ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Справа № 906/806/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року в справі №906/806/15 (суддя - Лозинська І.В.)

час та місце ухвалення: 28 вересня 2018 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65; вступна і резолютивна частина проголошена о 16:49 год; повний текст рішення складено 2 жовтня 2018 року

за заявою ТОВ "ФК "Кредит Фактор" від 03 листопада 2017 року в частині заміни у виконавчому провадженні № 48886660 стягувача у справі

за позовом: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Київська Русь"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма"

про стягнення 7 121940 грн 03 коп.

за участю представників сторін:

від Позивача - не з'явився;

від Відповідача - Архіпов О.Ю.;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" - Друшко О.А..

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 Господарського процесуального кодексу України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» (надалі - Позивач) звернувся в Господарський суд Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарм» (надалі - Відповідач) про стягнення 7 121 940 грн (том 1, а.с. 2-4).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15 липня 2015 року в справі №906/806/15 (суддя Лозинська І.В.) частково задоволено позовні вимоги Позивача. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача борг по кредиту в сумі 3762400 грн., 224317 грн 99 коп. процентів за користування кредитними коштами, 24161 грн 29 коп. за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, пеню в розмірі 777829 грн 69 коп. за несвоєчасне повернення кредиту, а також 551625 грн 53 коп. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту, 1389474 грн 40 коп. інфляційних втрат (том 1, а.с. 97-100).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 серпня 2015 року рішення Господарського суду Житомирської області від 15 липня 2015 року залишено без змін, апеляційну скаргу Відповідача без задоволення (том 1, а.с. 119-125).

Дане судове рішення набрало законної сили.

Ухвалою від 9 лютого 2017 року Господарський суд Житомирської області відмовив Відповідачу в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 15 липня 2015 року в справі № 906/806/15. Дана ухвала залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15 серпня 2017 року.

7 листопада 2017 року на адресу Господарського суду Житомирської області надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит Фактор» (заява від 3 листопада 2017 року) про:

· заміну в справі кредитора - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»» як вибулої сторони на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор»;

· заміну у виконавчому провадженні № 48886660 стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»», як вибулої сторони, на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит Фактор" (том 4, а.с. 2-8).

Вказана заява обґрунтована тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» 11 жовтня 2017 року було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42, а також посиланням на статтю 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року здійснено заміну Позивача в справі - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь»» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" (том 3, а. с. 189 -191).

З огляду на вищевказане, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23 травня 2018 року господарський суд закрив провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" про заміну сторони (кредитора) у справі (в частині заміни кредитора - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор»; том 4, а.с. 59 - 60).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26 липня 2018 року було поновлено провадження по справі № 906/806/15 та призначено судове засідання на 22 серпня 2018 року о 12:00 хв. (том 4, а.с. 160-161).

22 серпня 2018 року до Господарського суду Житомирської області від Відповідача надійшло клопотання від 21 серпня 2018 року вих. № 417 про зупинення провадження з розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, до набрання законної сили рішенням у справі № 910/19179/17 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Фактор», ПАТ «Банк "Київська Русь») про визнання недійсним договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 жовтня 2017 року та за зустрічним позовом ТОВ "ФК "Кредит Фактор" до ТОВ "Юнік Фарма" про стягнення заборгованості за кредитними договорами, що перебуває у провадженні Київського апеляційного господарського суду (том 4, а. с. 171-174).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22 серпня 2018 року було призначено клопотання Відповідача про зупинення провадження до розгляду в судовому засіданні (том 1, а.с. 182-183).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року було задоволено клопотання Відповідача та зупинено провадження по розгляду заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» в частині заміни стягувача у виконавчому провадженні в справі № 906/806/15, до набранням законної сили рішенням у справі № 910/19179/17.

Дана ухвала мотивована тим, що суд дійшов висновку про об'єктивну неможливість розгляду заяви ТОВ "ФК "Кредит Фактор" від 3 листопада 2017 року в частині заміни у виконавчому провадженні №48886660 стягувача - до розгляду справи № 910/19179/17 виходячи з того, що результат вирішення останньої може суттєво вплинути на обґрунтованість вимог, викладених у заяві ТОВ "ФК "Кредит Фактор" у справі № 906/806/15. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 906/806/15 є передчасним, оскільки, за твердженням суду, розгляд вказаної заяви ТОВ "ФК "Кредит Фактор" можливий після набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/19179/17, предметом спору у якій є, зокрема, визнання договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 від 11 жовтня 2017 року, недійсним з моменту його укладення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Фактор»» (надалі - Апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу про зупинення провадження по справі та направити справу № 906/806/15 для подальшого її розгляду Господарським судом Житомирської області (том 5, а.с. 4-16).

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Апелянт виходив з того, що істотною обставиною, яка впливає на можливість, доцільність та безумовність необхідності заміни стягувача у вказаному виконавчому провадженні є те, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року було здійснено заміну позивача в справі № 906/806/15 з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»» на його правонаступника.

Також, апелянт зауважує, що доки не скасовано результати відкритих торгів (аукціону) від 11 серпня 2017 року з продажу Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь»» прав вимог (лот 822353079), а протокол торгів не визнано недійсним, право вимоги за Кредитним договором цілком належить переможцю таких торгів - Апелянту.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Апелянта на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року. Встановлено Відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 22 листопада 2018 року призначено справу №906/806/15 до розгляду на 5 грудня 2018 року об 14 год 00 хв..

На підставі Службової записки головуючого судді по справі № 906/806/15, розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 4 грудня 2018 року за № 01-04/51 було призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/806/15.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 4 грудня 2018 року було прийнято справу № 906/806/15 до провадження у складі колегії суддів:головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б..

В судове засідання від 5 грудня 2018 року представники Позивача не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Водночас, з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що Позивач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання (том 5, а.с. 74).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 ГПК України, що вказує на те, що ухвалою суду від 22 листопада 2018 року явка сторін обов'язковою не визнавалась.

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, коли учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, колегія суду приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника Позивача, оскільки останній не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, а також оскільки відсутня поважність причин неявки чи відповідне повідомлення.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, від 5 грудня 2018 року представник Апелянт підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд задоволити її, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, від 5 грудня 2018 року представник Відповідача заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників Апелянта та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, суд прийшов висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а ухвалу місцевого господарського суду скасувати. При цьому суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Апелянт звернувся до місцевого господарського суду 7 листопада 2017 року із заявою про заміну у виконавчому провадженні № 48886660 стягувача Позивача, як вибулої сторони на його правонаступника - Апелянта.

В обґрунтування своєї заяви Апелянт посилається на те, що 11 жовтня 2017 року між Позивачем та Апелянтом було укладено договір про відступлення прав вимоги № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 (надалі Договір; том 4, а.с. 26-30). За умовами Договору Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»» передало Апелянту право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 13/2014-Ю від 3 липня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2018 року до місцевого господарського суду від Відповідача надійшло клопотання від 21 серпня 2018 року, вих. №417 про зупинення провадження з розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, до набрання законної сили рішенням у справі № 910/19179/17 (за позовом ТОВ «Юнік Фарма» до ТОВ «ФК «Кредит Фактор»», ПАТ "Банк "Київська Русь" про визнання недійсним договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 жовтня 2017 року та за зустрічним позовом ТОВ "ФК "Кредит Фактор" до ТОВ "Юнік Фарма" про стягнення заборгованості за кредитними договорами), що перебуває у провадженні Київського апеляційного господарського суду (том 4, а. с. 171-174).

Заявник, окрім того, зазначив у заяві про зупинення провадження, що Господарський суд міста Києва визнав недійсним з моменту укладення договір №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 жовтня 2017 року, укладений між Апелянтом та Позивачем, у задоволенні зустрічного позову Апелянта відмовлено (том 4, а. с. 47- 53).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року в справі № 910/19179/17 залишено без змін (том 4, а. с. 74 - 99).

Водночас, як зазначає Відповідач, з даних Єдиного державного реєстра судових рішень вбачається, що справа № 910/19179/17 перебуває на розгляді у Верховному Суді, в котрій досліджується питання щодо дійсності договору про уступку права вимоги на підставі котрого Апелянт і звернувся до місцевого господарського суду про заміну стягувача на нового кредитора.

Все зазначене вище на думку Відповідача є підставою для зупинення провадження по розгляду заяви Апелянта про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі №910/19179/17.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження було досліджено інформацію щодо стану розгляду справи № 910/19179/17 та було зазначено хронологію ухвалених судових актів Верховним Судом по даній справі.

Зважаючи на існування досліджених судових актів, ухвалених Верховним Судом, при перегляду справи № 910/19179/17 місцевий господарський суд дійшов висновку про об'єктивну неможливість розгляду заяви Апелянта від 3 листопада 2017 року в частині заміни у виконавчому провадженні № 48886660 стягувача (з Позивача на Апелянта) до розгляду справи № 910/19179/17 виходячи з того, що результат вирішення останньої може суттєво вплинути на обґрунтованість вимог, викладених у заяві Апелянта в справі № 906/806/15.

Крім того, на переконання місцевого господарського суду, вирішення питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні в справі № 906/806/15 є передчасним, оскільки розгляд вказаної заяви Апелянта від 3 листопада 2017 року можливий після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/19179/17, предметом спору у якій є, зокрема, визнання договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 від 11 жовтня 2017 року, недійсним з моменту його укладення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року, якою зупинено провадження у справі № 906/806/15 з розгляду заяви Апелянта від 3 листопада 2017 року щодо заміни сторони виконавчого провадження до набрання законної сили рішенням в справі №910/19179/17 за позовом Відповідача до Апелянта та Позивача про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 від 11 жовтня 2017 про відступлення права вимоги та за зустрічним позовом Апелянта до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції в розумінні норм діючого законодавства України щодо регулювання підстави та порядок зупинення провадження, враховує наступні його положення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі пов'язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у даній справі.

Таким чином, колегія суду резюмує, що зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тобто, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд повинен з'ясовувати як пов'язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що стаття 227 ГПК України (котрою керувався суд першої інстанції) передбачає можливість зупинення розгляду справи (тобто на стадії вирішення спору), і не передбачає можливості зупинення розгляду заяв, в тому числі поданих на стадії примусового виконання рішення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку діям місцевого господарського суду в їх сукупності, з урахуванням того, що місцевим господарським судом розглядалася саме заява про заміну сторони у виконавчому провадженні (у відповідності до приписів статті 334 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту статті 334 Господарського процесуального кодексу України (редакція від 15 ггрудня 2017 року) вбачається, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець; суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб; неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Предметом розгляду судом є заява Апелянта від 3 листопада 2017 року про заміну у виконавчому провадженні № 48886660 стягувача (Позивача), як вибулої сторони, на його правонаступника Апелянта.

При цьому, колегія суддів дослідивши матеріали даної справи та хронологію ухвалених місцевим господарським судом судових актів зазначає наступне.

Згідно відмітки місцевого господарського суду заява про заміну сторони у виконавчому провадженні надійшла до суду 7 листопада 2017 року за вхідним № 02-44/1096/17 (при дії ГПК України в редакції від 14 грудня 2012 року).

В силу дії пункту 9 частини 1 Розділу XI (перехідних положень) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодекса.

Відповідно, вищеописана заява мала розглядатися за новим ГПК, тобто за вищеописаною статтею 334 ГПК України (редакція від 15 грудня 2017 року).

15 травня 2018 року ухвалою Господарського суду Житомирської області дану заяву було прийнято до розгляду в судовому засіданні та призначено на 23 травня 2018 року на 14:30год. З повідомленням учасників справи про дату та час судового засідання (том 4, а.с. 40).

23 травня 2018 року ухвалю місцевого господарського суду з підстав, зазначених у даній ухвалі, було відкладено розгляд заяви Апелянта на 15 червня 2018 року об 15:30 год. (том 4, а.с. 61-62).

15 червня 2018 року ухвалою місцевого господарського суду було відкладено розгляд заяви Апелянта на 18 липня 2018 року об 14:30 год. (том 4, а.с. 106-107).

18 липня 2018 року ухвалою місцевого господарського суду було зупинено провадження у справі № 906/806/15 до вирішення питання про відвід судді Лозинської І.В. (том 4, а.с. 155-156).

26 липня 2018 року ухвалою Господарського суду Житомирської області було поновлено провадження в справі та призначено розгляд даної заяви на 22 серпня 2018 року об 12:00 год. (том 4,а.с. 160-161).

22 серпня 2018 року ухвалою місцевого господарського суду було відкладено розгляд заяви Апелянта в частині заміни у виконавчому провадженні стягувача на 12 вересня 2018 року об 14:30 год. (том 4, а.с. 182).

12 вересня 2018 року ухвалою Господарського суду Житомирської області було відкладено розгляд заяви Апелянта про заміну сторони у виконавчому провадженні на 28 вересня 2018 року о 15:30 (том 4, а.с. 193).

28 вересня 2018 року ухвалою Господарського суду Житомирської області було зупинено провадження по розгляду заяви Апелянта щодо заміни сторони виконавчого провадження №48886660 (том 4, а.с. 202-203).

Колегія суду проаналізувавши описані вище судові акти підсумовує, що навіть не враховуючи період зупинення розгляду даної заяви (18 липня 2018 року - 26 липня 2018 року) та дату надходження самої заяви до суду (3 листопада 2017 року, оскільки справа було направлена для перегляду її Верховним Судом), вбачається що заява про заміну сторони виконавчого провадження перебуває на розгляді суду більше як два місяці (з 15 травня 2018 року по 28 вересня 2018 року з виключенням з цього періоду вісім днів з огляду на зупинення провадження).

Водночас, статтею 334 Господарського процесуального кодексу України чітко унормовано, що суд розглядає заяву про заміну сторони її представником у десятиденний строк з дня її надходження.

Дана норма має імперативний характер і не може бути змінена як за рішенням суду так і за заявами сторін, тобто строк розгляду такої заяви (10 днів), не підлягає іншого трактування аніж визначеному статтю 334 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з тим, в нашому випадку місцевий господарський суд розглядаючи таку заяву Апелянта, устрок понад два місяці (та зважаючи на зупинення провадження у справі №906/806/15) не розглянув її у зазначений строк (10 днів), а продовжує її розглядати, що на переконання колегії суддів, засвідчує про вихід за законодавчо закріплений, десятиденний строк розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, що на переконання судової колегії є порушення процесуальних норм права (саме статті 334 Господарського процесуального кодексу України).

Вищевказані дії місцевого господарського суду апеляційна інстанція оцінює критично та вказує на необхідності дотримання судом першої інстанції процесуальних строків.

Поза тим, суд апеляційної інстанції констатує і те, що як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд при винесення даної ухвали, як на підставу свого зупинення, посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 7 серпня 2018 року у справі № 906/763/15 (том 4, а.с. 175-177; за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарм» про стягнення) , з огляду на що колегія суддів дослідивши дану постанову вважає таке посилання безпідставним та необгрунтованим, з огляду на наступне.

Як вже вказувалося вище в даній постанові, частиною 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у перелічених у ній випадках.

Частиною 3 статті 334 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що зупинення провадження це процесуальна дія суду саме на стадії розгляду справи, а не на стадії примусового виконання судового рішення. Адже стадія розгляду справи відрізняється від стадії виконання судового рішення і не є ідентичними за своїм характером та змістовним наповненням.

Суд констатує, що на стадії розгляду справи розглядається саме позовна заява та доводи сторін, тобто проводиться розгляд справи по суті в цілому з метою визнання чи порушенні права та інтереси особи за захистом яких вона звернулася до суду, що відповідно і регулюється відповідними нормами Господарського процесуального права (Розділ 3) та приймається кінцеве рішення по справі.

Що ж стосується розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, то таке дослідження підставності подання та задоволення такої заяви, зважаючи на відкриття виконавчого провадження, здійснюється поза стадією розгляду самої справи, уже на стадії виконання прийнятого судового рішення, що регулюється Розділом V Господарського процесуального кодексу України "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у господарських справах".

Тобто, в даному випадку по справі № 906/806/15 йде мова про розгляд заяви, після закінчення провадження у даній справі та набранням судовим рішенням законної сили, результатом якого було прийняте рішення для примусового виконання котрого було відкрите виконавче провадження за № 48886660 (том 4, а.с. 32).

Водночас колегія суддів наголошує на тому, що в справі № 906/763/15 на котру покликається суд першої інстанції, як на аналогічний випадок зупинення провадження, вбачається що справа знаходилась на розгляді в апеляційному господарському суді, при перегляді рішення суду ще не набрало законної сили, а не на стадії примусового виконання рішення, як в даній справі № 906/806/15.

Усе вказане спростовує доводи Відповідача, та доводи місцевого господарського суду, висвітлені в оспорюваній ухвалі.

Все вищевказане вказує на порушення місцевим судом норм процесуального права, та безпідставне зупинення розгляду заяви без наявності процесуальних прав та таку дію, що на переконання колегії суду є підставою для скасування оспорюваного рішення.

Підсумовуючи усе вищевказане апеляційний господарський суд констатує, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Наведеного судом першої інстанції враховано не було, тому, зупинивши провадження та виходячи за межі законодавчо закріпленого строку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження в даній справі, суд порушив право Апелянта на розгляд справи упродовж розумного та чітко визначеного строку.

У відповідності до вимог статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, апеляційним судом встановлено неповне з'ясування обставин справи та порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали з порушенням вимоги статті 334 та недотримання при цьому вимог частини 1 пункту 5 статті 227 ГПКУ.

З урахуванням усього вищевикладеного в даній судовій постанові, апеляційний господарський суд доходить висновку, що зупинення провадження у даній справі щодо розгляду заяви здійснено з порушенням норм процесуального права, а саме частини 3 статті 334 ГПК України, частин 1 пункту 5 статті 227 ГПК України, а тому скасовує оспорювану ухвалу та задовольняє апеляційну скаргу Апелянта.

Разом з тим, суд констатує, що винесена місцевим господарським судом ухвала, перешкоджає подальшому розгляду поданої Апелянтом заяви.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на усе вищевказане Північно-західний апеляційний господарський суд приходить висновку про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що в силу дії пунктів 1, 4 частини 1 статті 277 ГПК України є підставою для скасування оспорюваного рішення на підставі пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України.

Відповідно, суд скасовує вказане рішення, а справу № 906/806/15 направляє до місцевого господарського суду для продовження розгляду заяви Апелянта про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в строки, визначені статтею 334 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року в справі № 906/806/15 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 28 вересня 2018 року в справі №906/806/15 - скасувати.

3. Справу № 906/806/15 направити до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"" про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Справу № 906/806/15 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови виготовлено 7 грудня 2018 року

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.