ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" грудня 2018 р. Справа № 916/1681/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників:

позивача: Дідух С.П., згідно довіреності №220/411/д від 26.06.2018р.

відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності №1835 від 04.09.2018р.; ОСОБА_3, згідно паспорту

третьої особи: Назаровець В.В., згідно довіреності №220/410/Д від 26.06.2018р.,

розглянувши клопотання МОУ від 05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 про зупинення провадження по справі №916/1681/18 за позовом Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп. Повітрофлотський,6) до Фізичної особи - підприємця Тубольцевої Жанни Іванівни (65122, АДРЕСА_1), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Концерну "Військторгсервіс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська,28-А) в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (65058, м. Одеса, вул.Армійська,10-А), про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2018р. відкрито провадження у справі №916/1681/18, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 22.10.2018р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 21.11.2018р.

Ухвалою суду від 19.11.2018р. закрито підготовче провадження по справі №916/1681/18, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 21.11.2018р. о 09год.30хв.

05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 МОУ подано до суду клопотання про зупинення провадження по справі до отримання правової позиції Великої палати Верховного Суду у справі №914/2649/17. Заявник зазначає, що у справі №916/1681/18 позовні вимоги міністерством заявлено до ФОП Тубольцевої Ж.І. про усунення перешкод у користуванні майном, а саме торговельним місцем по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», шляхом демонтажу двох 20-футових контейнерів, розміщених на вказаному торговельному місці. Так, МОУ зазначає, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2018р. справу №914/2649/17 разом з касаційною скаргою ПП «Міська оренда» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.06.2018р. передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у зв'язку з тим, що суд касаційної інстанції, що переглядає справу, вирішив відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а саме в постанові від 20.11.2012р. №3-53гс12 (справа №28/505/640/2012) щодо застосування положень статті 188 Господарського кодексу Україн, де зазначено, що надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє права звернутися до суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору, тобто, відсутності згоди на зміну умов договору. При цьому, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду прийшов до висновку, що передумовою звернення до суду із вимогами про внесення змін до договору чи його розірвання за рішенням суду є дотримання визначеного статтею 188 ГК України досудового порядку врегулювання цього питання із наданням доказів того, що таке питання не може бути вирішене за згодою сторін, тоді як одна сторона договору відмовилась або ухилялась від внесення змін чи розірвання цього договору. Позивач зазначає, що Велика Палата Верховного Суду визнала такі мотиви обґрунтованими та прийняла справу до свого розгляду.

Одночасно у вказаному клопотанні позивачем викладено прохання поновити строк для подання такого клопотання, у зв'язку з тим, що про ухвалу Великої палати Верховного Суду у справі №914/2649/17 МОУ стало відомо після подачі позову, а саме 30.11.2018р.

Відповідно до ст.207 ГПК України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.1 ст.113, ч.ч.1, 2 ст.114 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4, 6 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що позивач став обізнаний із ухвалою ВС від 08.08.2018р. по справі №914/2649/17 після подачі позову у справі №916/1681/18, тобто, після 30.11.2018р., суд вбачає наявними підстави для поновлення МОУ строку на подання заяви про зупинення провадження по справі.

Відповідачем подано до суду відзив на клопотання позивача про зупинення провадження по справі від 10.12.2018р. за вх.№25464/18, в якому відповідач просить у задоволенні вказаного клопотання відмовити, посилаючись на те, що з'ясування правової позиції відносно того правом чи обов'язком позивача перед зверненням до суду з позовом про зміну умов договору є надсилання повідомлення про внесення змін до договору чи його розірвання за рішенням суду не є предметом спору у справі №916/1681/18, в якій заявлено позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні майном.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Так, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Між тим, у справі №916/1681/18 позовні вимоги заявлено про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем шляхом його звільнення, посилаючись на розірвання договору користування таким місцем у односторонньому порядку та відмовою відповідача звільнити торговельне місце.

Як вбачається із ухвали від 08.08.2018р. у справі №914/2649/17 УКВ Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до ПП «Міська оренда» про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень, укладеного між сторонами, в частині встановлення нового розміру орендної плати, а також строку оплати та умов щодо дострокового розірвання договору і стягнення пені (у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання). Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що договір оренди нерухомого майна комунальної власності укладено 15.10.1997р., а оцінка об'єкта оренди проводилась понад 20 років тому, що зумовило проведення нової оцінки станом на 30.06.2017р. Оскільки згідно з даними нової оцінки майна вартість об'єкту оренди (яка є базою для розрахунку розміру орендної плати) значно вища попередньої, тому наявні підстави для зміни орендної плати.

За положеннями абз.3 п.13 Правил торгівлі на ринках, затверджених Наказом Міністерства економіки України, МВС України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 р. №57/188/84/105, Торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Отже, у справах №916/1681/18 та №914/2649/17, відсутня подібність правовідносин, так як правовідносини з оренди комунальної нерухомості, що регулюється положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не є подібними до правовідносин оренди торговельного місця, які під дію названого Закону не підпадають, та отже різняться об'єктами та предметом правового регулювання. Окрім цього, предмет спору у справі №914/2649/17 стосувався досудового врегулювання спору стосовно процедури внесення змін до договору оренди об`єкту нерухомості комунальної власності, тоді як у справі №916/1681/18 позивачем викладено як підставу заявлених позовних вимог утримання відповідачем торгового місця без належних на то підстав за умови одностороннього розірвання та припинення договору №ВКС-1262 від 01.08.2016р.

Враховуючи наведені обставини, у суду відсутні підстави для зупинення провадження по справі №916/1681/18 до отримання правової позиції Великої палати Верховного Суду у справі №914/2649/17, внаслідок чого відповідне клопотання МОУ від 05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 задоволенню судом не підлягає.

Керуючись ст.ст.207, 113, 114, 118, 119, 228 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити клопотання МОУ від 05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 в частині поновлення строку для подання клопотання про зупинення провадження по справі.

2. Відмовити МОУ у задоволенні клопотання від 05.12.2018р. за вх.№2-6159/18 в частині зупинення провадження по справі №916/1681/18 до отримання правової позиції Великої палати Верховного Суду у справі №914/2649/17.

3. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 10.12.2018р. та згідно ч.2 ст.254, ч.1 ст.255 ГПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

4. Повну ухвалу складено 11.12.2018р.

Суддя І.А. Малярчук