ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 рокуСправа № 912/2280/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судових засідань Кравченко О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 912/2280/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", 01015, м.Київ, вул. Лейпцизька, 15

до відповідача Приватної фірми "Левко", 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 76/80

про стягнення 285 244,77 грн

за участю представників:

від позивача - Майнард Н.О., довіреність № б/н від 04.10.18 ордер серія КР№62122, від 04.10.2018 року;

від відповідача - Пастух В.В., довіреність № 1 від 06.09.2018

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

29.08.2018 на адресу господарського суду Кіровоградської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" від 27.08.2018 (вх. № 2280/18 від 29.08.2018) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватній фірмі "Левко" в межах ціни позову в розмірі 1 608 387,62 грн та обліковуються на банківських рахунках, наведених в прохальній частині поданої заяви.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначає, що сума заборгованості Приватної фірми "Левко" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" є значною, а прострочення станом на даний час становить більше трьох місяців, що спричиняє складнощі та несприятливі умови для розрахунків ТОВ "Грейн Пауер" перед іншими контрагентами та негативний імідж на ринку торгівлі зерном. Оскільки у боржника Приватної фірми "Левко" немає нерухомого чи рухомого майна, зважаючи на очевидність заборгованості, яка була визнана Гарантійним листом № 100 від 23.05.18, проте наразі не повернута без будь-яких вагомих причин чи пояснень, заявник вважає, що накладення арешту на грошові кошти Приватної фірми "Левко" (в межах суми зобов'язання) є дієвим, адекватним, доцільним та співмірним заходом забезпечення позову, який зробить можливим у подальшому виконання забезпечуваного рішення.

Ухвалою від 30.08.2018 господарський суд частково задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" про забезпечення позову, наклав арешт на грошові кошти, що належать Приватній фірмі "Левко" в межах ціни позову в розмірі 1 405 950,07 грн. та обліковуються на банківських рахунках: р/р 7 в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489, р/р 0001 в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489, р/р 3001 в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489, р/р 3002 в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489, р/р 3830 в банку Філія - Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" МФО 323475, р/р 0164 в банку ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "ПІВДЕННИЙ" МФО 328209, р/р 4345 в банку ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "ПІВДЕННИЙ" МФО 328209, р/р 0012 в банку КІРОВОГРАДСЬКЕ РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" МФО 323583, р/р 6138 в банку КІРОВОГРАДСЬКЕ РУ ПАТКБ "ПРИВАТБАНК" МФО 323583, р/р 0164 в банку ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "ПІВДЕННИЙ" МФО 328209, р/р 3001 в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489, р/р 0064 в банку Публічне акціонерне товариство "Комерційний Індустріальний Банк" МФО 322540; р/р 0084 в банку Публічне акціонерне товариство "Комерційний Індустріальний Банк" МФО 322540, р/р 0084 в банку Публічне акціонерне товариство "Комерційний Індустріальний Банк" МФО 322540, р/р в банку Акціонерне товариство "Полтава-банк" МФО 331489 та будь-яких інших банківських рахунках в будь-яких інших банківських установах, а також відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині (накладення арешту на суму пені та процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 202 437,59 грн. ).

03.09.2018 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" до Приватної фірми "Левко" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1 608 387,62 грн, яка складається з 1 405 950,07 грн суми основного боргу, 122 317,70 грн пені, 80 119,89 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки від 22.03.2018 №242, в частині поставки товару, та не повернення надлишково сплачених грошових коштів.

Ухвалою від 07.09.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" залишено без руху в порядку статті 174 Господарського процесуального кодексу України та установлено десятиденний строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

11.09.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" до канцелярії суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, зокрема, подано докази, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою від 12.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/2280/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 09.10.2018 о 12:00 год., встановлено відповідачу та позивачу строк для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

08.10.2018 від Приватної фірми "Левко" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого відповідач зазначає, що сторони ведуть переговори щодо можливості укладення між ними мирової угоди по даній справі та просить продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання на іншу дату.

09.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з Приватної фірми "Левко" суму заборгованості в загальному розмірі 685 005,87 грн, яка складається з: 405 950,07 грн суми основного боргу, 165 021,11 грн пені, 114 034,69 грн процентів за користування чужими грошовими коштами. Крім того, позивач просить повернути частину судового збору у сумі 13 850,91 грн. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідачем станом на 09.10.2018 сплачено частину заборгованості у розмірі 1 000 000,00 грн.

Ухвалою від 09.10.2018 господарський суд задовольнив клопотання відповідача від 08.10.2018, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання у справі №912/2280/18 до 13.11.2018 о 14:00 год., зобов'язав позивача надати суду докази направлення копії заяви про зменшення позовних вимог з усіма доданими документами на адресу відповідача, запропонував відповідачу надати суду письмові пояснення на заяву позивача про зменшення позовних вимог.

13.11.2018 Приватним підприємством "Левко" подано клопотання про приєднання доказів, відповідно до якого відповідач просить приєднати до матеріалів справи №912/2280/18 докази оплати коштів.

13.11.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 285 244,77 грн, яка складається з 169 124,66 грн пені, 116 120,11 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що станом на 03.09.2018 заборгованість відповідача перед позивачем з повернення надлишково сплачених грошових коштів становила 1 405 950,07 грн основного боргу. Після звернення до суду, відповідачем в період з 10.09.2018 по 02.10.2018 перераховано на користь позивача 1 000 000,00 грн. Крім того, відповідачем в період з 09.10.2018 по 26.10.2018 перераховано на користь позивача 405 950,06 грн. Отже, відповідач сплатив у повному розмірі заборгованість з повернення надлишково сплачених грошових коштів.

Крім того, 13.11.2018 позивачем подано заяву про повернення надлишково сплаченого судового збору у зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Ухвалою від 13.11.2018 прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог, яка за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог та постановлено в подальшому здійснювати розгляд справи з урахуванням такої заяви, відкладено підготовче засідання у справі №912/2280/18 до 26.11.2018 до 12:00 год., запропоновано відповідачу надати суду письмові пояснення на заяву позивача про зменшення позовних вимог.

26.11.2018 Приватним підприємством "Левко" подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у стягненні заборгованості в розмірі 285 244,77 грн, яка складається з 169 124,66 грн пені та 116 120,11 грн процентів за користування чужими грошовими коштами. Судові витрати просить розділити відповідно за наслідками прийнятого рішення.

У відзиві відповідач зазначає, що Додатковою угодою до Договору поставки №242 від 22.03.2018 було встановлено, що Продавець постачає наступний Товар: пшениця 3 кл. 2017 р. врожаю за ціною 5900,04 у кількості 917 т та пшеницю 6кл. 2017 р. врожаю ціною 5770,02 у кількості 130 т.

Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що поставка товару здійснюється у строк до 25.05.2018 включно.

Тобто, загальна ціна договору становить 5 410 336,68 грн пшениця 3 кл врожаю 2017 та 750 102,60 грн - пшениця 6 кл. 2017р. Всього разом 1047 тон пшениці ціною 6 124 010,14 грн.

В свою чергу згідно наданих видаткових накладних, долучених до позовної заяви, позивачем було поставлено відповідачу 1040,7 тон пшениці на суму 6 124 010,14 грн. Отже, повністю виконано додаткову угоду №1 до даного Договору.

Так як, до Договору підписана лише одна додаткова угода на поставку товару, отже загальна ціна Договору складає 6 124 010,14 грн на поставку товару -1047 тон.

Викладене підтверджує, що умов договору поставки №242 виконані сторонами, в тому числі відповідачем в повному обсязі.

Позивач дійсно перерахував кошти відповідачу, які були з тривалою затримкою повернуті позивачу. Однак позивач і відповідач в своїх листах визначають дані кошти не як "попередня оплата" по договору, а як "надлишково перераховані кошти". Перерахування даних коштів не передбачене додатковими угодами до договору.

Оскільки перераховані надлишкові кошти повернуті позивачеві у ході розгляду даної справи та дані кошти не є попередньою оплатою в розумінні умов даного договору, на них не поширюються вимоги договору закріплені п. 8.3. та 8.4. - оскільки не закріплений строк поставки товару на перераховані кошти, як то вимагається договором, а отже не можна визначити і момент порушення даного строку.

Ухвалою від 26.11.2018 господарський суд продовжив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив до 30.11.2018р., продовжив позивачу строк для надання відповіді на відзив відповідача до 30.11.2018р., закрив підготовче провадження та призначив справу № 912/2280/18 до судового розгляду по суті на 03.12.2018 о 14:00 год.

29.11.2018 на адресу суду від Приватної фірми "Левко" надійшла заява від 28.11.2018 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 30.08.2018 у справі № 912/2280/18.

Ухвалою від 29.11.2018 заяву Приватної фірми "Левко" від 28.11.2018 про скасування заходів забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.12.2018 о 14:00 год.

В судовому засіданні 03.12.2018 приймали участь представники позивача та відповідача.

29.11.2018 через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" подано відповідь на відзив від 28.11.2018. У відповіді на відзив позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо змісту Додаткової угоди №1 до Договору поставки №242 шляхом обміну сканованими версіями Додаткової угоди №1 в електронній переписці.

15.05.2018 о 08:01 відповідачем надіслано на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" лист з текстом: "Доброе утро. допка подписана" із вкладенням "Изображение 004.jpg" сканованої копії Додаткової угоди №1 підписаною відповідачем. За текстом підписаної Додаткової угоди №1, Продавець постачає наступний товар: пшениця 3кл. 2017 р. врожаю за ціною 5900,04 у кількості 1870 т, пшениця 6кл. 2017р. врожаю ціною 5770,02 у кількості 130 т. У свою чергу, позивач підписав дану відскановану копію Додаткової угоди №1.

Таким чином, відповідач повинен був поставити вказану у Додатковій угоді №1 кількість зерна, а саме: пшеницю 3кл. 2017 р. врожаю за ціною 5900,04 у кількості 1870 т, пшениця 6кл. 2017р. врожаю ціною 5770,02 у кількості 130 т.

Оригінал Додаткової угоди №1 у письмовій формі у позивача був відсутній.

Під час виконання умов договору та Додаткової угоди, відповідач виконував свої зобов'язання неналежним чином.

У свою чергу, відповідач довгий час зволікав з відповіддю, і надав письмову форму Додаткової угоди №1, зміст якої не відповідає реальній домовленості. Відповідач самостійно змінив умови Додаткової угоди №1, а саме: кількість пшениці 3кл 2017р. врожаю з 1870 т., на 970 т (які фактично поставлені відповідачем. Позивач вважає це порушенням звичаїв ділового обороту.

Подаючи до суду в якості доказів по справі Додаткову угоду №1 (яка була за відомо невірною для позивача) підписану обома сторонами, де зазначалось, що Продавець постачає товар: пшеницю 3кл. 2017 р. врожаю ціною 5900,04 грн у кількості 970 т та пшеницю 6кл. 2017р. врожаю ціною 5770,02 грн у кількості 130т, було вимушеним кроком з боку позивача, щоб захистити порушенні інтереси, адже оригінал вірної Додаткової угоди №1 у письмовій формі був відсутній у позивача, а зволікання могло спричинити більших збитків позивачеві.

Крім того, позивач зазначає, що загальна кількість зерна, зазначена у рахунках на оплату, які позивач отримував від відповідача, становить 1519,31 т. Виходячи з цього, посилання відповідача не те, що він мав поставити 1040,7 т пшениці на суму 6 124 010,14 грн є інформацією, яка не в повній мірі відповідає дійсності.

До того ж, відповідач, надаючи рахунки на оплату, перевищуючі 1040,7 т. зерна, не вказував позивачеві про надмірну поставку товару, не вимагав повернення надлишково отриманого зерна.

Згідно виставлених рахунків на підставі укладеної Додаткової угоди №1 позивачем оплачено на користь відповідача 7 744 960,21 грн.

Отже, на підставі вищевикладеного, позивач перерахував грошові кошти в рахунок попередньої оплати за товар, який мав бути поставлений за умовами Договору №242 та Додаткової угоди №1. Проведені позивачем розрахунки не можуть бути розцінені, як надлишково сплачені грошові кошти.

Враховуючи вищезазначене, позивач підтримує заявлені позовні вимоги.

03.12.2018 на електронну адресу суду від Приватної фірми "Левко" надійшли пояснення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач наполягає, що станом на сьогоднішній день існує і була підписана сторонами лише одна додаткова угода №1 від 23.03.2018 до Договору №242 від 22.03.2018 на поставку у строк до 25.05.2018 917 т. пшениці 3 кл. та 130 т. пшениці 6 кл. - саме та додаткова угода, яку позивач і подав до суду разом з позовною заявою.

Надана позивачем електронна переписка не стосується підписання додаткової угоди, оскільки, лист про наявність іншої додаткової угоди від Шелеста Максима працівника ТОВ "Грейн Пауер", датований 14.05.2018, в той час, як сама додаткова угода №1 підписана в березні 2018 року, тобто за два місяці до даної переписки.

Сторони не могли 15.05.2018 підписати додаткову угоду №1 від 22.03.2018.

Відповідач звертає увагу, що як і сам Договір так і додаткова угода до нього готувалася позивачем і в такому разі теперішня позиція позивача щодо подачі до суду завідомо невірної угоди підписаної обома сторонами, було вимушеним кроком з боку позивача, є незрозумілим та необґрунтованим для відповідача.

Що ж до скріншотів листів про направлення рахунків, то вони не додані до листування, а сама назва "рахунки" не підтверджує, що за рахунки там були направлені. По друге офіційною електронною адресою відповідача є . Однак, в позиції відповідача головним є те, що пеня та проценти відповідно до пунктів 8.3. та 8.4. Договору застосовуються за порушення строків поставки товару.

Враховуючи, що єдиний строк поставки товару закріплений сторонами в додатковій угоді №1 від 23.03.2018 до договору поставки №242 від 22.03.2018 на поставку у строк до 25.05.2018 у визначеному об'ємі - 1047 тон, що в повному об'ємі поставлений відповідачем.

Будь-яких інших строків поставки товару та об'єму поставки сторони не встановлювали, а отже порушення строків поставки товару не відбулося, тому стягнення з відповідача пені та процентів за порушення невстановлених сторонами строків поставки товару є безпідставним та незаконним.

В судовому засіданні 03.12.2018 позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2018 між Приватною фірмою "Левко" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" (надалі - Покупець) укладено Договір поставки №242, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати, а Покупець прийняти та оплатити товар, згідно умов Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що товаром за даним Договором є пшениця 2, 3, 4, 5, 6 класу врожаю 2017р.

Постачальник здійснює поставку товару на умовах СРТ згідно "Інкотермс" 2010 року, за винятком застережень, прямо передбачених цим Договором. Місце поставки визначається у Додаткових угодах до даного Договору (пункт 1.3. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору кількість товару визначається у Додаткових угодах до даного Договору.

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна за одиницю товару вказується у Додаткових угодах до даного Договору.

Вартість Договору складає загальну вартість поставленого товару (пункт 3.2.Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Постачальник повинен здійснити поставку товару у строки, вказані у Додаткових угодах до даного Договору.

Поставка товару може здійснюватися автомобільним або залізничним транспортом (пункт 4.2. Договору).

Згідно пункту 4.3. Договору датою поставки партії товару вважається дата його прийняття на склад Покупця, що підтверджується датою відмітки на товарно-транспортній накладній в Пункті накопичення.

Відповідно до пункту 5.1. Договору товар вважається зданим Постачальником і прийнятим Покупцем: по кількості - відповідно з вагою, зазначеною в приймальних документах складу Покупця, по якості - відповідно до висновку, наданому лабораторією складу Покупця.

За пунктом 5.3. Договору для оплати товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні документи: реєстр транспортних накладних засобі в Пункті накопичення (підписаний та скріплений печаткою Постачальника), рахунок-фактуру на попередню партію товару (оригінал), видаткову накладну на товар (оригінал), надіслати через МеdосІS податкову накладну для її узгодження з Покупцем перед реєстрацією, а також таку податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, після її погодження з Покупцем, товарно-транспортні накладні на кожний транспортний засіб з відміткою складу Покупця, засвідчену підписом та печаткою Постачальника (копія), копію посвідчення про якість зерна (форма42), протоколи дослідження ГМО та показників безпеки), копію каратниного сертифікату (на вимогу Покупця), копію ветеринарного свідоцтва (форма 2 ) (на вимогу Покупця), у разі, якщо Постачальник не є виробником товару - завірені копії документів, що підтверджують факт придбання товару у виробника ( по всьому ланцюгу поставки), а саме: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні із квитанціями, свідоцтво про реєстрацію сільгосппідприємства як суб'єкта спецрежиму сплати ПДВ (витяг з реєстру платників ПДВ) або свідоцтва платника єдиного податку, Державне статистичне спостереження за формою 4-СГ і формою 29-СГ.

Покупець здійснює оплату 80% вартості поставленої партії товару на розрахунковий рахунок Постачальника у строк три банківських дні з моменту отримання документів, передбачених у розділі 5 Договору (пункт 6.1. Договору).

Залишок у розмірі 20% вартості поставленої партії товару оплачується Покупцем протягом трьох банківських днів з моменту реєстрації Продавцем податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України (пункт 6.2. Договору).

Договір дійсний з моменту підписання і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 11.8. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

22.03.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки №242 від 22.03.2018, відповідно до пункту 1 якої Продавець постачає наступний товар: пшениця 3кл. 2017р. врожаю, вартістю 5 900,04 грн/м.т з ПДВ, кількістю 917 м.т. (+/-5%) та пшениця 6 кл. 2017р. врожаю, вартістю 5770,02 грн/м.т. з ПДВ, кількістю 130 м.т. (+/-5%).

Загальна вартість товару за цією Додатковою угодою складає суму вартості всіх поставок.

Місце поставки: ТОВ "МСП Ніка-Тера" (п.2 Додаткової угоди).

Поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк до 25.05.2018 включно (п.3 Додаткової угоди).

Додаткова угода №1 від 22.03.2018 до Договору поставки №242 від 22.03.2018 підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками.

На підставі укладеної додаткової угоди, відповідачем було надано на адресу позивача для оплати рахунки на загальну суму 9 681 203,23 грн, а саме: №28 від 13.04.2018 на суму 1 159 947,86 грн, №30 від 17.04.2018 на суму 800 281,43 грн, №31 від 19.04.2018 на суму 1 562 330,59 грн, №35 від 20.04.2018 на суму 398 488,70 грн, №37 від 24.04.2018 на суму 772 197,24 грн, №38 від 25.04.2018 на суму 804 175,45 грн, №39 від 25.04.2018 на суму 729 598,94 грн, №43 від 27.04.2018 на суму 2 736 969,55 грн, №46 від 04.05.2018 на суму 717 210,50 грн (а.с. 22-30).

Виконуючи умови Договору, на підставі виставлених рахунків позивачем оплачено за товар на користь відповідача 7 744 960,21 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №1990 від 17.04.2018 на суму 927 958,29 грн, №2006 від 18.04.2018 на суму 640 225,14 грн, №2044 від 20.04.2018 на суму 1 249 864,47 грн, №2049 від 20.04.2018 на суму 318 790,96 грн, №2068 від 25.04.2018 на суму 200 000,00 грн, №2083 від 26.04.2018 на суму 417 757,79 грн, №2084 від 26.04.2018 на суму 643 340,36 грн, №2085 від 26.04.2018 на суму 583 679,16 грн, №2186 від 08.05.2018 на суму 2 189 575,64 грн, №2249 від 15.05.2018 на суму 573 768,40 грн (а.с. 39 - 48).

Приватною фірмою "Левко" поставлено позивачу меншу кількість товару, ніж було оплачено. А саме, пшениці 3 класу поставлено загалом 916,4 тон на суму 5 406 796,66 грн, що підтверджується видатковими накладними: №32 від 17.04.2018, кількістю 134,300 т, вартістю 792 375,37 грн, №34 від 18.04.2018, кількістю 62,160 т., вартістю 366 746,48 грн, №36 від 21.04.2018, кількістю 135,040 т, вартістю 796 741,40 грн, №41/2 від 26.04.2018, кількістю 131,200, вартістю 774 085,25 грн, №43 від 27.04.2018, кількістю 200,050, вартістю 1 180 303,01 грн, №44 від 29.04.2018, кількістю 64,800, вартістю 382 322,59 грн, №45 від 02.05.2018, кількістю 188,850 т, вартістю 1 114 222,56 грн (а.с. 31-37).

Пшениці 6 класу поставлено загалом 124,3 т на суму 717 213,49 грн, згідно видаткових накладних:№49 від 04.05.2018, кількістю 124,300 т, вартістю 717 213,49 грн (а.с. 38).

Таким чином, відповідачем поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" товару на суму 6 124 010,14 грн.

В той же час позивачем оплачено вартість товару, на підставі виставлених рахунків, у розмірі 7 744 960,21 грн.

Даний факт визнано відповідачем в направленому на адресу позивача листі №100 від 23.05.2018, відповідно до якого відповідач зобов'язався повернути переплачені грошові кошти позивачу на протязі 14 робочих днів (а.с.52).

У зв'язку з цим Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" було направлено на адресу відповідача лист №60/04 від 24.05.23018, відповідно до якого позивач просив повернути надлишково перераховані грошові кошти (а.с. 51).

За твердженням позивача, в період з 01.06.2018 по 06.06.2018 Приватною фірмою "Левко" перераховано позивачу 215 000,00 грн.

Станом на день подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем з повернення надлишково сплачених грошових коштів становить 1 405 950,07 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662, ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач вказане право реалізував, направивши відповідачу лист №60/04 від 24.05.2018, в якому вимагав повернути надлишково перераховані кошти.

Разом з тим після подання позовної заяви до суду, відповідачем в період з 08.05.2018 по 26.10.2018 перераховано на користь позивача 1 620 950,06 грн, що підтверджується наступними випискою з рахунку ТОВ "Грейн Пауер" (а.с. 229).

Отже, відповідач сплатив у повному розмірі заборгованість з повернення надлишково сплачених грошових коштів.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 169 124,66 грн пені та 116 120,11 грн процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В пункті 8.3 Договору поставки сторони визначили, що у разі порушення Постачальником передбаченого Договором терміну поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до положень частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

За приписами статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 8.4. Договору, додатково до пені, передбаченої п. 8.3. Договору, у разі, якщо Постачальник отримав передплату за товар і не поставив його у встановлені Договором строки, Постачальник зобов'язаний протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги від Покупця повернути суму передплати на його банківський рахунок та додатково здійснити на користь Покупця виплату 20% річних на суму передплати за кожен день користування коштами, починаючи з дня отримання таких коштів від Покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою №1 до Договору поставки №242 від 22.03.2018 сторони погодили, що Приватна фірма "Левко" постачає Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" наступний товар: пшениця 3 кл. 2017 р. врожаю, кількістю 917 т (+/-5%), вартістю 5900,04 грн за 1 т., пшениця 6 кл. 2017 р. врожаю, кількістю 130 т (+/-5%), вартістю 5770,02 грн за тону.

В свою чергу, згідно наданих видаткових накладних відповідачем поставлено позивачу 1040,7 тон пшениці на суму 6 124 010,14 грн, а отже виконано Додаткову угоду №1 до Договору поставки.

Господарський суд відхиляє, твердження позивача, щодо укладення Додаткової угоди №1 від 22.03.2018, відповідно до якої відповідач зобов'язався поставити позивачу пшеницю 3 кл. 2017р. врожаю у кількості 1870 тон та пшениці 6 кл. 2017 р. врожаю у кількості 130 тон, шляхом обміну сканованими версіями угоди та перерахування попередньої оплати згідно даної угоди.

Так, відповідно до пунктів 11.4., 11.5. Договору, будь-які зміни, доповнення та додатки до цього Договору є його невід'ємними частинами, оформлюються письмово і дійсні при наявності підписів та печаток обох сторін. Все листування і попередні переговори за цим Договором після його підписання вважаються такими, що втратили силу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Господарський суд вважає, що дійсною є Додаткова угода №1 від 22.03.2018 на поставку 1407 тон пшениці, яка підписана та скріплена печатками сторін, а також надана самим позивачем до матеріалів справи.

Суд враховує, що надана позивачем електронна переписка не стосується підписання додаткової угоди, оскільки лист про наявність іншої додаткової угоди датований 14.05.2018, в той час як сама угода №1 підписана в березні 2018 року, тобто за два місяці до даної переписки.

Отже, господарський суд не погоджується з твердженнями позивача, щодо того, що позивач перерахував грошові кошти в рахунок попередньої оплати за товар, який мав бути поставлений за умовами Додаткової угоди №1 від 23.03.2018, яка передбачала поставку 1870 тон пшениці 3 кл. 2017 р врожаю та 130 тон пшениці 6 кл. 2017 р. врожаю.

Крім того, як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" від 24.05.2018 №60/04 позивач просив повернути саме надлишково перераховані кошти за товар, а не попередню оплату.

Враховуючи вищезазначене, а також виконання відповідачем Додаткової угоди №1 від 23.03.2018 до Договору поставки від 22.03.2018, господарський суд не вбачає підстав для стягнення пені та процентів за користування чужими грошовими коштами згідно пунктів 8.3. та 8.4. Договору. А отже в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 169 124,66 грн пені та 116 120,11 грн процентів за користування чужими грошовими коштами відмовляє повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при подані позову позивачем сплачено 24 126,00 грн. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просив стягнути 285 244,77 грн, з яких судовий збір складає 4 278,67 грн.

Таким чином, підлягає поверненню позивачу за його заявою судовий збір у розмірі 19 847,33 грн.

Враховуючи викладене та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" б/н від 12.11.2018 частина судового збору в розмірі 19 847,33 грн, згідно квитанції №0.0..1 від 31.08.2018, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Вказане платіжне доручення залишається в матеріалах справи.

Відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши клопотання Приватної фірми "Левко" про скасування заходів забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Приписами ст. 145 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи, що Приватною фірмою "Левко" повернуто позивачу надлишково перераховані кошти за товар, а також те, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" повністю відмовлено в задоволенні рішення - потреба у забезпеченні позову відпала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 30.08.2018р. по справі № 912/2280/18 у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватній фірмі "Левко" в сумі 1405 950,07 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 145, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету (отримувач коштів - УК у м. Кроп./м.Кропивницький, банк отримувача - Казначейство України, МФО 899998, ідентифікаційний код 38037409, р/р 3002) Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, і.к. 40427580) надлишково сплачений судовий збір в сумі 19 847,33 грн., який сплачено при зверненні до суду згідно квитанції № 0.0..1 від 31.08.2018р. на суму 24126,00 грн.

Оригінал квитанції залишити в матеріалах справи.

Заяву Приватної фірми "Левко" від 28.11.2018р. про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 30.08.2018р. по справі № 912/2280/18 у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватній фірмі "Левко" в сумі 1 405 950,07 грн.

Врахувати, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), Товариству з обмеженою відповідальністю "Левко" (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 76/80), Банкам Акціонерному товариству "Полтава Банк" (36200, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а), Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "ПІВДЕННИЙ" (65059, Одеса, вул. Краснова, 6/1), Кіровоградському РУ ПАТ КБ ПриватБанк" (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 26/70), Публічному акціонерне товариство "Комерційний Індустріальний банк" (м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 6), Кіровоградському обласному управлінню публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (25006, м. Кропивницький, вул. Декабристів, 9).

Повне рішення складено 11.12.2018.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.