ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа№ 910/19565/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 04.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 23.07.2018

у справі № 910/19565/17 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 1 456 437, 92 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі - відповідач) про стягнення 1 456 437, 92 грн., з яких: 793 755,70 грн. - основний борг, 597 889,72 грн. - інфляційні втрати, 64 792,50 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повністю розрахувався з позивачем за поставлений товар відповідно до договорів про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких № 06/37-14 від 28.03.2014 та № 06/43-14 від 28.03.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 року у справі №910/19565/17 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" 479 914, 00 грн. основної заборгованості, 345 538, 00 грн. інфляційних витрат, 37 918, 00 грн. 3% річних та 13 107, 94грн. судового збору. В іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується несвоєчасне та не в повному обсязі виконання відповідачем зобов`язань по договорам про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких № 06/37-14 від 28.03.2014 та № 06/43-14 від 28.03.2014. Місцевим господарським судом задоволено заяву відповідача про застосування строку позовної давності відносно сплати за накладними: ВН№Рн140602/001 від 02.06.2014; ВН№Рн140602/002 від 02.06.2014; ВН №Рн1406033/001 від 03.06.2014; ВН№Рн140604/001 від 04.06.2014; ВН№Рн140605/001 від 05.06.2014; ВН№Рн140606/003 від 06.06.2014; ВН№Рн140610/001 від 10.06.2014; ВН№Рн140619/001 від 19.06.2014; ВН№Рн140707/007 від 07.07.2014; ВН№Рн140707/008 від 07.07.2014.

07.03.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" надійшла заява № 49 від 06.03.2018 про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що 27.11.2017 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача за договором №06/42-14 про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких від 28.03.2014 основний борг у розмірі 10 343,65 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 958,94 грн. та 3% річних у розмірі 968,34 грн., у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 1 477 708,85 грн. Однак, за твердженням позивача, такі вимоги в частині договору №06/42-14 від 28.03.2014, які прийняті судом до уваги, залишились нерозглянутими.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/19565/17 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що заява від 06.03.2018 №49 фактично є заявою, спрямованою на одночасну зміну предмету та підстав позову, а не заявою про збільшення розміру позовних вимог (кількісного показника заявленої суми), так як у вказаній заяві позивач просив стягнути грошові кошти, що не були предметом заявленого позову, за договором, який не був заявленим серед підстав позову при поданні позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/19565/17 скасовано частково та викладено резолютивну частину в наступній редакції: «Позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" основну заборгованість в розмірі 479 922, 63 коп., інфляційні втрати в розмірі 346 236 02 коп., 3% річних в розмірі 38 025 65 коп., судовий збір в розмірі 12 962, 77 коп. В решті позовних вимог відмовити."

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", не погоджуючись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2018, звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті нерозглянутих вимог заяви про збільшення позовних вимог від 27.11.2017 вих. №286.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення заяву про збільшення позовних вимог не розглянув, хоча представник позивача у судових засіданнях неодноразово звертала увагу, що позивачем заявляються позовні вимоги по трьох договорах. Також, апелянт зазначає, суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінку доводам, викладених у заяві № 49 від 06.03.2018 та ухвалі від 23.07.2018, передчасно відмовив в прийняті додаткового рішення, оскільки виходячи із змісту заяви, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд повинен був розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, або зміну предмета або підстав позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 04.12.2018 підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті нерозглянутих вимог заяви про збільшення позовних вимог від 27.11.2017 вих. №286.

В судовому засіданні 04.12.2018 представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтовною. Просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Частина 1 ст. 271 ГПК України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" подаючи заяву про прийняття додаткового рішення зазначив, що суд не розглянув вимогу позивача, а саме, заяву про збільшення розміру позовних вимог, з приводу якої позивач подавав пояснення.

Місцевий господарський суд встановив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 вказано, що позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договорів про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких № 06/37-14 від 28.03.2014 та № 06/43-14 від 28.03.2014, а предметом спору є стягнення 1 456 437,92 грн. Тобто, господарським судом при розгляді справи №910/19565/17 не було прийнято до розгляду вимоги, викладені в заяві про збільшення розміру позовних вимог, а саме, вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором №06/42-14.

За змістом ст. 22 ГПК України в редакції, чинній на дату подання позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Збільшення розміру позовних вимог (кількісна зміна предмета позову) - це його уточнення шляхом збільшення способів захисту права чи збільшення розміру позовних вимог (матеріального об'єкта позовних вимоги) у межах одного і того ж способу захисту.

З огляду на вказане вище, суд першої інстанції вірно зазначив, що заява від 06.03.2018 №49 фактично є заявою, спрямованою на одночасну зміну предмету та підстав позову, а не заявою про збільшення розміру позовних вимог (кількісного показника заявленої суми), так як у вказаній заяві позивач просив стягнути грошові кошти, що не були предметом заявленого позову, за договором, який не був заявленим серед підстав позову при поданні позову.

Таким чином, оскільки судом при ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 розглянуто всі вимоги, прийняті до розгляду, тому суд не вправі здійснювати розгляд по суті тих вимог, які не прийняті до розгляду, з урахуванням того, що заява про збільшення позовних вимог за своєю природою є заявою про одночасну зміну предмету та підстав позову. Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі №910/19565/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі №910/19565/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/19565/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до статті 286 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 07.12.2018.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська