У Х В А Л А

м. Київ

10.12.2018Справа № 904/4886/18

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар" до фізичної особи-підприємця Могилевського Олександра Борисовича, Товариства з обмеженою відповідальнісю "Хімагро-спраут" про стягнення 41 810,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 26.10.2018, в якому просить:

- стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Могилевського Олександра Борисовича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут" 1 009,83 грн., що становить 3 % від розміру заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар" за договором оренди навантажувальної техніки від 19.09.2017 № АТ-032 з відшкодування пошкоджень автонавантажувачаYale GLP25TFE2170 (згідно з рахунком від 05.06.2018 № 53553);

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут" 32 651,06 грн. відшкодування завданої шкоди, 4 397,61 грн. пені, 3 131,24 грн. відсотків річних, 620,37 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут" як орендарем. Умов договору в частині повного та своєчасного відшкодування збитків у розмірі 33 660,89 грн., завданих позивачу як орендодавцю, у зв'язку з пошкодженням вказаного автонавантажувача. Крім того, позивач посилається на договір поруки від 04.12.2017 № ПОР-3/2017, за яким фізична особа-підприємець Могилевський О.Б. поручився відповідати солідарно перед позивачем за часткове виконання орендарем грошових зобов'язань за основним договором у розмірі 3 % від розміру грошових зобов'язань боржника. Оскільки орендар (боржник) та поручитель не виконали письмові вимоги позивача про сплату коштів, він звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар" передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва відповідно до ч. 11 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, де вказується, що у випадку об'єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов'язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов'язання.

За наслідками автоматизованого розподілу матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар", їх було передано на розгляд судді Мандриченку О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимоги майнового характеру:

- про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут" збитків та нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України, а крім того і договірної неустойки у вигляді пені;

- про стягнення з поручителя боргу за договором поруки, укладеним за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагро-спраут".

З наданих матеріалів вбачається, що договір оренди не містить посилань на договір поруки, договір поруки (в оригіналі - "поручительства") є двохстороннім правочином та не містить схвалення його боржником - орендарем у даному випадку.

Суд відзначає, що по кожній із заявлених вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин справи, зокрема щодо встановлення факту порушення відповідачем-2 господарського зобов'язання, наявності у позивача збитків, суб'єктивного ставлення орендаря (наявність чи відсутність його вини), наявність чи відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача-2 та збитками позивача, факту прострочення, розміру заборгованості, строків оплати, в той час як за договором поруки підлягають аналізу договірні зобов'язання сторін, дійсність забезпечення, факт настання відповідальності, а також дійсність арбітражного застереження, вказаного у кожному із цих правочинів, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись з двома окремими позовами до відповідачів по кожній із вимог, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентними судами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по кожній вимозі.

З огляду на викладене суд повертає поданий позов для роз'єднання позовних вимог та звертає увагу позивача на те, що згідно ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО Балканкар" від 26.10.2018 з приєднаними до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили 10.12.2018 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Мандриченко