ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/981/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", Повітрофлотський проспект, 25, м. Київ, 03049; адреса для листування: вул. Ванди Василевської, 7, офіс 414, м. Київ, 04116,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018,

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000, 00 грн.

за участю:

від позивача: представники не з'явились

від відповідача: представники не з'явились

установив: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (далі - відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 27.07.2017 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" було виплачено страхове відшкодування в сумі 131 грн 00к. Таким чином, до ОСОБА_1 "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку зворотньої вимоги перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП. Оскільки відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування, яке підлягало сплаті в зв'язку з ДТП, виникла заборгованість в розмірі 313 893 грн 26 к.

Господарський суд Івано-Франківської області 09.11.2018 року прийняв ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 05.03.2018 здійснювалось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином про що свідчить відмітка на повідомленні вх.№18042 від 26.11.18 про вручення позивачу ухвали суду від 09.11.2018 року. будь-яких клопотань про причини неявки відкладення розгляд справи суду не подав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином про що свідчить відмітка на повідомленні вх.№17908 від 23.11.2018 року про вручення відповідачу ухвали суду від 09.11.2018 року. Разом з тим, суд звертає увагу про ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів.

Згідно з ч. ч. 5 та 6 ст. 165 ГПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Суд зазначає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на викладене, наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи, надавши їм належної правової оцінки, суд виходить з наступного.

22 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Провідна" (по договору - страховик, по справі - позивач) та ПАТ "ВТБ "Банк" (по договору - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0682571/1052/16 відповідно до якого застраховано транспортний засіб AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як свідчать матеріали справи, 27.07.2017 о 23 год 14 хв у м. Києва по проспекті Голосіївській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3, під час якої було пошкоджено автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна" .

Із довідки Управління патрульної поліції у м. Києві від 23.09.2015 № 294884 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3 п. п. 2.3б, 13.1 правил дорожнього руху України. За фактом правопорушень, які призвели до ДТП, складено адміністративний протокол БД № 113501 за ст. 124 КпАП України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2017 по справі № 752/15889/17 (номер провадження справи № 3/752/6349/17) за результатами розгляду матеріалів щодо ДТП, яка відбулась 27.07.2017. у м. Києві по по проспекті Голосіївській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3А та недотримався та автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, громадяника ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбаченихст. 124 КУпАП України.

28.07.2017 страхувальник ПАТ "ВТБ "Банк" звернувся до позивача із заявою № про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування

На підставі вказаної вище заяви страхувальника та відповідних розрахунків ОСОБА_1 "СК "Провідна" складено страховий акт 4 № НОМЕР_3 від 19.10.2017, відповідно до якого, ДТП від 27.07.2017 кваліфіковано як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 131 893 грн 26к.

Вказане страхове відшкодування в сумі 131 893 грн 26к. було виплачено позивачем страхувальнику, про що свідчать копії платіжних доручень №0047943 від 04.10.2017 на суму 1 349 грн 80к., №0048547 від 06.10.2017 на суму 28 233 грн 65к., №0043502 від 11.09.2017 на суму 62 219 грн 81к. та №0053285 від 03.11.2017 на суму 40 090 грн 00к.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова Компанія "Галицька" за полісом № АК/003859201 з лімітом відповідності за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 00 грн.

Оскільки цивільно-правову відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП застраховано у відповідача згідно полісу АК/003859201, позивач із заявою № 03-17/1289 від 01.02.2018 звернувся до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 131 893 грн 26к.

Враховуючи, що відповідач кошти в сумі 131 893 грн 26к. ОСОБА_1 "СК "Провідна" не перерахував, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З огляду наведеного суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) - ч. 2 ст. 352 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 355 Господарського кодексу України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та статті 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 990 вказаного кодексу, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно приписів ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна позиція передбачена статтею 993 Цивільного кодексу України.

В спірному випадку існує основне зобов'язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак, тут відбувається зміна осіб у зобов'язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особи на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов'язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.

ОСОБА_1 вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду , яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю , майну третьої особи.

Згідно полісу АК/003859201 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова Компанія "Галицька" і з лімітом відповідності за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 00 грн.

За таких обставин, до ОСОБА_1 "Страхова компанія "Провідна " перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної майну автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ПАТ "ВТБ "Банк" .

З матеріалів справи випливає, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, була застрахована у ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" згідно полісу АІ/9757983.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ОСОБА_1 "Страхова компанія "ПЗУ Україна") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та з урахуванням лімітом відповідності за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн.

Приписами статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Таким чином, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище ДТП у розмірі 100 000 грн 00к.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

На підставі наведеного, беручи до уваги матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 2, 22, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 16, 27 Закону України "Про страхування", ст. 985, 999, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 165, 232-233, 237-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000 грн 00 к. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (Повітрофлотський проспект, 25, м. Київ, код 23510137) - 100 000 грн 00 к. шкоди та 1 762 грн 00к. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.12.2018

Суддя Фанда О. М.