СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. Справа № 905/1506/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників:

позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1 (дов. №184 від 16.10.2018, посв. адв. №1276 від 16.07.2015);

відповідача (за первісним позовом) ОСОБА_2 (дов. №3 від 27.07.2018, посв. адв. №1210 від 26.08.2015, свід. №1210 від 11.05.2012);

3-ої особи не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (вх.№913Д/1-43) на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 (повний текст рішення складено 10.10.2018, суддя Г.Є.Курило) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Каменське, Дніпропетровська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕТА ІНВЕСТ", м. Маріуполь, Донецька область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", м. Маріуполь, Донецька область

про зобовязання відповідача виконати в натурі грошове зобовязання за договором про переведення боргу шляхом сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" боргу у розмірі 747440452,15 грн.;

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕТА ІНВЕСТ", м. Маріуполь, Донецька область,

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Каменське, Дніпропетровська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", м. Маріуполь, Донецька область,

про стягнення заборгованості в сумі 766919061,66 грн. та штрафу в сумі 153383812,22 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (далі ПАТ "ДМК") звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕТА ІНВЕСТ" (далі ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ"), в якій просив зобов'язати ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" виконати в натурі грошове зобов'язання за договором про переведення боргу (заміну боржника у зобовязанні) №ЗІ-МІХ-18-07-30 від 30.07.2018 шляхом сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" (далі ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ") 747 440 452,15 грн. суми пені, що стягнута з ПАТ "ДМК" на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" за рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2525/18. Судові витрати просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказує на невиконання ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" грошового зобов'язання за договором про переведення боргу перед ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ". В якості правових підстав позову посилається на умови договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 від 30.07.2018, положення статей 13, 15, 16, 509, 510, 520, 526-528, 626, 629 ЦК України, статті 193 ГК України.

ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" 27.08.2018 звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до ПАТ "ДМК" про стягнення з ПАТ "ДМК" на свою користь 766 919 061,66 грн. заборгованості, 153 383 812,22 грн. штрафу від суми боргу. Судові витрати просило покласти на відповідача за зустрічним позовом, стягнувши з ПАТ "ДМК" на користь ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" 616 700, 00 грн. судового збору.

Зустрічний позов обґрунтований невиконанням ПАТ "ДМК" зобовязання щодо повної та своєчасної оплати винагороди на користь ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" в розмірі еквівалента 27 929 685,72 доларів США. В якості правових підстав на підтвердження позовних вимог посилається на п.п. 2.1, 2.2, 4.3 договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 від 30.07.2018, положення статей 11, 16, 192, 252-255, 509, 520, 524-526, 530, 533, 549, 610, 611, 627-629, 631 ЦК України, статтей 173, 174, 193, 216-218, 230, 231 ГК України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.10.2018 у справі 905/1506/18 в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено.

ПАТ "ДМК" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- господарський суд Донецької області, ухвалюючи оскаржуване рішення, помилково дійшов висновку щодо задоволення зустрічного позову, оскільки вимоги ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" ґрунтуються на нікчемному положенні договору, внаслідок чого не підлягають задоволенню;

- суд помилково не застосував до спірних правовідносин (в частині задоволення зустрічних вимог ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ") положень ст.ст. 213, 217 ЦК України, ст. 520 ЦК України в частині не надання оцінки доводам ПАТ "ДМК" щодо нікчемності п. 2.1 договору;

- судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів розміру заборгованості, що стягнута оскаржуваним рішенням суду з ПАТ "ДМК" на користь ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №905/1506/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "ДМК", призначено справу до розгляду на 12.12.2018.

ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 26.11.2018 надало відзив на апеляційну скаргу (вх.№1544), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ "ДМК", рішення господарського Донецької області від 04.10.2018 залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції, зокрема зазначає, що: з моменту підписання договору сторонами, а саме з 30.07.2018, зобовязання первісного боржника перед кредитором по сплаті пені у сумі 747 440 452,15 грн. припинилось, в звязку з чим борг у зазначеній сумі перейшов від ПАТ "ДМК" до ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ", тому у ПАТ "ДМК" відсутнє порушене право через невиконання новим боржником зобовязань перед кредитором; оскаржуваним рішенням вірно встановлено, що погодження умов щодо виплати винагороди за переведення боргу не суперечить чинному законодавству України, оскільки останнім не встановлено заборону на узгодження сторонами правочину про заміну боржника умов отримання винагороди новим боржником від первісного боржника.

ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" у відзиві на апеляційну скаргу (вх. №1603 від 27.11.2018) проти її задоволення заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію, зокрема зазначає: обставини справи вказують на відсутність порушеного права у ПАТ "ДМК" при зверненні до суду із позовом; посилання апелянта на невідповідність умов договору чинному законодавству як на підставу визнання його нікчемним не відповідають дійсності, оскільки жодною чинною нормою права не заборонено визначати платність договору по заміні боржника у зобовязанні.

Представник ПАТ "ДМК" в судовому засіданні апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи роздруківка з офіційного веб-сайту "Укрпошти" про вручення адресату поштового відправлення (за довіреністю) 14.11.2018 о 12:16 год.

Колегія суддів вважає, що судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за №75, вважає, що не зявлення в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, вислухавши присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2010 між ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" (покупець), перейменованого у ПАТ "ДМК", було укладено договір поставки №ГРД-01/10-5000.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 у справі №904/2525/18 позов ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" до ПАТ "ДМК" про стягнення пені та 3% річних за договором поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.10.2010 задоволено. Стягнуто з ПАТ "ДМК" на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" пеню у розмірі 747 440 452,15 грн., 3% річних у розмірі 69 552 498,78 грн. (а.с. 116-122).

Згодом, 30.07.2018 між ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" (кредитор), ПАТ "ДМК" (первісний боржник) та ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" (новий боржник) було укладено договір №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні), відповідно до п. 1.1. якого, цей договір направлено на регламентацію цивільних правовідносин, що виникли з приводу заміни у зобовязанні первісного боржника на нового боржника (переведення боргу) в порядку та на умовах, визначених цим договором та діючим законодавством України, у зобовязаннях, що виникли із договору поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.10.2010, що укладений між первісним боржником та кредитором (надалі основний договір) (а.с. 11-13).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що первісний боржник переводить на нового боржника борг за основним договором у розмірі 747 440 452,15 грн., а новий боржник приймає на себе зобовязання первісного боржника за основним договором в розмірі 747 440 452,15 грн.

Борг (грошові зобовязання) первісного боржника у сумі 747 440 452,15 грн., що переводиться за цим договором складається з пені в сумі 747 440 452,15 грн., яка нарахована за неналежне виконання умов основного договору за період з 14 грудня 2017 року по 25 травня 2018 року та стягнута з первісного боржника рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 у справі №904/2525/18 (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 1.4. договору кредитор надає повну та безвідкличну згоду на переведення боргу та зобовязується прийняти виконання зобовязань від нового боржника.

На виконання п. 1.4. договору 30.07.2018 ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" надано письмову згоду на укладення договору про переведення боргу (а.с. 14).

За переведення боргу первісний боржник сплачує новому боржнику винагороду у розмірі 747 440 452,15 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме в доларах Сполучених Штатів Америки (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику еквівалент грошового зобовязання (винагороди) в доларах Сполучених Штатів Америки протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі.

У разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п. 2.1. - 2.2. цього договору первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання. первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п. 2.1. - 2.2. цього договору (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору первісний боржник зобовязаний протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору передати новому боржнику оригінали та/або належним чином засвідчені копії всіх документів, що підтверджують право вимоги кредитора.

За умовами п. 3.3. договору новий боржник зобовязується виконати зобовязання первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору в розмірі визначеному в п. 1.2. цього договору.

В пункті 5.1. договору сторони обумовили, що цей договір вважається укладеним, вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін і діє до завершення виконання сторонами зобовязань за ним.

Факт приймання-передачі документів до договору зафіксований в підписаному обома сторонами акті від 30.07.2018 (а.с. 15).

Матеріали справи свідчать про те, що новий боржник не виконав зобовязання первісного боржника перед кредитором, а первісний боржник в добровільному порядку не сплатив новому боржнику винагороду.

При цьому, з метою врегулювання питання щодо невиконання первісним боржником зобовязання зі сплати винагороди, 02.08.2018 ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" звернулось до ПАТ "ДМК" з вимогою про виконання зазначеного зобовязання, а також сплати суми штрафу, передбаченого умовами договору за порушення його виконання (а.с. 59).

ПАТ "ДМК" у відповіді на вищевказану вимогу (лист №01/533 від 06.08.2018) зазначив про відсутність фінансової можливості перерахувати необхідну суму ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" (а.с. 60).

Первісний боржник, вважаючи, що він як сторона трьохстороннього правочину має право вимагати від нового боржника належного виконання зобовязань за договором перед кредитором в частині обовязку по сплаті пені в розмірі 747 440 452,15 грн., звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" про зобов'язання останнього виконати в натурі грошове зобов'язання за договором про переведення боргу (заміну боржника у зобовязанні) №ЗІ-МІХ-18-07-30 від 30.07.2018 шляхом сплати на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ") 747 440 452,15 грн. суми пені.

Свою позицію обґрунтовує, зокрема тим, що у випадку неналежного виконання новим боржником своїх зобовязань перед кредитором, останній матиме право вимагати виконання грошового зобовязання зі сплати 747 440 452,15 грн. з ПАТ "ДМК".

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що існуюче зобовязання ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" перед ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" по сплаті пені в розмірі 747 440 452,15 грн. не породжує будь-якого обовязку для ПАТ "ДМК"; ПАТ "ДМК" не має права вимагати виконання зобовязання ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" перед ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", оскільки таке право належить виключно кредитору у зобовязанні.

В свою чергу, ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ", звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з ПАТ "ДМК" 766 919 061,66 грн. заборгованості та 153 383 812,22 грн. штрафу від суми боргу, вказує на порушення останнім вимог п.п. 2.1, 2.2 договору щодо сплати винагороди. Крім того, на підтвердження своїх вимог посилається на п. 4.3 договору, яким передбачена відповідальність на несвоєчасне виконання зобовязань за п.п. 2.1, 2.2 договору у виді штрафу.

У відзиві на зустрічний позов ПАТ "ДМК" зазначає, що на його думку, умова договору погоджена сторонами в пункті 2.1 є нікчемною, оскільки не відповідає приписам ст. 520 ЦК України, яка не передбачає оплати за переведення боргу, в звязку з чим у ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" відсутні правові підстави вимагати стягнення заявленої у зустрічному позові суми.

Господарський суд Донецької області, відмовляючи у задоволенні первісного позову зазначив про відсутність порушеного права позивача та дійшов висновку, що подання позову на користь третьої особи (про обовязок сплатити борг) здійснено поза межами його повноважень та свідчить про безпідставне визначення в заявленому позові себе в якості позивача, оскільки в межах розглянутого позову ПАТ "ДМК" вимог на свою користь не висувало.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" належними засобами доказування доведено наявність правових підстав для стягнення сум заборгованості та штрафу, а також вказав, що погодження умов щодо виплати винагороди не суперечить діючому законодавству України, оскільки останнім не встановлено заборону не узгодження сторонами правочину щодо заміни боржника отримання винагороди новим боржником від первісного боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до приписів статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Підставою виникнення спірних правовідносин є укладений 30.07.2018 між ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ", ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" та ПАТ "ДМК" договір №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні), предметом якого є регламентація цивільних правовідносин, що виникли з приводу заміни у зобовязанні первісного боржника на нового боржника (переведення боргу) в порядку та на умовах, визначених цим договором та діючим законодавством України, у зобовязаннях, що виникли із договору поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.10.2010, що був укладений між ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" та ПАТ "ДМК".

Як вже зазначалось вище, звертаючись до господарського суду з первісним позовом ПАТ "ДМК" стверджує, що, оскільки виконання грошового зобовязання по сплаті пені в сумі 747 440 452,15 грн. випливає з трьохстороннього правочину, стороною якого є ПАТ "ДМК", останній, як сторона правочину, має право вимагати від ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" виконання зобовязання на користь кредитора - ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ". На думку позивача за первісним позовом відповідно до приписів ч. 2 ст. 528 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання обовязку боржника іншою особою цей обовязок боржник повинен виконати сам.

Надаючи правову оцінку даним твердженням, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами частини 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси субєктів господарювання захищаються, зокрема шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, застосування судом певного способу судового захисту вимагає наявності сукупності наступних умов: наявність у позивача певного субєктивного права/інтересу; порушення цього права/інтересу з боку відповідача; адекватність (з точки зору визначеності законом та відповідності суті порушення і спроможності його усунути) обраного способу судового захисту.

Отже, особа, звертаючись до суду, повинна довести наявність субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто довести, що особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі є належним позивачем. Лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обовязку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обовязку (вчинити певні дії або утримуватись від їх вчинення) від зобовязаних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (ст. 520 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать про те, що кредитором - ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ", у відповідності до вимог ст. 520 Цивільного кодексу України та на виконання вимог п. 12.2 договору поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.12.2010, 30.07.2018 було надано письмову згоду на укладення договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) (а.с. 14).

Наслідком укладення договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) від 30.07.2018 стала заміна первісного боржника - ПАТ "ДМК", на нового боржника - ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ".

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України - зобовязання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно із пунктом 1.7 договору сторони дійшли згоди, що зобовязання первісного боржника перед кредитором по сплаті пені, нарахованої за неналежне виконання умов договору поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.12.2010 за період з 14 грудня 2017 року по 25 травня 2018 року у розмірі 747 440 452,15 грн., що стягнута з первісного боржника за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 у справі №904/2525/18 вважаються припиненими з дати підписання сторонами цього договору.

Отже, зобовязання ПАТ "ДМК" щодо сплати боргу в розмірі 747 440 452,15 грн. на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" припинилось з 30.07.2018, в результаті чого невиконання або неналежне виконання грошового зобовязання нового боржника перед кредитором жодним чином не може вплинути на права або інтереси ПАТ "ДМК", незалежно від того, що останній є стороною договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) від 30.07.2018.

Таким чином, наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується факт відсутності у позивача за первісним позовом порушеного права через невиконання ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" грошового зобовязання перед ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ".

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, який зазначив, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлене при розгляді справи по суті є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання ПАТ "ДМК" в первісному позові (на підтвердження позовних вимог) та в апеляційній скарзі (як на підставу для скасування рішення суду, в звязку із незастосуванням) на приписи ст. 518, ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 518 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання обовязку боржника іншою особою цей обовязок боржник повинен виконати сам.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що одна з них застосовується до правовідносин, де була здійснена заміна кредитора в зобовязанні (ст. 518 ЦК України), а інша регулює порядок виконання обовязку боржника іншою особою (ч. 2 ст. 528 ЦК України).

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли на підставі договору про переведення боргу, наслідком укладення якого відбулась заміна боржника у зобовязанні, положення вказаних норм не можуть бути застосовані при вирішені даного спору, про що також правомірно було зазначено місцевим господарським судом.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Донецької області про те, що подання позову на користь третьої особи (про обовязок сплатити борг) здійснено поза межами повноважень ПАТ "ДМК" та свідчить про безпідставне визначення в заявленому позові себе у якості позивача, оскільки в межах даного позову ПАТ "ДМК" вимог на свою користь не висувало, зважаючи на наступне.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що право вимагати від ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" виконання грошового зобовязання за договором про переведення боргу належить ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ".

Звертаючись до суду з позовом в інтересах третьої особи, ПАТ "ДМК" не довів належними та допустимими доказами ані наявності у нього порушеного права ані наявності повноважень звертатися до суду в інтересах кредитора.

Права третіх осіб, якщо вони вважають їх порушеними можуть бути захищені шляхом самостійного звернення їх до суду з відповідним позовом, самостійно обираючи для цього на власний розсуд спосіб захисту порушеного права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" зазначило, що воно є самостійною юридичною особою, наділеною власною правосубєктністю, тому має право на захист своїх майнових прав та інтересів у судовий чи позасудовий спосіб на власний розсуд. Також наголошує на тому, що ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" не надавав будь-якого документа ПАТ "ДМК", яким би уповноважило останнє на захист своїх прав.

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність і необґрунтованість первісних позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Стосовно зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись до господарського суду із зустрічним позовом ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" стверджує, що ПАТ "ДМК", як сторона по договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) від 30.07.2018, не виконало свої зобовязання зі сплати винагороди новому боржнику у встановлений договором строк.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до приписів статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обовязковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту розділу 2 договору №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) від 30.07.2018 вбачається, що за переведення боргу первісний боржник сплачує новому боржнику винагороду у розмірі 747 440 452,15 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме: в доларах Сполучених Штатів Америки. Еквівалент винагороди нового боржника в доларах США на дату підписання цього договору складає 27 929 685,72 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на 30.07.2018. Первісний боржник та новий боржник визначають грошове зобовязання первісного боржника перед новим боржником (винагороду), як еквівалент 27 929 685,72 доларів США (п. 2.1. договору).

Первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику еквівалент грошового зобовязання (винагороди) в доларах США протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі. Сума винагороди, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу (п. 2.2 договору).

Таким чином, умовами договору про переведення боргу сторони передбачили, що ПАТ "ДМК" протягом двох робочих днів з моменту вступу в силу договору, тобто з 30.07.2018, повинно було сплатити ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" винагороду в еквіваленті 27 929 685,72 доларів США.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання ПАТ "ДМК" вказаного зобовязання в строк та у розмірі встановлених договором. Факт несплати визначеної в договорі винагороди не заперечується ПАТ "ДМК".

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність у ПАТ "ДМК" перед ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" заборгованості зі сплати винагороди в еквіваленті 27 929 685,72 доларів США.

Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (ст. 524 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Перевіривши розрахунок суми боргу, наведений ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" у зустрічній позовній заяві, колегія суддів дійшла про правильність нарахування до стягнення суми боргу у розмірі 766 919 061, 66 грн.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.3. договору про переведення боргу передбачено, що у разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п. 2.1. 2.2. цього договору, первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання (еквівалент винагороди в доларах США на дату підписання цього договору), що становить еквівалент 5 585 937,14 доларів США. Первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п. 2.1. 2.2. цього договору. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

Крім того, колегією суддів встановлено, що 02.08.2018 ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" зверталось до ПАТ "ДМК" з вимогою, в якій зазначило про необхідність виконання останнім своїх зобовязань шляхом перерахування грошових коштів на вказаний рахунок в сумі еквівалентній 33 515 622,86 доларів США (зі сплати винагороди, передбаченої п. 2.1. договору в сумі еквівалентній 27 929 685,72 доларів США, а також штрафу, передбаченого п. 4.3. договору, в сумі еквівалентній 5 585 937,14 доларів США) (а.с. 59).

У підписаній від імені генерального директора товариства відповіді (вих. №01/533 від 06.08.2018) на вищевказану вимогу ПАТ "ДМК", зазначило, що визнає факт укладення договору про переведення боргу, визнає свої зобовязання перед ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" по договору в сумі еквівалентній 33 515 622,86 доларів США (зі сплати винагороди, передбаченої п. 2.1. договору, а також штрафу, передбаченого п. 4.3. договору), однак, вданий момент не має фінансової можливості перерахувати ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" борг в зазначеній сумі та зробить все можливе для скорішого погашення заборгованості перед ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" (а.с. 60).

З огляду на вищевикладені обставини, приписи чинного законодавства, враховуючи доведеність факту невиконання первісним боржником своїх зобовязань за п.п. 2.1. 2.2. договору, визнання ним наявності боргу, встановивши правильність нарахування заявленої до стягнення суми боргу у розмірі 766 919 061, 66 грн. та суми штрафу у розмірі 153 383 812,22 грн., колегія суддів вважає зустрічні позовні вимоги законними та обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення зустрічного позову.

Твердження ПАТ "ДМК", що також були викладені ним у відзиві на зустрічну позовну заяву, щодо нікчемності пункту 2.1. договору про переведення боргу, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.

На думку апелянта, погоджена сторонами в п. 2.1. договору умова виплати винагороди первісним боржником новому боржнику не відповідає приписам чинного законодавства, зокрема приписам ст. 520 Цивільного кодексу України, яка не передбачає оплати за переведення боргу. Крім того, вважає, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 213, 217 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову оцінку аргументам заявника апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось вище, підставою виникнення спірних правовідносин є укладений 30.07.2018 між ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ", ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" та ПАТ "ДМК" договір №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні).

У відповідності до положень статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу (ст. 521 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, якщо не суперечать законодавству.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що договір №ЗІ-МІХ-18-07-30 про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) від 30.07.2018 було укладено у встановленому законом порядку, підписано уповноваженими представниками сторін, скріплено печатками підприємств. Зміст договору відповідає положенням статтей 520, 521 Цивільного кодексу України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, погодження сторонами умов щодо виплати винагороди (п. 2.1. договору) не суперечить чинному законодавству, оскільки останнім не встановлено заборону на узгодження сторонами правочину щодо заміни боржника умов отримання винагороди новим боржником від первісного боржника.

Крім того, як встановлено колегією суддів, у відповіді ПАТ "ДМК" на вимогу ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" про сплату боргу ПАТ "ДМК" визнало свої зобовязання перед ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" по договору в сумі еквівалентній 33 515 622,86 доларів США (зі сплати винагороди, передбаченої п. 2.1. договору, а також штрафу, передбаченого п. 4.3. договору).

Враховуючи наведене, беручи до уваги схвалення сторонами правочину всіх умов договору, який є чинним, в судовому порядку недійсним або неукладеним не визнавався, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вищевказаних тверджень апелянта, які зводяться до довільного тлумачення норм права та направлені на ухилення від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Колегія суддів також відхиляє твердження ПАТ "ДМК" про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів розміру заборгованості, з огляду на те, що розрахунок розміру заборгованості наведений ТОВ "ЗЕТА ІНВЕСТ" у зустрічній позовній заяві, даний розрахунок відповідачем за зустрічним позовом не спростований, правильність розрахунку перевірена судом, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження визнання апелянтом своїх зобовязань по договору у заявленому до стягнення розмірі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Колегія суддів зазначає, що доводи ПАТ "ДМК", викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами. Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 у справі №905/1506/18 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 у справі №905/1506/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.12.2018.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.