ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Справа № 902/447/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Пономаренко Д.Л.

відповідача: Дзигун О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області, ухвалене 24.09.2018р., повний текст рішення складено 01.10.2018р., у справі № 902/447/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (бул.Т.Шевченка, 18, м.Київ, 01601)

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул.Соборна, 50, м.Вінниця, 21050)

про стягнення 2 105 874,96 грн.

В серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення 2 105 874,96 грн. заборгованості по компенсації пільг на телекомунікаційні послуги. Витрати по сплаті судового збору просило покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що в порушення вимог чинного законодавства України Департамент не здійснив у повному обсязі відшкодування позивачеві наданих на пільговій основі послуг зв'язку, внаслідок чого за період із 01.01.2017 по 31.12.2017 включно у нього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 2 105 874,96 грн. /т.1 а.с. 2-5/.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 24.09.2018 року у справі № 902/447/18, позов ПАТ «Укртелеком» до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення 2 105 874,96 грн. задоволено.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ПАТ «Укртелеком» 2 105 874,96 грн. компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі та 31 588,12 грн. відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Відповідач Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 24.09.18 року у справі № 902/447/18 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає:

- пільги, зокрема послуги зв'язку, визначені Законами України та є гарантованими державою. Судом не враховано, що департамент соціальної політики міської ради утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Отже задовольняючи позов про стягнення коштів з Департаменту соціальної політики міської ради, суд фактично зобов'язує Вінницьку міську раду виділити кошти для відшкодування пільг з послуг зв'язку з бюджету міста;

- Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг окремих категорій громадян не передбачено. Відповідно в місцевому бюджеті на 2017 рік, який затверджено рішенням міської ради від 21.12.2016 року № 509 (зі змінами), видатки на надання пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку, які фінансуються за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету, не заплановані;

- взяття Департаментом зобов'язань по оплаті пільгових послуг зв'язку у 2017 році суперечить чинному законодавству, а саме статті 23 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Крім того ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами;

- підставою для задоволення позову суд зазначив ст. 91 Бюджетного кодексу України, яку було доповнено п.п.20-4 у редакції станом на 01.01.2017 року, відповідно до вказаної статті, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв'язку, інші передбачені законодавством пільги, однак зазначена норма не встановлює зобов'язання, а лише право передбачати в міському бюджеті кошти на відшкодування пільг за надані послуги зв'язку;

- суд посилаючись на відповідні норми ЦК та ГК України, зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, виконання зобов'язань стороною не може ставитись у залежність від наявності у неї на це коштів. Разом з тим, жодною нормою законодавства не визначено, що дане зобов'язання має бути виконано органами соціального захисту населення;

- суд не врахував, що пільги, зокрема і на послуги зв'язку, визначені Законами України та є гарантією держави, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку не передбачено, відповідно до ч.5 ст.176 ЦК України, територіальна громада не відповідає за зобов'язаннями держави, жодною нормою законодавства не визначено, що відшкодування пільг за надані послуги зв'язку відноситься до зобов'язань органів місцевого самоврядування та територіальної громади міста, вимоги позивача не можуть бути задоволені за рахунок коштів, виділених на утримання відповідача (органів соціального захисту населення).

Таким чином, скаржник вважає, що господарським судом Вінницької області при прийнятті рішення порушено норми як матеріального так і процесуального права, тому просить оскаржуване рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити /т.3 а.с.210-213/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 24.09.2018 року у справі № 902/447/18, розгляд справи призначено на 05.12.2018 року /т.3 а.с. 204-205/.

19.11.2018 року ПАТ «Укртелеком» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. № 08-146 від 12.11.2018 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги /т.3 а.с.217/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 року розгляд справи 05.12.2018р. призначено в режимі відеоконференції із Вінницьким районним судом Вінницької області /т.3 а.с. 229-230/.

03.12.2018 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надійшла письмова відповідь на відзив ПАТ «Укртелеком» (вх. № 7405/18 від 03.02.2018 року), в який скаржник зазначає, що відшкодування пільг за надані послуги зв'язку не відносяться до зобов'язань органів місцевого самоврядування та територіальної громади міста. Вказує, що жодною правовою нормою законодавства не визначено, що дане зобов'язання має бути виконано департаментом соціальної політики міської ради за рахунок коштів міського бюджету /т.3 а.с. 236-237/.

В судовому засіданні 05.12.2018 року, представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати за наведених в скарзі підстав, а в позові ПАТ «Укртелеком» відмовити.

Представник позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а скаргу Департамент соціальної політики Вінницької міської ради без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.2.2.1 Статуту ПАТ «Укртелеком», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртелеком» від 27.04.2016 року, ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, предметом діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг /т.3 а.с.152/.

У період з січня 2017 року по грудень 2017 року (включно) ПАТ «Укртелеком» було надано пільговим категоріям населення м.Вінниця телекомунікаційні послуги, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на загальну суму 2 105 874,96 грн., що підтверджується щомісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг /т.1 а.с.11-61, 64-113, 116-215, 218-249; т.2 а.с.1-16, 19-65, 69-115, 119-172, 176-225, 229-249; т.3 а.с.1-30, 34-83, 87-135/.

Позивачем на адресу відповідача надіслано ряд листів, а саме: № 06-241-1/1 від 06.02.2017 року /т.1 а.с.10/, № 06-476-1/1 від 06.03.2017 року /т.1 а.с.63/, № 06-780-1/1 від 05.04.2017 року /т.1 а.с.115/, № 06-1074-1/1 від 05.05.2017 /т.1 а.с.166/, № 06-1356-1/1 від 06.06.2017 року /т.1 а.с.217/, № 06-1601-1/1 від 14.07.2017 /т.2 а.с.18/, № 06-1795-1/1 від 07.08.2017 року /т.2 а.с.68/, № 06-2020-1/1 від 05.09.2017 року /т. 2 а.с.118/, № 06-2192-1/1 від 05.10.2017 року /т.2 а.с.175/, № 06-2193-1/1 від 06.11.2017 року /т.2 а.с.228/, № 06-804-1/1 від 04.12.2017 року /т.3 а.с.33/, № 1-1/1 від 05.01.2018 року /т.3 а.с.86/, в яких зазначено про надання відповідачу розрахунків з відповідним пакетом документів (акти звірок за формою «3-пільга», списки абонентів за формою « 2-пільга») по компенсації за пільгове надання телекомунікаційних послуг за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року.

Враховуючи, що заборгованість з оплати компенсації витрат позивача на надання послуг зв'язку пільговим категоріям споживачів в 2017 році відповідачем не погашалась, ПАТ «Укртелеком» звернулось до господарського суду Вінницької області із даним позовом про стягнення з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради заборгованості в розмірі 2 105 874,96 грн.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а також можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що боржник, як юридична особа, відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із договору чи закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до част.1, 3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993 року № 3551-XII, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008 року № 203/98-ВР, Законом України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п.п.«б» п.4 ч.1 стс.89, ч.ч.1,5 ст.102 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського і обласного значення при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на компенсаційні виплати за надання пільг з послуг зв'язку окремих категорій громадян. Видатки місцевих бюджетів проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Механізм фінансування видатків, передбачених ст.102 Бюджетного кодексу України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту щодо, зокрема, надання компенсаційних виплат на пільгове користування телефонним зв'язком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (надалі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) (п. 5 Порядку).

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій (державного та місцевих бюджетів).

Колегія суддів звертає увагу, що Міністерство фінансів України у листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 роз'яснило «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Згідно з абз.2 п.12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв'язку, які надавались споживачам на пільгових умовах, є Департамент соціальної політики Вінницької міської ради і саме на останній покладено обов'язок щодо виконання зобов'язань з оплати наданих послуг зв'язку на пільгових умовах.

Судом встановлено, що у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку зазначеній категорії пільговиків на загальну суму 2105 874,96 грн., що підтверджується помісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, що свідчить про належне виконання зобов'язань з боку позивача. А тому позовні вимоги про стягнення 2105874,96 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з їх оплати, є такими, що підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18 лютого 2013 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 та Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 923/900/17.

Інші заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 24.09.2018р. у справі № 902/447/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 902/447/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.