ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 Справа №914/1385/18

За позовом:

публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» , м. Київ, в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

до відповідача:

товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс»,

м. Мостиська,

про:

стягнення 1500926,54 грн. (з яких: 1343433,74 грн. – пеня, 157492,80 грн. – штраф).

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

За участю представників сторін:

позивача:

не з’явився,

відповідача:

не з’явився.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» про стягнення 1500926,54 грн. (з яких: 1343433,74 грн. – пеня, 157492,80 грн. – штраф).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.08.2018. В подальшому підготовче засідання відкладалось на 10.09.2018, на 16.10.2018 та на 29.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2018.

В судове засідання представник позивача не з’явився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином та завчасно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, що підтверджується повідомлення на якому власноручно розписався представник позивача. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач з порушенням умов Договору поставки №ЦУП-04/0124/17 від 14.06.2017 не виконав поставки шпал у 2017 році. Відповідно до п. 8.2. Договору поставки у разі не поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості. Таким чином позивач нарахував відповідачу 1343433,74 грн. пені та 157926,54 грн. штрафу за невиконання договірних зобов’язань з поставки товару.

В судове засідання представник відповідача не з’явився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином та завчасно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, проти позову не заперечив, відзив на позов не подав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи передбачених ГПК України, у зв’язку із закінченням строку розгляду справи по суті, вважає за необхідне здійснити розгляд справи без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

15 червня 2017 року між філією «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та товариством з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» укладено Договір №ЦУП-04/0124/17 (надалі – Договір). За умовами цього Договору Постачальник (відповідач у справі) зобов’язується у 2017 році поставити і передати у власність Покупця (позивача у справі) продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев’яні до залізничних колій, непросочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси дерев’яні)) товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у Додатку до Договору (Специфікації), що є невід’ємними частинами Договору, а Покупець зобов’язується прийняти і оплатити товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

У пункті 1.2 Договору сторони погодили найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість товару: шпали дерев’яні І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009 -2800 штук; шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 1200 штук, разом 4000 штук.

Умови та строки поставки сторони погодили у розділі 5 Договору. Так, поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупці, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки (п. 5.1. Договору).

Специфікацією №1 до Договорусторони погодили найменування продукції, кількість та ціну - шпали дерев’яні І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009 -2800 штук 932568,00 грн.; шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 1200 штук 379872,00 грн.; ціна загалом 1574928,00 грн.

20 червня 2017 року позивачем надіслано на електронну адресу відповідача (зазначену у Договорі) лист-заявку на поставку обумовленого Товару.

На виконання умов Договору відповідач поставив, а позивач прийняв Товар (шпали дерев’яні) в загальній кількості 598, що підтверджується видатковими накладними, зокрема:

- Видаткова накладна №55 від 05.09.2017: шпали дерев’яні не просочені І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 118 шт. на загальну суму 39301,08 грн. без ПДВ; шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 92 шт. на загальну суму 29123,52 грн. без ПДВ (всього 82109,52 грн. з ПДВ);

- Видаткова накладна №119 від 04.12.2017: шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 53 шт. на загальну суму 16777,68 грн. без ПДВ, 20133,22 грн. з ПДВ;

- Видаткова накладна №124 від 04.12.2017: шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 197 шт. на загальну суму 62362,32 грн. без ПДВ, 74834,78 грн. з ПДВ;

- Видаткова накладна №147 від 29.12.2017: шпали дерев’яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 – 136 шт. на загальну суму 43685,28 грн. без ПДВ, 52422,34 грн. з ПДВ.

Листом №ЦУП-8/2334 від 06.04.2018 позивач надіслав відповідачу претензію про нарахування і оплату 1500926,54 грн. штрафних санкцій за прострочення зобов’язань за Договором №ЦУП-04/0124/17. Докази надіслання претензії долучено до матеріалів справи. Відповіді на вказану претензію відповідач не надав.

Так, позивач звернувся до суду позовом 1500926,54 грн. (з яких: 1343433,74 грн. – пеня, 157492,80 грн. – штраф).

Відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів оплати штрафних санкцій до суду не представив.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, в тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Як встановлено з матеріалів справи між сторонами 14.06.2017 укладено Договір поставки №ЦУП-04/0124/17. Заявку на отримання Товару Покупець направив Постачальнику 20.06.2017. Свій обов’язок з поставки відповідач виконав частково, поставивши 598 дерев’яних шпал з , що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 551 цього ж кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі непоставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Суд розглянувши вимоги позивача щодо стягнення 1343433,74 грн. – пені, перевіривши поданий ним розрахунок, зазначає, що такий здійснено частково не вірно враховуючи наступне. Умовами Договору, а саме, п. 5.1. Договору встановлено, що поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Так, як уже встановлено судом, Договір укладено 14.06.2017, заявка на отримання Товару надіслана 20.06.2017. Доказів неотримання надісланої заявки до матеріалів справи не долучено, а крім того, таке спростовується і фактом часткового виконання поставки Товару. Відтак, судом встановлено, прострочення виконання Договору наступило із закінченням 2 (двох) місячного терміну для поставки (адже сторонами не визначено більш чітких умов про порядок поставки – окрім рівномірними партіями), починаючи з 20.06.2017 (дата надіслання заявки) і до 20.08.2017.

Суд здійснивши власний розрахунок пені, зазначає, що правильним є нарахування пені в розмірі 1075209,72 грн., оскільки при здійсненні власного розрахунку позивачем не було правильного визначено початок періоду прострочення, включено у розрахунок пені день поставки товару та здійснено розрахунок в загальному до всієї суми Договору, проте правильним є нарахування щодо кожного виду Товару та конкретної поставки. Відтак, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є 1075209,72 грн. пені.

Розрахунок суми пені щодо поставки шпал дерев’яних не просочених І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір пені за кожний день прострочення

Сума пені за період прострочення

1574928.80

21.08.2017 - 04.09.2017

15

0.5 %

118119.66

1071920.3

05.09.2017 - 11.01.2018

129

0.5 %

691388.59

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 809508,25 грн.

Розрахунок суми пені щодо поставки шпал дерев’яних не просочених ІІ тип ДСТУ ГОСТ 78-2009

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір пені за кожний день прострочення

Сума пені за період прострочення

455846.4

21.08.2017 - 04.09.2017

15

0.5 %

34188.48

420898.18

05.09.2017 - 03.12.2017

90

0.5 %

189404.18

325930.18

04.12.2017 - 28.12.2017

25

0.5 %

40741.27

273507.84

29.12.2017 - 29.12.2017

1

0.5 %

1367.54

Таким чином, загальна сума пені за договором складає 264701,47грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 157492,80 грн. – штрафу, суд розглянувши зазначені вимоги зазначає, що такі є обґрунтовані частково, виходячи з наступного.

Умовами Договору, а саме п. 8.2. зазначено, у разі непоставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Судом вище встановлено, що прострочення виконання зобов’язання з поставки Товару почалось 21.08.2017, з урахуванням прострочення понад 30 днів, яке настало 21.09.2017, може здійснюватись нарахування штрафу на вартість недопоставленого товару, яка станом на зазначену дату складає 1492818,48 грн. Відтак, обґрунтованими є вимоги про стягнення 149281,85 грн. штрафу.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір покладається на відповідача в розмірі 18366,84 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» (81300, Львівська область, місто Мостиська, вулиця Б.Хмельницького, будинок 5; ідентифікаційний код 36587001) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03038, місто Київ, вулиця Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 40081,72 грн. – пені, 149281,85 грн. – штрафу та 18366,84 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04.12.2018.

Суддя Березяк Н.Є.