іпотеки» виключити і замінити текстом такого змісту: звернути стягнення за Іпотечним договором від 13.05.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В., зареєстрованого в реєстрі за № 552, предметом якого є нежилі приміщення (в літ. Б) - заклад торгівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з: нежилого приміщення № 8 (вісім) (підвал), площею 80,8 (вісімдесят цілих вісім десятих) кв. м., нежилого приміщення №10 (десять) (перший поверх), площею 126,4 (сто двадцять шість цілих чотири десятих) кв. м., вітрини, площею 4,0 (чотири цілих нуль десятих) кв. м.; загальною площею 211,2 (двісті дванадцять цілих дві десятих) кв. м. Зміст пункту 3 прохальної частини позовної заяви виключити повністю, і замінити текстом у такій редакції: « 3. Встановити спосіб звернення стягнення шляхом продажу майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотек» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.».

Представник позивача підтримав заяву про зміну предмету позову.

Представник відповідача та третьої особи 1 заперечували проти задоволення заяви про зміну предмету позову, посилаючись на те, що позивач одночасно змінює предмет та підстави позову, оскільки, позивачем в тому числі змінено нормативне обгрнтування.

Представники третіх осіб 2, 3 підтримали заяву позивача про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позивачем змінено предмет позову, проте підставами позову є порушення відповідачем своїх зобов'язань та право позивача на підставі договору та Закону України "Про іпотеку" звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивачем змінено спосіб реалізації його права як іпотекодержателя, що і виражено у зміні предмета позову. Заява про зміну предмета позову подана позивачем до закінчення підготовчого провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, суд приймає заяву позивача за первісним позову про зміну предмету позову, спір розглядається з урахуванням поданої позивачем заяви.

В підготовчому засіданні 05.11.2018 оголошено перерву до 10.12.2018.

В підготовче засідання 10.12.2018 представники третьої особи 4 та 6 не з'явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Судом розглянуто клопотання про заміну третьої особи Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) його правонаступником - Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Представник позивача за первісним позовом зазначив, що вказане клопотання вже вирішувалось судом.

Представник відповідача за первісним позовом та третіх осіб 1, 2, 3 поклались на розсуд суду.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про заміну третьої особи її правонаступником, оскільки, в підготовчому засіданні 11.10.2018 Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уже було залучено у якості третьої особи за клопотанням Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), при цьому він не заявляв клопотання про заміну його правонаступником. Оскільки, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уже залучений у якості третьої особи, ним не може бути замінено Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Крім того відсутні докази правонаступництва Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), і заявником такі докази також не подані.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про заміну правонаступником.

Представником відповідача за первісним позовом оголошено подане ним клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи.

Представник позивача за первісним позовом заперечував проти задоволення клопотання, в зв'язку зі зміною предмету позову.

Представник третьої особи 3 заперечує проти задоволення клопотання про призначення експертизи, оскільки, вважає це затягуванням судового процесу.

Представник третьої особи 2 заперечує проти задоволення клопотання.

Представник третьої особи 1 підтримав клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Дослідивши висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 742/16-42 від 30.11.2016, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення повторної судової експертизи, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

У відповідності до п.15.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

До матеріалів справи долучено лист Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з якого вбачається, що будинок прибудинковий, в якому проживали відомі українські архітектори ОСОБА_12, ОСОБА_13 на АДРЕСА_1 Наказом Міністерства культури і туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 у редакції Наказу Міністерства культури та туризму України від 16.06.2011 № 453/0/16-11 занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, як пам'ятку архітектури, містобудування, історії місцевого значення, охоронний № 573/1-Кв. Охоронний договір між власником приміщень ТОВ "Кавицький" та органом охорони культурної спадщини не укладався. Передача в іпотеку згадуваного об'єкта культурної спадщини відбулась без необхідного на те дозволу органу охорони культурної спадщини.

Згідно іпотечного договору від 13.05.2010 в іпотеку передано нежилі приміщення (в літері Б) з заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення № 8, підвал площею 80,8 кв. м; нежитлового приміщення № 10 перший поверх, площею 126,4 кв. м; вітрини площею 4,0 кв. м, загальною площею 211,2 кв.м. Тобто в самому договорі зазначено, що об'єкт іпотеки знаходиться в літері Б за адресою АДРЕСА_1. Отже приміщення в літері Б є складовою частиною об'єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а не окремою адресою. Також згідно технічної документації предмет іпотеки був в літері Б квартирою АДРЕСА_1, переведеною в подальшому в нежитловий фонд. Також суд звертає увагу, що згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 без зазначення літери в реєстрах не відображається, тобто зареєстрованим є майно, що знаходиться в літерах "А" та "Б" за адресою: АДРЕСА_1, з чого вбачається, адреса: АДРЕСА_1 присвоєна об'єктам під літерами "А" та "Б" і вони, згідно Наказу Міністерства культури і туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 у редакції Наказу Міністерства культури та туризму України від 16.06.2011 № 453/0/16-11 є об'єктами охорони культурної спадщини.

В експертному висновку відсутні підстави неврахування під час оцінки "Методики грошової оцінки пам'яток", затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2002 р. № 1447 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про охорону культурної спадщини", кожна пам'ятка має майнову цінність, що обчислюється у грошовій одиниці України. Пам'ятки підлягають грошовій оцінці за нормативами і методиками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

З огляду на викладене, при проведенні експертизи повинна була застосовуватись "Методика грошової оцінки пам'яток", затверджена постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2002 р. № 1447 (далі - Методика).

Пунктом 1 Методики грошової оцінки пам'яток, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1447 від 26.09.2002 передбачено, що ця Методика визначає процедури проведення грошової оцінки пам'яток археології, історії, монументального мистецтва, архітектури та містобудування, садово-паркового мистецтва, ландшафтних пам'яток національного та місцевого значення, занесених до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Відповідно пункту 5 Методики її вимоги є обов'язковими для всіх суб'єктів оціночної діяльності під час проведення грошової оцінки пам'яток.

Враховуючи те, що предмет іпотеки є частиною пам'ятки, використання Методики оцінки при визначення ринкової вартості предмету іпотеки є обов'язковим.

В той же час, з суті висновку експерта вбачається, що при проведенні експертизи не застосовувалась Методика грошової оцінки пам'яток, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1447 від 26.09.2002.

Також, згідно пункту 19 Методики під час проведення грошової оцінки пам'ятки слід враховувати такі критерії: дата створення пам'ятки; категорія, до якої належить пам'ятка; стильова характеристика пам'ятки; особливості архітектурного рішення; раритетність пам'ятки; схоронність (автентичність) та технічний стан головних конструктивних елементів; умови охоронного договору.

З висновку експерта вбачається, що під час проведення грошової оцінки пам'ятки ним не були враховані вказані вище критерії.

Також експертом не наведені підстави не врахування під час проведення оцінки нежилих приміщень (в літері Б) закладу торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення № 8, підвал площею 80,8 кв. м; нежитлового приміщення № 10 перший поверх, площею 126,4 кв. м; вітрини площею 4,0 кв. м, загальною площею 211,2 кв.м статусу цього об'єкту - як об»єкту охорони культурної спадщини, та підстав незастосування "Методики грошової оцінки пам'яток", затверджена постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2002 р. № 1447 (далі - Методика).

Також, при використання експертом порівняльного та дохідного методичних підходів, відповідно до Методики, при розрахунку ринкової вартості об'єкта оцінки, слід звернути увагу експерта при проведенні повторної експертизи на необхідність здійснення порівняння предмета іпотеки з такими об'єктами, які також відносяться до об'єктів культурної спадщини, а також можливість збільшення/зменшення доходів, що обумовлено культурною цінністю, місцем розташування, обмежувальними умовами встановлених режимів використання пам'ятки та інші фактори.

Відповідно до пункту 49 Методики особливістю застосування методів порівняльного підходу до оцінки пам'яток є те, що до сукупності елементів порівняння включаються показники, які характеризують культурну цінність об'єктів порівняння, рівень їх схоронності (автентичності) та обмежувальні умови охоронних договорів стосовно режимів використання пам'ятки.

Таким чином, існують правові підстави для призначення повторної судової експертизи, оскільки експертне дослідження було проведено без застосування Методики грошової оцінки пам'яток.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, керуючись приписами ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо призначення по справі повторної судової експертизи.

Пунктом 15.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

На підставі вищезазначеного, з урахуванням вимог постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, суд дійшов висновку щодо призначення повторної експертизи, проведення якої доручає іншим експертам Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В свою чергу, посилання ПАТ "Дельта Банк" на відсутність необхідності призначення у справі повторної експертизи у зв'язку із поданням заяви про зміну предмету позову, то суд зазначає, що згідно з розділом VII листа Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" резолютивна частина рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам статті 39 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Пунктом 6 частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Отже, для вирішення даного спору необхідно встановити дійсну ринкову вартість спірного предмета іпотеки.

Посилання позивача за первісним позовом на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 № 235/3619/15-ц, в якій зазначено, що лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень, як на підставу для відмови у проведенні повторної експертизи, суд вважає необгрунтваним. Оскільки, Верховним Судом не зроблено висновок про не обов'язковість зазначення ціни предмета іпотеки, а вказано, що у разі відсутності інших підстав (порушень), таке рішення не підлягає обов'язковому скасуванню. Проте вказана позиція Верховного Суду не спростовує нормативно визначеної вимоги про зазначення вартості предмета іпотеки у рішенні суду (ст. 39 Закону України "Про іпотеку")

Враховуючи предмет та підстави позовних вимог, приймаючи до уваги, що саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Кавицький" було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи, суд дійшов висновку про покладення витрат за проведення повторної експертизи по справі 910/23158/15 саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кавицький".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі № 910/23158/15 повторну оціночно-будівельну експертизу.

2.Проведення оціночно-будівельної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

3. На вирішення експертів поставити наступні питання:

3.1. Яка ринкова вартість майна: нежитлові приміщення (в літері Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 211,2 кв. м та складається з: нежитлового приміщення № 8, підвал площею 80,8 кв. м; нежитлового приміщення № 10 перший поверх, площею 126,4 кв. м; вітрини площею 4,0 кв. м?

4.Відповідно до статті 4 Закону України "Про судову експертизу" попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

5. Зобов'язати сторони на вимогу експерта надати всі документи необхідні для проведення експертизи.

6. Витрати по оплаті судової експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кавицький" (03150, м. Київ, вулиця Горького, будинок 48, ).

7. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Кавицький" здійснити попередню оплату експертизи, відповідно до виставленого експертною установою рахунку, докази чого надати суду.

8. Провадження по справі № 910/23158/15 зупинити до одержання результатів експертиз.

9. Ухвалу та матеріали справи №910/23158/15 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Суддя І.В. Усатенко