УХВАЛА

м. Київ

03.12.2018Справа № 910/16056/18
Суддя Сташків Р.Б., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" до 1) Національного банку України; 2) Компанії Slater Commercial LTD про визнання недійсним договору застави та визнання бездіяльності неправомірною.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 162 ГПК України, яка встановлює вимоги до змісту та оформлення позовної заяви, позовна заява повинна містити, зокрема, (п. 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, у вищевказаному позові заявлено вимоги про:

- визнання недійсним договору застави № 30 від 13.03.2015, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ», що посвідчений 13.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком З.A., за реєстровим № 533;

- визнання неправомірною бездіяльності Компанії Slater Commercial LTD (Слейтер Комершал ЛТД), як акціонера AT «ДНІПРОАЗОТ», яка відобразилась у невжитті передбачених статутом товариства заходів по припиненню або розірванню договору застави № 30 від 13.03.2015, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ», що посвідчений 13.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим №533.

Стаття 173 ГПК України дійсно допускає об'єднання в одній позовній заяві декількох позовних вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Проте, як вбачається з наведених у позові підстав позову та поданих доказів, вимога про визнання договору недійсним, позивач обґрунтовує, з посиланням на ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 230 ЦК України, тим, що договір застави № 30 від 13.03.2015, як правочин, не був спрямований Відповідачем-1 на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, був вчинений за наявності навмисного введення відповідачем-1 та третьою стороною в оману позивача, а також був вчинений за наявністю обставин, які були відомі лише відповідачу-1 та третій стороні.

Натомість, вимогу про визнання неправомірною бездіяльності відповідача-2, як акціонера позивача, останній обґрунтовує тим, що з боку вказаного акціонера не було вжито відповідних заходів по захисту прав власного акціонерного товариства.

Враховуючи наведене, заявлені вимоги не пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, оскільки недійсність договору позивач обґрунтовує відсутністю його спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, введенням в оману позивача та вчиненням договору за наявності обставин, які були відомі лише відповідачу-1. А визнання бездіяльності відповідача-2, як акціонера, протиправною, позивач обґрунтовує відсутністю доказів вчинення відпоідачем-2, як акціонером дій, спрямованих на захист інтересів товариства.

При цьому, посилання позивача, що відповідач-2 повинен був вчинити дії по захисту товариства з огляну на очевидну недійсність спірного договору не робить обидві вимоги заявленими як зі спільною підставою позову - недійсності договору, оскільки порушен6ня своїх прав з боку відповідача-1 позивач вбачає, як зі сторони контрагента по договору, а зі сторони відповідача-2 - як порушенням акціонером корпоративних обов'язків.

Також, заявлені вимоги не є основними та похідними позовними вимогами у розумінні норм ГПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, позивачем усупереч ст. 173 ГПК України об'єднано в одній позовній заяві декілька позовних вимог, не пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, і вимоги не є основними та похідними позовними вимогами, тому підстав для їх об'єднання з власної ініціативи суд не вбачає. Позивачем клопотання про об'єднання вимог у позові також не заявлялося, та окремо від позову не подавалося.

Відповідно до ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог.

За таких обставин, вищевказана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути заявнику. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суддя Р.Б. Сташків