РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2018Справа № 910/13707/18
За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКП Сапфір» про стягнення 14144,06 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення суми боргу за безоблікове водокористування.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання Позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання Відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому Відповідачу направлялася копія ухвали, убачається, що даний лист було суду повернуто поштою.

Проте іншої адреси Відповідач суду не повідомляв та у ЄДР інша адреса відсутня, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на іншу адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду Відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого Відповідача щодо її належного отримання, тобто його власною волею, оскільки самим Відповідачем надаються до ЄДР відомості, щодо офіційної адреси його місцезнаходження.

Відтак, Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а Відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розділу 1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (затв. наказом ДК України по ЖКГ від 05.07.1995 № 30, далі - Правила №30), ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водовідведення міст та інших населених пунктів України і є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання, у тому числі юридичних осіб, що здійснюють технічну експлуатацію систем водопостачання та водовідведення, незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - виробники, до яких належить Позивач).

На виконання вказаних правил Позивачем, як виробником, в особі інженера-інспектора було проведено обстеження водопостачання та водовідведення об'єкта господарювання Відповідача за адресою: вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 5, у м. Києві, і за результатами перевірки виявлено самовільне водокористування та не зареєстрований у Позивача засіб обліку водопостачання, про що складено акт обстеження № 104769, підписаний представниками Позивача та Відповідача.

Викладені у акті № 104769 обставини Відповідач перед судом не спростував, і також не спростував обставину підписання акта його повноважним представником, про що вказано у тексті самого акта.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (затв. наказом Міністерства з питань ЖКГ України 27.06.2008 №190, далі - Правила №190), вони визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" (стаття 19) та "Про житлово-комунальні послуги" (стаття 19).

При цьому, пункт п. 4.3 Правил №190 забороняє будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил №190)

Отже, оскільки Відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення (за відсутності згоди Позивача та укладеного договору), що зафіксовано у вищеописаному акті, то водокористування Позивача є безобліковим.

У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.п. 3.3 та 3.4 Правил № 190)

Таким чином, оскільки станом на 09.09.2015 було зафіксовано не зареєстрований засіб обліку водопостачання, безобліковим вважається водокористування з 09.08.2015 по 08.09.2015 включно.

Судом перевірено та визнано обґрунтованими наведені Позивачем у позові обрахунки площі перерізу труби та об'єму води, спожитої Відповідачем за 30 днів безоблікового водокористування, та встановлено, що за період з 09.08.2015 по 08.09.2015 Позивачем було обґрунтовано нараховано Відповідачу згідно п. 3.3 та п. 3.4 Правил № 190 вартість послуг водопостачання у сумі 14144,06 грн.

Оскільки термін оплати послуг водопостачання, спожитих безобліково, не встановлений, то Позивач обґрунтовано на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України звернувся до Відповідача з попередженням від 23.11.2015 і розрахунком про вимогу здійснити оплату за безоблікове водокористування у розмірі 14144,06 грн., а пізніше Позивачем було направлено на адресу Відповідача вимогу від 26.04.2016 про сплату заборгованості у розмірі 14144,06 грн. Копії вказаних документів, а також доказів направлення вимоги залучені до справи.

Відповідач обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування вимог та суму заборгованості у розмірі 14144,06 грн. не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. За приписами ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки Відповідач не має можливості повернути Позивачу безобліково спожите водопостачання в натурі, то має відшкодувати його вартість обраховану у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 14144,06 грн. вартості безобліково спожитого водопостачання визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МКП Сапфір» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 5; ідентифікаційний код 16482509) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (м. Київ, вул. Лейпцизька,1-а; ідентифікаційний код 03327664) 14144 (чотирнадцять тисяч сто сорок чотири) грн. 06 коп. заборгованості, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.