ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 5011-33/18786-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Центр"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.07.2018 (головуючий суддя Мудрий С.М.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 (головуючий Куксов В.В., судді: Чорна Л.В. і Гончаров С.А.), прийняті за наслідком розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" про заміну сторони у виконавчому документі

у справі № 5011-33/18786-2012

за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Центр" (далі - Товариство)

про стягнення 10 454 435,62 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони у виконавчому документі, наказі господарського суду міста Києва від 19.02.2013 у справі № 5011-33/18786-2012.

Заява обґрунтована тим, що постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ ДВС) від 16.07.2017 відкрито виконавче провадження № 55173790 з виконання наказу від 19.02.2013 № 5011-33/18786-2012. При цьому 11.04.2018 Банком та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" укладено договір, за умовами якого кредитор зобов'язується передати у власність набувачу права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, а набувач зобов'язується прийняти від кредитора права вимоги в обсязі та на умовах, що існуватимуть на дату відступлення прав вимоги, та сплатити кредитору їх вартість. У подальшому, 25.06.2018 товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 44, яким передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне первісному кредитору право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Під правом вимоги розуміється право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів (заборгованості) від боржників (товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" та Товариства) за кредитними договорами, яка існує на дату укладення цього договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018, заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" про заміну сторони її правонаступником задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження № 55173790 по виконанню наказу від 19.02.2013 № 5011-33/18786-2012 з Банка на товариство з обмеженою відповідальністю "Теремплюс".

Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані тим, що за приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) здійснення судом процесуального правонаступництва можливе на будь-якій стадії судового процесу, однією з яких є стадія виконання судового рішення. При цьому ГПК України визначено коло осіб, які можуть ініціювати відповідну процедуру заміни сторони, а саме правом для звернення до суду наділені учасники справи, державний або приватний виконавець та інші зацікавлені особи, якою у даному випадку є товариство з обмеженою відповідальністю "Теремплюс".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що законодавство передбачає право на звернення з відповідною заявою лише сторони у справі, державного виконавця, тобто право інших осіб на звернення з такою заявою процесуальним законом не передбачено.

Від Банка та товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Центр" відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2013 у даній справі позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з Товариства на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі 9 429 711,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 324 887,04 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 695 634,42 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті відсотків у розмірі 4 203,16 грн.

19.02.2013 на виконання вказаного рішення судом видано наказ.

Постановою Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2017 відкрито виконавче провадження № 55173790 з виконання наказу від 19.02.2013 № 5011-33/18786-2016.

11.04.2018 Банком (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (набувач) укладено договір, за умовами якого кредитор зобов'язується передати у власність набувачу права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, а набувач зобов'язується прийняти від кредитора права вимоги в обсязі та на умовах, що існуватимуть на дату відступлення прав вимоги, та сплатити кредитору їх вартість.

Відповідно до пункту 2.4 договору перехід прав вимоги від кредитора і набуття їх набувачем у власність відбувається за умови сплати набувачем кредитору загальної вартості прав вимоги згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору та з моменту підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги. Реєстр відступлених прав вимоги підписується сторонами у строк не пізніше 3 робочих днів з дня сплати набувачем кредитору загальної вартості прав вимоги в повному обсязі.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна вартість прав вимоги становить 19 000 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 3.2 договору набувач зобов'язаний сплатити кредитору загальну вартість прав вимоги протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у національній валюті України на банківський рахунок кредитора № 290995329, МФО 300335, у АТ "Райффайзен Банк Аваль".

На виконання умов договору товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" сплачено Банку кошти, визначені пунктом 3.1 договору, що підтверджується платіжним дорученням від 11.04.2018 № 221.

Згідно з пунктом 4.1 договору після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, упродовж 5 робочих днів з дати відступлення прав вимоги, кредитор передає, а набувач зобов'язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання-передачі за формою, наведеною у додатку № 4 до цього договору. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за місцезнаходженням кредитора: м. Київ, вул. М. Лєскова, 9.

Сторонами 11.04.2018 підписано та скріплено печатками реєстр відступлених прав вимоги (копія наявна в матеріалах справи), за яким відступлено заборгованість боржника, а саме Товариства.

У подальшому, 25.06.2018 товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 44 (далі - Договір № 44).

Пунктом 1.1 Договору № 44 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне первісному кредитору право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Відповідно до пункту 1.3 Договору № 44 під правом вимоги розуміється право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів (заборгованості) від боржників (ТОВ "Полірем" та Товариства) за кредитними договорами, яка існує на дату укладення цього договору.

Згідно з пунктом 1.4 Договору № 44 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування суми за відступлення права вимоги на умовах, які визначені пунктом 2.1.1 цього договору, про що складається відповідний акт приймання-передачі права вимоги.

Пунктом 2.1 Договору № 44 передбачено, що новий кредитор зобов'язаний перерахувати первісному кредитору на поточний рахунок № 4359 у ПАТ "ОТП Банк", МФО 300538, отримувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", суму за відступлення права вимоги за кредитним договором, договорами забезпечення в розмірі 100 000,00 грн.

На виконання умов Договору № 44 товариство з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" сплатило товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "Форінт" кошти, визначені у пункті 2.1 Договору №44, що підтверджується платіжним дорученням від 23.06.2018 № 35 (призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги за кредитним договором, договорами забезпечення, згідно з Договором № 44).

Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Договору № 44 первісний кредитор зобов'язаний передати протягом 1 робочого дня від дня надходження на поточний рахунок, вказаний у пункті 2.1.1 цього договору, всієї суми за відступлення права вимоги, оригінали (а за відсутності оригіналів - належним чином засвідчені копії) усіх наявних у нього документів, які свідчать про право вимоги за кредитним договором, договорами забезпечення та інформацію, яка важлива для їх здійснення, факт передачі первісним кредитором новому кредитору документів засвідчується складанням акта прийому-передачі, який підписується повноважними представниками первісного кредитора та нового кредитора. У випадку, якщо відповідно до пункту 1.7 даного договору, сторони вчиняють (укладають) окремий/окремі правочин/правочини по відступленню права вимоги за договорами забезпечення, передача документів, які мають відношення до відступленого за таким/такими правочином/правочинами права вимоги, відбувається на підставі окремо складених та підписаних актів прийому-передачі документації.

Сторонами 25.06.2018 підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі до Договору № 44 та акт приймання-передачі права вимоги до Договору № 44.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що згідно з частиною першою статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов'язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов'язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов'язальному праві відіграють першорядне значення, що випливає із змісту частини третьої статті 509 ЦК України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п'ятої статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно із статтею 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто за приписами статті 52 ГПК України здійснення судом процесуального правонаступництва можливе на будь-якій стадії судового процесу, однією з яких є стадія виконання судового рішення.

При цьому ні Закон України "Про виконавче провадження", ані ГПК України не обмежують коло осіб, які можуть ініціювати відповідну процедуру заміни сторони, тобто зверненням до суду наділені учасники справи, державний виконавець або інші зацікавлені особи (у даному випадку - ТОВ "Теремплюс").

За таких обставин суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Теремплюс" про заміну сторони у виконавчому документі.

Посилання в касаційній скарзі на те, що законодавство передбачає право на звернення з відповідною заявою лише сторони у справі, державного виконавця, тобто право інших осіб на звернення з такою заявою процесуальним законом не передбачено, не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеними у даній постанові доводами судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами були прийняті рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 304, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Центр" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду суд міста Києва від 24.07.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 у справі № 5011-33/18786-2012 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко