ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 911/2060/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами скороченого позовного провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» про стягнення 368 501,11 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Дубчак С.Є.

від відповідача: Топоров А.О.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» про стягнення 368 501,11 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору купівлі-продажу №04.3/243-МТР від 10.04.2017 прострочив поставку товару, замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, нарахований за несвоєчасну поставку товару, у розмірі 368 501,11 грн. (10% від договірної ціни) на підставі п. 6.9 Договору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2018 відкрито провадження у справі №911/2060/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 25.10.2018.

В судових засіданнях 25.10.2018 та 15.11.2018, судом у відповідності до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 15.11.2018 та 20.11.2018 відповідно.

20.11.2018 відповідач, через відділ діловодства суду, подав заяву, в якій посилаючись на ст. 233 Господарського кодексу України, просив суд зменшити розмір штрафу до 36 850,11 грн.

Представник позивача в судове засідання 20.11.2018 з'явився, проти заяви відповідача про зменшення розміру штрафу заперечив та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 20.11.2018 з'явився, відзив на позовну заяву не подав, при цьому заяву про зменшення розміру штрафу підтримав та просив її задовольнити.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальність «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» (надалі - відповідач, продавець) укладено Договір купівлі-продажу №04.3/243-МТР, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати продукцію (далі - Товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із сукупної вартості товару згідно з додатками.

Оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу договору. Усі суми, що підлягають сплаті за цим договором, сплачуються в безготівковій формі на рахунки, що зазначені у цьому договорі (п.п. 3.2, 3.3 Договору).

Згідно із п. 5.1 Договору продавець зобов'язується передати покупцю товар у строк та на умовах, визначених цим договором та відповідними додатками до цього договору.

Датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов'язань сторонами.

Одночасно з підписанням Договору сторонами підписано Додаток №2 та Додаток №3 до Договору, якими погоджено асортимент, кількість, вартість, умови оплати та постачання товару обумовленого сторонами.

Так, згідно Додатку №2 до Договору продавець зобов'язався здійснити поставку товару, а саме «Костюм жіночий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик»), захисні властивості згідно НПАОП: НсВуМиЭсК50Щ20 у кількості 11 компл. та «Костюм чоловічий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик»), захисні властивості згідно НПАОП: НсВуМиЭсК50Щ20 у кількості 1973 компл., загальною вартістю 2 122 840,32 грн.

Умови поставки товару (ІНКОТЕРМС 2010): DDP, склад вантажоотримувача (п. 3 Додатку №2).

В пункті 8 Додатку №2 визначено, що строк поставки товару становить 40 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати.

Умови оплати визначено сторонами в п. 9 Додатку №2 до Договору, згідно якого 50% передоплата, 50% по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Згідно Додатку №3 до Договору продавець зобов'язався здійснити поставку товару, а саме «Костюм жіночий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик»), захисні властивості згідно НПАОП: НсВуМиЭсК50Щ20 у кількості 25 компл. та «Костюм чоловічий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик»), захисні властивості згідно НПАОП: НсВуМиЭсК50Щ20 у кількості 1438 компл., загальною вартістю 1 562 170,80 грн.

Умови поставки товару (ІНКОТЕРМС 2010): DDP, склад вантажоотримувача (п. 3 Додатку №3).

У пунктах 8, 9 Додатку №3 до Договору визначено умови поставки товару - 40 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати та умови його оплати - 50% передоплата, 50% по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору та Додатків до нього, 10.08.2017 було здійснено попередню оплату вартості товару, а саме згідно Додатку №2 позивачем сплачено 1 061 420,16 грн., а згідно Додатку №3 - 781 085,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №9931-П17 та №9927-П17 від 10.08.2017.

Таким чином, кінцевою датою поставки узгодженого сторонами в Додатках №№2, 3 до Договору товару є 19.09.2017.

З матеріалів справи, а саме видаткових накладних №РС-0000240 від 28.09.2017, №РС-0000275 від 13.10.2017, №РС-0000288 від 23.10.2017, №РС-0000287 від 30.10.2017, №РС-0000299 від 31.10.2017, №РС-0000301 від 31.10.2017, №РС-0000256 від 01.11.2017, №РС-0000310 від 02.11.2017, №РС-0000253 від 16.11.2017, №РС-0000327 від 20.11.2017 та №РС-0000389 від 15.12.2017 вбачається, що відповідачем на виконання умов Додатку №2 до Договору було здійснено поставку товару на загальну суму 2 122 840,32 грн.

Крім цього, відповідачем на виконання умов Додатку №3 до Договору, на підставі видаткових накладних №РС-0000241 від 28.09.2017, №РС-0000269 від 10.10.2017, №РС-0000278 від 16.11.2017, №Р-0000328 від 20.11.2017, №17 від 16.01.2018, №27 від 24.01.2018, №28 від 25.01.2018, №29 від 25.01.2018, №30 від 25.01.2018 та №31 від 25.01.2018 було поставлено товар на загальну суму 1 562 170,80 грн.

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач всупереч умовам Договору належним чином не виконав свого обов'язку щодо своєчасної поставки товару, внаслідок чого останньому на підставі п. 6.9 Договору було нараховано штраф у розмірі 368 501,11 грн., який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

У відповідності до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Як встановлено судом, у період з 28.09.2017 по 25.01.2018 на виконання умов Договору та Додатків №№2, 3 до нього відповідачем було поставлено позивачу товар, а саме «Костюм жіночий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик») та «Костюм чоловічий для захисту від нафти і нафтопродуктів («Нафтовик») у кількості 3444 комплекти на загальну суму 3 685 011,12 грн., про що свідчать підписані з боку позивача видаткові накладні №РС-0000240 від 28.09.2017, №РС-0000275 від 13.10.2017, №РС-0000288 від 23.10.2017, №РС-0000287 від 30.10.2017, №РС-0000299 від 31.10.2017, №РС-0000301 від 31.10.2017, №РС-0000256 від 01.11.2017, №РС-0000310 від 02.11.2017, №РС-0000253 від 16.11.2017, №РС-0000327 від 20.11.2017, №РС-0000389 від 15.12.2017, №РС-0000241 від 28.09.2017, №РС-0000269 від 10.10.2017, №РС-0000278 від 16.11.2017, №Р-0000328 від 20.11.2017, №17 від 16.01.2018, №27 від 24.01.2018, №28 від 25.01.2018, №29 від 25.01.2018, №30 від 25.01.2018 та №31 від 25.01.2018.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту п. 8 Додатків №№2, 3 вбачається, що строк поставки товару становить 40 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 8 Додатків №№2, 3 до Договору, відповідач зобов'язаний був поставити позивачу товар не пізніше 19.09.2017. Тобто, за відповідачем рахується прострочення виконання зобов'язання за Договором.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як встановлено судом, відповідач в порушення умов Договору не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасної поставки товару, що стало наслідком застосування до нього штрафних санкцій передбачених п. 6.9 Договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.9 Договору передбачено, що за порушення строку постачання товару, у тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачанням товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару у порядку, визначеному п. 5.11, п. 5.12 договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від договірної ціни.

Як встановлено судом, відповідачем було прострочено виконання обов'язку з поставки товару за Договором №04.3/243-МТР від 10.04.2017 на загальну суму 3 685 011,12 грн., а отже, має місце несвоєчасне виконання обов'язку (порушення строку виконання) з поставки товару, обумовленого договором.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на підставі п. 6.9 Договору №04.3/243-МТР від 10.04.2017, - 10% від договірної ціни, тобто 3 685 011,12 грн. * 10% = 368 501,11 грн.

Що стосується поданої відповідачем заяви про зменшення розміру штрафу до 36 850,11, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами поважності причин неналежного виконання зобов'язань та причинних наслідків, винятковості випадку, невідповідності розміру стягуваних штрафних санкцій (штрафу у розмірі 368 501,11) розміру завданих збитків (вартості поставленого з простроченням товару на суму 3 685 011,12 грн.), а також не надано доказів намагання уникнути або мінімізувати випадки порушення термінів поставки товару.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

Крім того, частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, умови Договору купівлі-продажу №04.3/243-МТР від 10.04.2017 щодо нарахування штрафу за несвоєчасну поставку товару визначені на розсуд сторін та погоджені ними. З вказаних підстав судом не приймаються доводи відповідача в обгрунтування підстав для зменшення штрафу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» штрафу у розмірі 368 501,11 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» штрафу у розмірі 368 501,11 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об'єднання «Робочий Стіль» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 42; ідентифікаційний код 38144198) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) штраф у розмірі 368 501 (триста шістдесят вісім тисяч п'ятсот одна) грн. 11 коп. та судовий збір у розмірі 5 527 (п'ять тисяч п'ятсот двадцять сім) грн. 52 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 10.12.2018.

Суддя В.М. Антонова