ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року м.Дніпро Справа № 912/1703/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області, ухвалене суддею Макаренко Т.В. 08 серпня 2018 року повний текст якого складено 14 серпня 2018 року у справі № 912/1703/18 ( з ухвалою про виправлення описки від 14 серпня 2018 року в рішенні господарського суду Кіровоградської області від 08 серпня 2018 року)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" , м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", м. Кропивницький

про стягнення 211 862,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 підприємства "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про стягнення 211 862,53 грн., у тому числі: пені у сумі 198 187,05 грн. та 3% річних у сумі 13 675,48 грн., а також сплаченого судового збору в сумі 3 177,94 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 підприємства "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 88 727,73 грн., 3% річних в сумі 12 261,97 грн., а також судовий збір в сумі 2 845,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обгрунтвання прийнятого рішення про часткове задоволення позовних вимог зменшення суми пені, яка підлягає стягненню за порушення умов договору, суд зазначив, що відповідач фактично погашав заборгованість перед позивачем власними коштами, не зважаючи на неналежне виконання зобов'язань Споживачами газу, якими є підприємства і організації, які фінансуються з Державного та місцевих бюджетів - (школи, лікарні, дитячі садочки). Суд також врахував 100 % виконання зобов'язання ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз", добросовісну поведінку відповідача, фінансову залежність від субвенції з державного бюджету, скрутний фінансовий стан останнього, а також те, що вказані обставини призвели до виникнення заборгованості у відповідача та неможливості своєчасно розрахуватися за спожитий природний газ. Враховується також строк прострочення виконання зобов'язання, вжиття відповідачем всіх можливих заходів для погашення заборгованості перед позивачем (добросовісна поведінка відповідача).

Не погодившись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що договори є обовязковими до виконання. Крім того, несвоєчасність оплати контрагентами позивача поставленого природного газу перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обовязків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Умовами договору поставки природного газу між позивачем і відповідачем не передбачено будь-якої залежності між розрахунками за отриманий газ та розрахунками кінцевих споживачів. Відповідачем не надано доказів про ведення роботи зі стягнення у судовому або позасудовому порядку заборгованості з його контрагентів та стягнення з держави розміру недоотриманих субвенцій, доказів про його фінансовий стан, в тому числі наявність або відсутність грошових коштів на його банківських рахунках.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення заявленої в позові суми стягнення пені, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є безпідставною. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 року (колегія суддів у складі головуючого судді (доповідача) - Березкіна О.В. - доповідач, суддів: Кузнецов В.О., Чус О.В.) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.08.2018 р. у справі № 912/1703/18.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 року припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до частин 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи №912/1703/18 з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2018 для розгляду справи №912/1703/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач), суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Даною колегією суддів ухвалою від 22.102018 року справу №912/1703/18 прийнято до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги встановила наступне.

30.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 16-125-Б.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором використовується Споживачем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (далі - споживачам Покупця).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2016 по 31.12.16 газ в обсязі 10 040,000 тис. куб.м. Додатковою угодою № 11 від 28.02.17 пункт 2.1 викладено у наступній редакції: Продавець передає Покупцю з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (включно) газ обсягом 3 028,870 тис.куб.м.

Відповідно до положень пункту 3.1. Договору (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) Постачальник передає Споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національні акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПГС в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від продавця до покупця після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

За змістом пункту 3.3. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання Постачальником акту приймання-передачі газу, Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини не підписання акта.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору визначено, що ціна на природний газ на дату укладання Договору визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті продавця. У разі зміни ціни продавцем така ціна є обов'язковою для сторін даного Договору. Покупець підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Ціна за 1000 куб.м. газу становить 7 148,00 грн. без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 8 577,60 грн.

Відповідно до пунктом 6.1. (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) сторони узгодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Відповідно до пункту 6.3. Договору сторони погоджуються, що в платіжних дорученнях Споживач повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 9.3. Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Починаючи з 01.02.2016 року і по 30.11.2016 року сторони договору уклали 10 Додаткових угод про зміну ціни природного газу, що буде поставлятися на наступний місяць (а.с.15-24).

До матеріалів справи долучені Акти приймання-передачі імпортного природного газу за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (споживачам покупця) за січень-березень 2016 року (а.с.28-30).

Як вбачається з виписки по поточному рахунку відповідача № 1487 за період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року та оригіналів платіжних доручень (а.с. 46-74) відповідачем повністю оплачено придбаний природний газ за період січень-березень 2016 року у розмірі 23 031 252,31 грн.

Дані обставини не оспорюються сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст.ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст..610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував на заборгованість за газ пеню у сумі 198 187,05 грн. та 3 % річних у сумі 13 675,48 грн., а саме:- за зобов'язаннями січня 2016 року пеню у сумі 96 235,38 грн. та 3% річних у сумі 6 561,50 грн. за період з 14.02.16р. по 29.02.16р.;- за зобов'язаннями лютого 2016 року пеню у сумі 67 886,20 грн. та 3% річних у сумі 4 628,60 грн. за період з 14.03.16р. по 30.03.16р.;- за зобов'язаннями березня 2016 року пеню у сумі 34 065,48 грн. та 3% річних у сумі 2 485,38 грн. за період з 15.04.16р. по 28.04.16р.

Отже вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі. Нарахування вищезазначених сум не оспорюється сторонами. Позивач не погоджується лише із зменшенням пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені та 3% річних, господарський суд прийняв до уваги те, що:

- відповідач є юридичною особою публічного права, створеною органом державної влади з метою забезпечення безперервного постачання населенню, комунально-побутовим та іншим підприємствам, організаціям, установам теплової енергії без мети отримання прибутку;

- відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки відповідно до договору газ використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами;

- заборгованість виникла у звязку з скрутним фінансовим станом підприємства;

- прострочення зобовязання виникло внаслідок неналежного виконання зобовязань бюджетом;

- підприємство не здійснює господарської діяльності спрямованої на отримання прибутку і немає іншого джерела доходу;

- в матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані про збитки кредитора внаслідок порушення відповідачем зобовязання;

- відповідач самостійно, до предявлення позову, вчинив дії щодо відновлення порушених прав позивача і добровільно сплатив суму заборгованості у повному обсязі.

Поряд з цими обставинами колегія суддів приймає до уваги фінансовий стан позивача, який за результатами фінансової діяльності за 2017р. має збитки. Але колегія зауважує, що Фінансовий стан, в якому знаходиться позивач, виник не лише з дій відповідача, а й інших субєктів, з якими у позивача укладені договори. Предявлення та стягнення з відповідача пені та 3% річних мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача.

Крім цього слід звернути увагу, що прострочення зобовязання за договором має не значний строк. З урахуванням усіх цих обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08 серпня 2018 року у справі № 912/1703/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05.12.2018р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ О.Г. Іванов

__________________ ОСОБА_2