СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Справа № 922/1418/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Тихий П.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача (вх. №66 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2018 у справі № 922/1418/18,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"", м. Київ,

до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група"", звернувся до місцевого господарського суду із позовною заявою до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", в якій просив суд стягнути з останнього на свою користь шкоду (в порядку регресу), заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 49 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ. А-3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І Федорова, 32-А, ) шкоду (в порядку регресу) заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 31745,28 грн, судовий збір в сумі 1141,53 грн. В частині стягнення 17254,72 грн відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч.13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення поштового зв'язку, копію вищевказаної ухвали суду від 11.10.2018 позивачем та відповідачем отримано 16.10.2018.

Однак, станом на 11.12.2018, клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права , встановила, що рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2018 у справі № 922/1418/18 відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2014 року між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", - надалі Позивач, та ТОВ "Аметрін ФК" (надалі - страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2107-14-00537, предметом якого є страхування транспортного засобу "Фольксваген", державний № НОМЕР_1.

28 вересня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Фольксваген", державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу "Тойота", державний № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 (винний водій).

Згідно Ухвали Московського районного суду, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення ОСОБА_2 ПДР України.

До Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи.

Позивачем на підставі експертизи № 108/10/15 від 18.11.2015 та експертизи № 1601 від 21.01.2016, було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 92 631 (девяносто дві тисячі 631) грн 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3667 від 01.03.2016.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони, "Тойота", державний № НОМЕР_2, застраховано у ТДВ "Міжнародна страхова компанія", - надалі Відповідач, за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6970525. Ліміт відповідальності 50 000 грн, франшиза - 1000 грн.

01.08.2017 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди № 0481/2587.

Позивачем було отримано листа № 2791 від 25.10.2017, в якому Відповідач відмовляє у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що ТОВ "Аметрін ФК" не є власником транспортного засобу "Фольксваген", державний № НОМЕР_3, та у звязку з цим не міг передати право вимоги Позивачу.

Внаслідок відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

За змістом ст. 1166 та 1188 Цивільного кодексу України, винна особа зобовязана відшкодувати шкоду, заподіяну з її вини в повному розмірі.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України "особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування".

За приписами ст. 22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

В межах ст. 1191 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування".

Також, відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності."

Згідно до ст. 1194 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між (Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В якості обґрунтування позовних вимог Позивачем наданий звіт №108/10/15 від 28.09.2015 відповідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак НОМЕР_3, без врахування коефіцієнту зносу становить 97204,59 грн. Також був наданий звіт №1601 про оцінку працездатних складових частин вказаного ТЗ від 21.01.2016, згідно якого вартість таких частин складає 47717,44 грн.

Верховний суд України в постанові від 12.03.2018 по справі №910/5001/17 висловив наступну правову позицію. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

За змістом статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відтак, страховик (ТДВ "Міжнародна СК ") за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ТДВ "Міжнародна СК ") за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ТДВ "Міжнародна СК ") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що пред'явлення Позивачем до ТДВ "Міжнародна СК" (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Згідно положень п. 7.38 вказаної Методики значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Caddy Kasten, номерний знак НОМЕР_1, рік його випуску 2008. Станом на дату ДТП 28.09.2015 року строк експлуатації вказаного ТЗ становив більше 7 років, отже має бути врахований коефіцієнт зносу при розрахунку вартості відновлювального ремонту.

Відповідно звіту №108/10/15 від 18.11.2015 року була розрахована вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту зносу (Свр), що не відповідає положенням ст. 29 Закону. (Том 1, а.с. 30).

Наданий позивачем ОСОБА_3 №1601 про оцінку працездатних складових частин від 21.01.2016 року не визначає вартості ремонту з урахуванням зносу. (Том 1, а.с. 43-57)

В свою чергу відповідачем надано до суду ОСОБА_3 субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 відповідно до звіту №90/09/17 від 24.11.2017 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вищенаведеного транспортного засобу становить 32 745,28 грн. з урахуванням ПДВ. (Том 1, а.с. 92-103).

Пунктом 2 полісу АІ/6970525 від 15.12.2014 р. передбачено франшизу в розмірі 1000 грн.

У відповідності до положень п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, беручи до уваги ОСОБА_3 субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 №90/09/17 від 24.11.2017 року (Том 1, а.с. 92-103), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу вищенаведеного транспортного засобу становить 32745,28 грн. з урахуванням ПДВ, приймаючи до уваги пункт 2 полісу АІ/6970525 від 15.12.2014 р., яким передбачено франшизу в розмірі 1000 грн, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 31745,28 грн.

У зв'язку з чим колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції правомірність задоволення позовних вимог в частині стягнення 31745,28 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі з приводу неправомірності задоволення позовних вимог враховуючи таке.

За твердження апелянта, ТОВ "Аметрін ФК" не є власником транспортного засобу "Фольксваген", державний № НОМЕР_3, у зв'язку з цим не могло передати право вимоги позивачу.

Втім, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема подорожним листом від 28.09.2018, підтверджується, що транспортний засіб "Фольксваген", державний № НОМЕР_3, який є власністю засновника ТОВ "Аметрін ФК", використовується підприємством у господарській діяльності.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.п. 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові № 6-183цс14 від 03.12.2014 року та постановою Верховного Суду по справі 344/10730/15-н від 14.002.2018 року.

Відтак, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Фольксваген", державний № АХ6884 на підставі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та подорожнього листа виданого ТОВ "Аметрін ФК", - ТОВ "Аметрін ФК" мав право на отримання відшкодування, а отже може передати право вимоги Позивачу після отримання страхового відшкодування по договору добровільного страхування.

Всупереч позиції Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" колегія суддів вважає правомірним зарахування до розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля "Фольцваген" суми ПДВ, оскільки у відповідності до Розділу 1 Податкового кодексу України, сплата податку на додану вартість є обов'язковим державним платежем з боку юридичної особи та фізичної особи підприємця господарська діяльність яких пов'язана зі сферою надання послуг (у тому числі ремонтних), а відтак буде врахована останніми при проведенні ремонтно-відновлювальних робіт.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 13, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 30.07.2018 у справі № 922/1418/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя П.В. Тихий