ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 грудня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/499/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши Заяву № без номера від 27.11.2018 Фізичної особи-підприємця Кобана Родіона Юрійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (через представника Маркідонова О.В. на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру)

до боржника: Фізичної особи-підприємця Кожанової Катерини Олександрівни, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2

про: видачу судового наказу про стягнення з Кожанової Катерини Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Кобана Родіона Юрійовича (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованості у сумі 6 666, 05 грн. та судових витрат, що складаються із сум сплаченого заявником судового збору в розмірі 176,20 грн.

ВСТАНОВИВ

30.11.2018 через канцелярію суду поштовим зв'язком надійшла Заява Фізичної особи-підприємця Кобана Родіона Юрійовича №без номера від 30.11.2018 до Боржника Фізичної особи-підприємця Кожанової Катерини Олександрівни про видачу судового наказу.

Дослідивши вимогу Заявника на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 150 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

За ч. 1 ст.148 ГПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги Фізичної особи-підприємця Кобана Родіона Юрійовича визначені Заявником у поданій до суду Заяві про видачу судового наказу обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/479/14-г/1 позов Кобана Р.Ю. до Кожанової К.О. задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи - підприємця Кожанової Катерини Олександрівни АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Приватного підприємця Кобана Родіона Юрійовича АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 26 083 (двадцять шість тисяч вісімдесят три) грн. та 907 (дев'ятсот сім) грн. 23 коп. в повернення судового збору. В решті позову відмовлено. Державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 03.03.2017 відкрито виконавче провадження №53520407, яке закінчено 31.10.2018 у зв'язку із сплатою Кожановою К.О. на користь Кобана Р.Ю. боргу в сумі 26.083 грн. про що винесено відповідну постанову.

Заявник покладаючись на норми частини 2 статті 625 ЦК України (визначає період прострочення зобов'язання відповідачем - дату набрання законної сили рішення суду про стягнення з нього на користь позивача заборгованості - до дати виконання судового рішення, тобто погашення заборгованості) просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованість в сумі 6666, 05 грн. (тобто 5227,57 грн. інфляційних втрат та 1434,21 грн. 3% річних).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.198 Цивільного кодексу України платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом. Грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. Відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Отже, вимоги про сплату інфляційних втрат та 3% річних виникають в силу закону відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Вимоги про сплату передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахувань (інфляційних втрат та 3% річних) у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, та у випадку їх належного обґрунтування та розрахунку вказані суми можуть бути стягнуті з боржника в порядку позовного провадження, оскільки в порядку наказного провадження можливо стягнути лише неоспорювану заборгованість.

Частиною 3 ст.152 ГПК України встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому, як вбачається, зазначена підстава для відмови у видачі судового наказу свідчить про наявність у суду обов'язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет вірності розрахунку заявлених сум. Проте, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства та свідчить про відсутність безспірності вимог, що є обов'язковим критерієм при здійсненні наказного провадження.

Отже, оскільки стягнення 3% річних та інфляційних втрат є заходами відповідальності за порушення зобов'язань та правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення виключно неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ПК України, у зв'язку з чим відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України в частині стягнення з боржника 3% річних та інфляційних втрат.

За правилами ч.2 ст.152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до положень ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 150, п. 3 ч. 1 ст. 152, ст. 153, ст. 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Кобану Родіону Юрійовичу (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у видачі судового наказу про стягнення з Боржника Фізичної особи-підприємця Кожанової Катерини Олександрівни, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованості у сумі 6666 грн. 05 коп. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 176 грн. 20 коп.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Копію ухвали направити заявнику у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

За приписами п.1 ч.1 ст. 255 ГПК України ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано: 07 грудня 2018 року.

Суддя С.О. Хома