ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 Справа №914/1514/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача ОСОБА_2 підприємства (надалі КП) «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград,

про стягнення 3184478,81 грн. основного боргу, пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання грошового зобов»язання

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник,

від відповідача: ОСОБА_4 представник.

Суть спору: ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з КП «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград, 1308478,81 грн. основного боргу, 1275104,37 грн. пені, 140402,47 грн. трьох процентів річних та 460286,86 грн. інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за отриманий від нього на підставі Договору № 2158/15-БО-21/ПТ купівлі-продажу природного газу від 08.12.2014 р., природний газ. За таких обставин, позивачем на підставі норм п. 6.1., 7.2. Договору № 21583/15-БО-21/ПТ купівлі-продажу природного газу, а також ст. ст. 173, 174, 175, 193, 216, 230, 231, 232 ГК України та ст. ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 655 ЦК України заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за отриманий у грудні 2015 р. природний газ, пені, нарахованої за період існування заборгованості з 17.02.2015 р. по 14.07.2016 р., трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов»язання з 17.02.2015 р. по 10.04.2018 р., а також інфляційних за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу за договором у березні 2015 р. (за період з 01.05.2015 р. по 31.07.2015 р.) та у грудні 2015 р. (за період з лютого 2016 р. по лютий 2018 р.).

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить зменшити розмір пені на 95 %, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань. При цьому відповідач не заперечує проти суми основного боргу в розмірі 1308478,81 грн., проте нараховану пеню, інфляційні нарахування та три відсотки річних вважає надто великими.

Відповідач повідомляє, що заборгованість підприємства за спожитий газ станом на 01.08.2018 р. становить 128288,5 тис. грн. та пояснює, що підприємство не мало можливості вчасно оплачувати вартість газу, оскільки у міжопалювальний період поступають незначні кошти. На усі кошти на рахунках підприємства накладено арешт в межах виконавчих проваджень.

У разі примусового виконання рішення у справі відповідач буде позбавлений змоги протягом тривалого часу сплачувати працівникам заробітну плату. Підприємство не матиме змоги здійснити основний вид своєї діяльності, а саме надати послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії мешканцям міста Червоноград, м. Соснівка та смт. Гірник у опалювальному сезоні 2018/2019 року.

З огляду на викладене, відповідач просить зменшити розмір пені на 95 %. Відповідач також посилається на часткову оплату ним спожитого природного газу.

Ухвалою суду від 16.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання відкладалось та строк підготовчого провадження продовжувався з підстав, наведених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду. Ухвалою суду від 29.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2018 р.

Після закриття підготовчого провадження у справі на адресу суду, 20.11.2018 р., надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи документів, зокрема Договору № 111/6/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, який укладено між сторонами у справі 01.11.2018 р., з додатками. У судовому засіданні 28.11.2018 р. відповідачем заявлено усне клопотання в порядку ст. 207 ГПК України про долучення вищезгаданого договору до матеріалів справи після завершення підготовчого провадження. Відповідачем надано пояснення, що цей договір не міг бути долучений до матеріалів справи до закриття 29.10.2018 р. ухвалою суду підготовчого провадження, так як його укладено сторонами у справі 01.11.2018 р. Цей договір стосується реструктуризації заборгованості у розмірі 1308478,81 грн. заборгованості, яка є предметом спору у справі. Представник позивача проти долучення Договору № 111/6/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 01.11.2018 р. з додатками не заперечив, оскільки вказаний договір не міг бути долучений до матеріалів справи у межах підготовчого провадження з об»єктивних причин, його на той момент не існувало.

За наведених обставин, судом протокольною ухвалою від 28.11.2018 р. долучено належно завірену копію Договору № 111/6/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з додатками, який укладено між сторонами у справі 01.11.2018 р., до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

08.12.2014 між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та КП Червоноградтеплоенерго (покупець) укладено договір № 2158/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу та 11 додаткових угод до нього.

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. цього договору продавець (позивач) зобов»язувався передати у власність покупцю (відповідачу) у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов»язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору. Сторони погодили у договорі, що Газ, який продається за ним, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

На виконання умов договору № 2158/15-БО-21 позивач протягом січня-грудня 2015 року передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 28463666,3 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи належно завіреними копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., 28.02.2015 р., 31.03.2015 р., 30.04.2015 р., 31.05.2015 р., 30.06.2015 р., 31.07.2015 р., 31.08.2015 р., 30.09.2015 р., 31.10.2015 р., 30.11.2015 р., 31.12.2015 р. Факт отримання природного газу у відповідних обсягах відповідачем не оспорюється.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно), наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач здійснив часткову оплату отриманого від позивача природного газу, у тому числі із порушенням строків оплати, встановлених п. 6.1. Договору. Загалом відповідачем сплачено позивачу за отриманий від нього у січні-грудні 2015 р. природний газ 27155187,49 грн. Вказане підтверджується наданим позивачем переліком операцій по Договору № 2158/15-БО-21. Факт виконання зобовязань з оплати придбаного та отриманого природного газу у січні-грудні 2015 року з порушенням строків, встановлених п. 6.1. договору, відповідачем не заперечено та визнано у його відзиві. Таким чином, станом на день звернення позивача із позовом до суду, заборгованість відповідача за вищезгаданим договором становила 1308478,81 грн., що не заперечувалось представником відповідача у судових засіданнях та у відзиві підприємства.

Проте 01.11.2018 р. між сторонами у справі укладено Договір № 111/6/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ. Предметом цього договору є реструктуризація кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла у відповідача станом на 1 липня 2016 р. та не погашена до 31 грудня 2016 р. згідно з Договором № 2158/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу від 08.12.2014 р., шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення. З Додатку до Договору від 01.11.2018 р. вбачається, що перший платіж відповідач має здійснити у листопаді 2018 р. Відповідно до п. 4 Договору № 111/6/1730-РЗ платіж має бути здійснено не пізніше останнього числа відповідного місяця.

Відповідно до приписів статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що на день вирішення справи судом між сторонами у справі відсутній предмет спору щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1308478,81 грн. заборгованості за Договором № 2158/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що станом на 28.11.2018 р. між сторонами у справі не залишилось спірних та невирішених питань щодо 1308478,81 грн. заборгованості.

Враховуючи наведене, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1308478,81 грн. заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. За наведених обставин, 19627,18 грн. судового збору, сплаченого позивачем із позовної вимоги про стягнення 1308478,81 грн. заборгованості, підлягає поверненню йому за клопотанням за ухвалою суду, після набрання рішенням у справі законної сили.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків щодо оплати вартості газу, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача передбаченої п. 7.2. Договору № 2158/15-БО-21 пені, а також 3 % річних та інфляційних відповідно до норм ст. 625 ЦК України.

У частині 4 пункту 8 Договору № 111/6/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ сторони погодили, що цей договір не припиняє зобов»язання відповідача (не є новацією) за Договором від 08 грудня 2014 р. № 2158/15-БО-21.

Позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних підлягають задоволенню частково. Так, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань, які були виконані станом на 30.11.2016 р. (день набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 р.).

При прийнятті рішення суд виходить з такого.

Згідно з ст. 509, 530, 599, 610, 612, 625 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки;

Відповідно до пункту 7.2. договору сторони домовились, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Наявними у матеріалах справи доказами, а саме: Договором № 2158/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами до нього, актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., 28.02.2015 р., 31.03.2015 р., 30.04.2015 р., 31.05.2015 р., 30.06.2015 р., 31.07.2015 р., 31.08.2015 р., 30.09.2015 р., 31.10.2015 р., 30.11.2015 р., 31.12.2015 р., виписками операцій по рахунку позивача підтверджується несвоєчасна оплата відповідачем отриманого ним від позивача по Договору № 2158/15-БО-21 у січні-грудні 2015 року природного газу. Вказаний факт визнається відповідачем у відзиві.

Однак, 30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 цього Закону до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до нього (далі - заборгованість), відноситься, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, вартість поставленого відповідачу у січні-листопаді та частково грудні 2015 р. природного газу сплачено відповідачем до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Відповідно до п. 1.2. договору № 2158/15-БО-21 газ, що продавався за цим договором, використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Доказів зворотного позивачем суду не надано. Запроваджені Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від обставин формування реєстру, участі відповідача у визначеній процедурі списання чи вжиття заходів щодо списання такої заборгованості.

Отже, частина 3 статті 7 Закону про врегулювання заборгованості за спожитий природний газ є нормою прямої дії, а, відтак, її застосування до споживачів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обовязком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 цим Законом. При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки в силу частини 1 статті 58 Конституції України зазначений Закон не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, що не була погашена боржниками станом на 30.11.2016.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16 та від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15.

Враховуючи вищенаведене, положення п. 1.2. договору, нараховані пеня, 3% річних та інфляційні за несвоєчасну оплату природного газу, отриманого відповідачем у січні-листопаді та частково грудні 2015 р., яка мала місце до 30.11.2016 р., підлягають списанню згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Решта позовних вимог в частині стягнення з відповідача 262518,03 грн. пені, 87761,82 грн. трьох процентів річних, 387776,14 грн. інфляційних, нарахованих в зв»язку з несвоєчасною оплатою відповідачем заборгованості за отриманий у грудні 2015 р. природний газ, яка залишалась непогашеною станом на 30.11.2016 р., обгрунтовані та підлягають задоволенню. Нараховані пеня, інфляційні та три проценти річних, обчислених із цієї заборгованості, не підлягають списанню відповідно до вищезгаданого Закону.

Судові витрати у справі щодо сплати судового збору із позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та неустойки на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 95 % задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Відповідно до приписів статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази того, що пеня, яка підлягає до стягнення, є надмірно великою порівняно із збитками кредитора. Відповідач на день вирішення справи судом ще не сплатив позивачу 1308478,81 грн. заборгованості за отриманий у грудні 2015 р. природний газ, договір про реструктуризацію сплати якої укладено між сторонами 01.11.2018 р. Таке прострочення оплати, на думку суду, є значним, оскільки тривалість його перевищує півторарічний термін. Позивачем допущено прострочення виконання грошових зобов»язань з оплати газу, спожитого ним й у січні-листопаді 2015 р. Проте пеня, інфляційні та три проценти річних, нарахованих за цією заборгованістю, підлягають списанню. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази того, що його майновий стан є гіршим за майновий стан позивача у справі, а також докази існування інших обставин, які мають істотне значення відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України. Обов»язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Саме лише посилання на те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, на підтвердження чого надано копії Звітів про фінансові результати та балансів за 2016 р., 2017 р. та І квартал 2018 р. та копії постанов про арешт коштів боржника, не є достатньою підставою для зменшення пені на 95 %. Такий висновок суду відповідає висновкам Львівського апеляційного господарського суду, викладеним у його постанові від 09 серпня 2018 р. у справі № 914/367/18. Крім цього, розмір пені який підлягає стягненню, становить 20,6% від заявленої до стягнення пені, яку відповідач просить зменшити. Арешти коштів боржника, як вбачається з долучених до матеріалів справи постанов, стосуються стягнення значно більших сум, постанови про арешт коштів відповідача датовані 2015 р. 2017 р., що однак, не спричинило зупинки роботи підприємства відповідача та зростання його поточної кредиторської заборгованості за розрахунками з оплати праці станом на 31 березня 2018 р. (код рядка 1630 Балансу на 31 березня 2018 р.).

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 18, 73-79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 242, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) до ОСОБА_2 підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 262518,03 грн. пені, 87761,82 грн. трьох процентів річних, 387776,14 грн. інфляційних та 11070,84 грн. судового збору.

Наказ видати після набранням рішенням суду законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077,81 грн. основного боргу.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) з бюджету 19627,18 грн. судового збору після набрання рішенням суду законної сили за його клопотанням.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.12.2018 р.

Суддя Бортник О.Ю.