УХВАЛА

10 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/8397/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Київський метрополітен"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 (у складі колегії суддів: Дідиченко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 (суддя Босий В.П.)

за скаргою Комунального підприємства "Київський метрополітен" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/8397/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Австро-Угорська лізингова компанія"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Київської міської ради, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської державної адміністрації,

за участю Прокуратури міста Києва

про стягнення 2 705 379 935,83 грн, розірвання договору та витребування майна;

за зустрічним позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Австро-Угорська лізингова компанія"

про визнання недійсним пункту договору,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018 Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - КП "Київський метрополітен") звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/8397/16.

Касаційну скаргу оформлено із дотриманням вимог статей 290, 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою КП "Київський метрополітен", суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

За приписами абзацу 4 частини 2 статті 293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений в абзаці 4 частини 2 статті 293 ГПК, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Розглянувши матеріали касаційної скарги КП "Київський метрополітен", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/8397/16, зважаючи на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг" (далі - ТОВ "Укррослізинг"), яке в подальшому змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Австро-Угорська Лізингова Компанія", звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до КП «Київський метрополітен» про стягнення заборгованості зі сплати прострочених лізингових платежів у розмірі 1 959 466 447,88 грн, розірвання договору № 16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагону метрополітену) від 16.07.2009 і витребування предмета лізингу - 100 вагонів згідно з переліком.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Київський метрополітен" на користь ТОВ "Укррослізинг" заборгованість з оплати частини вартості предмета лізингу у розмірі 396 828 349,71 грн, заборгованість з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 116 766 204,27 грн, інфляційні у розмірі 235 028 314,75 грн, 3% річних у розмірі 25 332 102, 90 грн і судовий збір у розмірі 55 489, 35 грн. В іншій частині у задоволенні позову ТОВ «Укррослізинг» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову КП «Київський метрополітен» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 змінено, викладено резолютивну частину рішення у новій редакції, відповідно до якої позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Стягнуто з КП "Київський метрополітен" на користь ТОВ "Укррослізинг" заборгованість з оплати вартості частини предмету лізингу у розмірі 365 972 194, 84 грн, заборгованість з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 112 303 827, 30 грн, інфляційні втрати у розмірі 229 098 329, 81 грн, пеню за неналежне виконання зобов'язання у розмірі 42 027 946,73 грн, коефіцієнт коригування у розмірі 1 191 237 276,82 грн, 3 % річних у розмірі 25 332 102,90 грн, 123 813,30 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви і 144 461,80 грн зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову КП "Київський метрополітен" відмовлено повністю.

06.02.2017 на виконання цього рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 в частині задоволення позову про стягнення пені у розмірі 42 027 946,73 грн скасовано, прийнято нове рішення у цій частині, яким у задоволенні позову відмовлено; в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 залишено без змін.

16.03.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - державний виконавець ВПВР ДДВС) було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53587903 із примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2017.

У подальшому, виконавчий документу було повернуто стягувачу у зв'язку з його заявою.

02.02.2018 державним виконавцем ВПВР ДДВС було повторно відкрито виконавче провадження № 55700556 із примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 (далі - ВП № 55700556).

Постановою державного виконавця ВПВР ДДВС від 05.02.2018 у межах ВП №55700556 було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку(ах): № 0350 в ПАТ «Промінвестбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

07.06.2018 у межах ВП № 55700556 державним виконавцем ВПВР ДДВС було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти у межах суми 1 833 404 183,64 грн, що знаходяться у всіх касах КП "Київський метрополітен" і надходять до них.

Крім цього, постановою було визначено, що:

- арешт поширюється також на кошти, що надходять до всіх кас КП "Київський метрополітен" після прийняття зазначеної постанови;

- у разі надходження коштів до кас боржника слід зупинити видаткові операції з кас боржника на суму 1 833 404 183,64 грн;

- кошти, що знаходяться (надходять) до всіх кас КП "Київський метрополітен", зараховувати на депозитний рахунок Міністерства юстиції України;

- у разі неможливості зарахування коштів на депозитний рахунок Міністерства юстиції України, вносити кошти до ПАТ «Укрсиббанк» на розрахунковий рахунок КП "Київський метрополітен";

- зазначені дії вчиняти до повного виконання рішення суду, про що повідомляти державного виконавця.

22.06.2018 КП "Київський метрополітен" звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВПВР ДДВС, зазначаючи, що постанова державного виконавця ВПВР ДДВС від 07.06.2018 є незаконною, а дії державного виконавця - безпідставними і необґрунтованими, оскільки, на думку скаржника: арешт на грошові кошти може накладатися виключно на підставі постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, а не на підставі постанови про арешт коштів боржника, і у порядку, визначеному Інструкцією організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція); до повноважень державного виконавця ВПВР ДДВС не входить накладення арешту на кошти, що надходять до кас, і зупинення видаткових операцій боржника, до яких належать, зокрема, продаж засобів оплати проїзду і надання решти пасажирам при придбанні ними проїзних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018, у задоволенні скарги КП "Київський метрополітен" на дії державного виконавця ВПВР ДДВС відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги КП "Київський метрополітен" на дії державного виконавця ВПВР ДДВС, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що його постанова про арешт коштів боржника від 07.06.2018 у межах ВП № 55700556 є законною, а дії державного виконавця - такими, що відповідають положенням статей 13, 18, 48, 52, 56, 59 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) і сприяють реалізації принципу обов'язковості виконання рішень.

У поданій касаційній скарзі КП "Київський метрополітен" не погоджується із викладеними висновками судів попередніх інстанцій.

Вважаючи за необхідне розгляд його касаційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018, КП "Київський метрополітен" посилається на невідповідність висновків суду, викладених в оскарженій ухвалі від 22.08.2018, висновкам, викладеним в ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 у цій справі № 910/8397/16.

Зазначені посилання КП "Київський метрополітен" не можуть бути взяті до уваги касаційним судом як обґрунтування значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 вирішувалося питання про визнання недійсною постанови державного виконавця ВПВР ДДВС про арешт коштів боржника у частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП "Київський метрополітен", призначених для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП "Київський метрополітен", тоді як в оскарженій ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 вирішувалося питання законності накладення державним виконавцем ВПВР ДДВС арешту на кошти, що перебувають і надходитимуть до кас КП "Київський метрополітен".

Інших доводів, зважаючи на які суд міг би визнати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги КП "Київський метрополітен" матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, касаційна скарга не містить.

Саме по собі посилання в касаційній скарзі на неправильність висновків судів попередніх інстанцій не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні приписів абзацу 4 частини 2 статті 293 ГПК.

Вивчивши і проаналізувавши матеріали поданої касаційної скарги, передбачених абзацом 4 частини 2 статті 293 ГПК підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів також не вбачає.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження у справі №910/8397/16 слід відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 287, абзацом 4 частини 2 статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/8397/16 за касаційною скаргою Комунального підприємства "Київський метрополітен" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2018.

2. Копію цієї ухвали разом із доданими до скарги матеріалами на 42 аркушах (у тому числі оригіналом платіжного доручення від 19.11.2018 № 7099 на суму 3 524,00 грн) надіслати Комунальному підприємству "Київський метрополітен".

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий