ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

04 грудня 2018 року Справа № 902/103/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Грязнов В.В.,

суддя Мельник О.В.,

суддя Розізнана І.В.,

секретар судового засідання Петрук О.В.,

без участі представників учасників справи, які в судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Третьої особи-Карягіна Святосла-ва Юрійовича на рішення господарського суду Вінницької області від 27.06.2018р., повний текст якого складено 09.07.2018р., у справі №902/103/18 (суддя Банасько О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» м.Київ

до Приватного малого підприємства «Вінницький Центр медичної

косметології «Омела» м.Вінниця

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

ОСОБА_1 м.Вінниця

про стягнення 46 698,90 доларів США заборгованості та 6 487,18 доларів США пені,

що еквівалентно загалом 1 141 373 грн. 27 коп. шляхом звернення

стягнення на предмет іпотеки,-

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі в тексті - Товариство) звернулося із позовом до Приватного малого підприємства «Вінниць-кий Центр медичної косметології «Омела» (надалі в тексті - Підприємство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 46 698,90 доларів США заборгованості та 6 487,18 доларів США пені, що еквіва-лентно загалом 1 141 373 грн. 27 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.(т.1, арк. справи 3-7).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 27.06.2018р. у справі №902/103/18 позов задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р. в cумі 46 698,90 доларів США та пені в сумі 6 487,18 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р., що належить на праві власності ПМП «Вінницький Центр косметології «Омела» на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» а саме: нерухоме майно - вбудоване приміщення загаль-ною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: м.Вінниця, проспект Космонавтів, буд.7, позна-ченому на плані літерою «А», застосувавши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним екс-пертом на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження. Рішення обґрунтоване тим, що матеріали справи не містять доказів виконання Відповідачем чи Третьою особою судового рішен-ня у цивільній справі №127/5717/15-ц.(т.1, арк.справи 210-216).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до апеля-ційного господарського суду із скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 27.06.2018р. і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстан-ції за встановленою підсудністю.(т.2, арк.справи 14-17).

Обґрунтовуючи скаргу, Третя особа зазначає, що господарський суд першої інстанції без-підставно не прийняв до уваги заяву представника про відкладення розгляду справи на інший час у зв'язку із перебуванням представника третьої особи - адвоката ОСОБА_2 у відпустці. На-голошує, що суд порушив вимоги ГПК України не прийнявши як доказ довідку про перебування і відпустці вказаного представника.(т.2, арк.справи 15-16).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляцій-ному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку облас-ті, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення господарсько-го суду Вінницької області від 27.06.2018р. у справі №902/103/18 надійшла до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Для розгляду справи №902/103/18 автоматизованою системою документообігу суду визначе-но колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізнана І.В.(т.2, арк.справи 10).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018р. відкрито апеляційне провадження за скаргою Третьої особи у справі №902/103/18.(т.2, арк.справи 11-12).

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подати відзиви на апеляційну скаргу.

Сторони не забезпечили явку своїх представників у призначене на 04.12.2018р. судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «ОТП Банк»-кредитор та гр.ОСОБА_1 Юрі-йович-позичальник уклали кредитний договір від 05.02.2008р. №СМ-SMEB01/008/2008 (надалі в тексті - Кредитний оговір) відповідно до п.1.1. якого банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 Договору (83 000 доларів США), а позичальник приймає, зобов'-язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також спла-тити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визна-чені у даному Договорі. (т.1, арк.справи 13-17).

З метою врегулювання заборгованості за Договором укладено ряд додаткових договорів, а саме: Додатковий договір №1 від 24.02.2009р., Додатковий договір №2 від 28.08.2009р., Додатко-вий договір №3 від 30.04.2010р. та Додатковий договір №4 від 29.06.2011р.(т.1, арк.справи 17-24).

Матеріали справи свідчать, що в забезпечення виконання зобов'язань за Договором, ПМП «Вінницький центр медичної косметології «Омела»-іпотекодавець та ЗАТ «ОТП Банк»-іпотекодер-жатель уклали договір іпотеки від 05.02.2008р. № РМ-SMEB01/008/2008 (надалі в тексті - Договір іпотеки), відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: вбудоване приміщення загальною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: м.Вінниця, прос-пект Космонавтів, буд.7, позначене на плані літерою «А» та належить на праві власності ПМП «Вінницький центр медичної косметології «Омела».(т.1, арк.справи 30-32).

Також матеріали справи містять договір купівлі-продажу приміщення від 07.11.2007р. (на-далі в тексті - Договір купівлі-продажу), укладений Вінницькою міською радою в особі Управлін-ня комунального майна м.Вінниці-продавець та Приватним малим підприємством «Вінницький центр медичної косметології «Омела»-покупець, відповідно до якого покупець придбав вбудоване приміщення під номером 109, що складається з коридору 109-1; кабінетів 10-2; 109-3;109-4;109-5; санвузла 109-6; кладової 109-7 загальною площею 101,8 м2 розташоване в м.Вінниці по просп. Космонавтів, буд.7; витяг з державного реєстру правочинів №4912192 від 07.11.2007р. щодо реєст-рації Договору купівлі-продажу; акт передачі вбудованого приміщення від 07.12.2007р.; свідоцтво про власність №418 від 14.12.2007р.; реєстраційне посвідчення від 18.12.2007р.; рішення засновни-ка ПМП «Вінницький центр медичної косметології «Омела», яким вирішено виступити майновим поручителем ОСОБА_1 в забезпечення його зобов'язань в розмірі 83 000 доларів США перед ЗАТ «ОТП Банк» та надати в іпотеку нерухоме майно, що належить ПМП «Вінницький центр ме-дичної косметології «Омела», а саме вбудоване приміщення №109, загальною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: м.Вінниця, проспект Космонавтів, 7 (т.1, арк.справи 41-44, 47).

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк»-пер-вісний кредитор та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»-новий кредитор укладено договір відступлення права вимоги від 18.03.2011р., згідно з Додатку 1 якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кре-дитним договором №СМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року, укладеним ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», та за договором іпотеки №РМ-SMEB01/008/2008 від 05.02. 2008р., укладеним ПМП «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» та ЗАТ «ОТП Банк». (т.1, арк.справи 51-57).

30.01.2014р. ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали Додатковий договір №5 до Кредит-ного договору №СМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р., яким, зокрема, викладено в новій редакції умови договору сплати процентів, графіку погашення кредиту.(т.1, арк.справи 25-29).

Крім того, в цей же день 30.01.2014р. ПАТ «ОТП Банк» та ПМП «Вінницький центр медич-ної косметології «Омела» укладено додатковий договір №1 до Договору іпотеки №СМ- SMEB01/ 008/2008 від 05.02.2008р., відповідно до якого статтю 2 та статті 5-9 Договору іпотеки викладено в новій редакції.(т.1, арк.справи 33-40).

Так, відповідно до п.6.1 Додаткового договору до Договору іпотеки: за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (фактичні вимоги): а) всі боргові зобов'-язання несплачені боржником; б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушення іпотекодавцем виконання його зобов'язань за Договором, а також всіх фактичних вит-рат понесених іпотекодержателем у зв'язку з реалізацією його прав за Договором.

Згідно із п.6.2 Додаткового договору до Договору іпотеки: іпотекодержатель має право задо-вольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: а) несплата боржником іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; б) порушення іпо-текодавцем зобов'язань за ст.5 даного Договору; в) настання факту неплатоспроможності боржни-ка чи визнання його банкрутом; г) інші обставини, передбаченні чинним законодавством України, кредитним Договором та даним Договором.

Пунктом 6.3 Додаткового договору до Договору іпотеки врегульовано: обрання порядку стя-гнення на предмет іпотеки визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійнюється на вибір іпотекодержателя: а) за рішенням суду; та/або б) на підставі виконавчого напису нотарі-уса та/або в) позасудовому порядку та/або г) в іншому порядку передбаченому чинним законодавс-твом.

Відповідно до п.6.5 Додаткового договору до Договору іпотеки: іпотекодержатель вправі за своїм вибором звернути стягнення як на будь-яку частину предмета іпотеки, так і на весь предмет іпотеки. Якщо іпотекодержатель зверне стягнення на частину предмета іпотеки, він зберігає право звернення стягнення на інші частини предмета іпотеки.

Договір набирає чинності з дня його нотаріального посвідчення та діє до виконання борго-вих зобов'язань в повному обсязі та зобов'язань іпотекодавця за даним Договором.(п.9.1 Додатко-вого договору до Договору іпотеки).

Матеріали справи свідчать, що неналежне виконанням позичальником-Карягіним С.Ю. зо-бов'язань за Кредитним договором №СМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р., призвело до утворен-ня заборгованості перед Банком і стало підставою звернення ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 та ПМП «Вінницький центр медичної косметології «Омела» заборгованості за кредит-ним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2015р. у справі № 127/5717/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 698,90 доларів США, що еквівалентно по курсу 21,46 грн. за 1 долар США на день винесення рішення в розмірі 1 002 158 грн. 39 коп. та пеню в розмірі 6 487,18 доларів США, що еквівалентно по курсу 21,46 грн. за 1 долар США на день винесення рішення та становить 139 214 грн. 88 коп. У рахунок часткового погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: вбудоване приміщення загальною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: м.Вінниця, проспект Космонавтів, буд.7, позначеному на плані літерою «А» та належить на праві власності ПМП «Вінницький Центр косметології «Омела», а кошти отриманні від реаліза-ції предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості перед ТзОВ «ОТП Факто-ринг Україна». Застосовано спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження. Стягнуто в рівних частках з Відповідачів на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654 грн.(т.1, арк. справи 58-61).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15.02.2016р. у справі №127/5717/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кри-мінальних справ від 09.06.2016р. - рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09. 2015р. частині задоволених позовних вимог до ПМП «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та закрито провадження у справі в цій частині позову. Рішення суду в частині стягнення судового збору змінено, виключивши з нього посилання про стягнення судового збору з Підприємства. Рішення Вінницького міського суду Він-ницької області від 25.09.2015р. в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 про стяг-нення заборгованості за кредитним договором залишено без змін. (т.1, арк.справи 62-70).

При цьому, у рішенні від 15.02.2016р. в справі №127/5717/15-ц, апеляційним судом зазначе-но, що позовні вимоги заявлені позивачем-фінансовою установою до ПМП «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, укладеному між юридичними особами, хоча і пов'язані з вимогами позивача щодо стяг-нення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, проте їх розгляд можли-вий окремо і тому такі вимоги не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства. Отже, виходячи зі змісту статей 15, 16, 118 ЦПК України, статті 12 ГПК України, позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ПМП «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» щодо звер-нення стягнення на предмет іпотеки підлягають розгляду в порядку господарського, а не цивільно-го, судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2017р. на виконання рішення суду у справі №127/ 5717/15-ц від 29.05.2015р. видано виконавчий лист.(т.1, арк.справи 71).

Разом з тим, матеріали даної справи не містять доказів виконання судового рішення у спра-ві №127/5717/15-ц від 29.05.2015р. в частині залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Він-ницької області від 15.02.2016р.

Як зазначалось вище, рішенням від 27.06.2018р. господарський суд Вінницької області за-доволив позовні вимоги у повному обсязі.(т.1, арк.справи 210-216).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації заставного майна на прилюдних торгах.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК України - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд виходить з того, що з 05.02.2008р. - моменту укла-дення Договору кредитування, між Банком і Третьою особою виникли кредитні відносини, оскіль-ки взаємовідносини сторін підпадають під дефініцію статті 1054 ЦК України, коли за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кош-ти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'-язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також з матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення 05.02.2008р. Іпотечного до-говору між Банком і Відповідачем у справі виникли відносини застави, оскільки за своїми ознака-ми такі підпадають під визначення застави, наведене у ст.572 ЦК України: коли в силу застави кре-дитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою - одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини щодо договорів іпотеки здійснюються з урахуванням приписів ст.ст.572-593 ЦК України та вимог Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником ос-новного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо прі-оритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її ви-никнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Аналогічно врегульовано наслід-ки невиконання основного зобов'язання і ст.589 ЦК України.

Крім того, матеріали справи свідчать, що Банк-первісний кредитор та ТзОВ «ОТП Факто-ринг Україна»-новий кредитор уклали договір від 18.03.2011р. відступлення права вимоги за яким Банк відступив, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №СМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р. та за договором іпотеки №РМ-SMEB01/008/2008 від 05.02.2008р.(т.1, арк.справи 51-57).

Так, відповідно до ст.ст.512-518 ЦК України, Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступ-лення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій фо-рмі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено догово-ром або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконан-ням. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які зас-відчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Боржник має право висувати проти вимоги нового креди-тора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання пи-сьмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечен-ня, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредито-ром або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Крім того, перехід від Банку до Товариства права вимоги за кредитним та іпотечним дого-ворами також встановлено судовими рішеннями у цивільній справі №127/5717/15-ц, що в силу ч.4 ст.75 ГПК України не потребує додаткового доказування у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з 18.03.2011р. Товариство набуло право вимоги до Відповідача за Іпотечним договором.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) пере-дає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одер-жання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не ус-тановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного бан-ку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в по-рядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встанов-лено договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо по-зичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його вико-нання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 546 ЦК України передбачено можливість забезпечення виконання зобов'язання не-устойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (зас-таводавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).(ст.572 ЦК України). Іпотекою, згідно ч.1 ст.575 ЦК України - є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою - заставодержатель, згідно ст.589 ЦК України, набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завда-них порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вит-рат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1-2, 4-5 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заста-водержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне пра-во), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» (надалі в тексті - Закон), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користу-ванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником за-безпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпоте-ки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 3 Закону зазначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похід-ний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Предметом іпотеки може бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.(ст.5 Закону).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель, згідно ч.ч.1-3 ст.33 Закону, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язан-ням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стяг-нення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває пра-во звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого на-пису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, положення Договору іпотеки передбачає виникнення у іпотекодержателя пра-ва звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов'язань по кредитному договору.

Матеріалами справи, та судовими рішеннями у цивільній справі №127/5717/15-ц, ствердже-но та вірно встановлено судом першої інстанції, що позичальник ОСОБА_1 зобов'язання за Кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, стягнення якої і присуд-жено у цивільній зазначеній справі, що також в силу ч.4 ст.75 ГПК України не потребує додатково-го доказування у даній справі.

Таким чином вимога ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на заставлене майно не протирічить ні договору іпотеки, ні приписам цивільного законодавства.

При цьому, матеріали справи не містять доказів проведення Відповідачем розрахунку за Кредитним Договором після прийняття рішення у згаданій цивільній справі.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодер-жатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не вико-нання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.12 Зако-ну).

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за вико-навчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом про-дажу на прилюдних торгах, в тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконав-чого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст.41 Закону України «Про іпотеку»).

Положеннями частини першої статті 39 Закону передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний роз-мір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпоте-ки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпо-теки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що враховуючи наявність заборгованості за Кредитним договором вимога Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою.

Крім того, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості това-ру, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд першої інстанції дій-шов правомірного висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шос-тою статті 38 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сто-рони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені мож-ливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предме-та іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вар-тість майна змінилася.

Таким чином, не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, оскільки встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою части-ною шостою статті 38 цього Закону та сторони виконавчого провадження під час здійснення вико-навчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості ма-йна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася Верховний Суд, що знайшло відоб-раження у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №235/3619/15-ц від 21.03.201р.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів апеля-ційної інстанції, дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «ОТП Факторинг Україна» в повному обсязі, звернувши в рахунок погашення заборгова-ності за кредитним договором в розмірі 46 698,90 доларів США та пені в розмірі 6 487,18 доларів США стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах, на підставі оцін-ки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження.

Крім того, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номіналь-ною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами першою, другою статті 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо ін'-ший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-право-вим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства хоча й визначають національну валюту як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язан-ня в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Аналогічна правова позиція відображена у постановах Касацій-ного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018р. в справі №203/3486/15-ц, від 11.04. 2018р. в справі №300/900/15-ц, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2018 р. в справі №905/407/16.

Тому не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за Догово-ром в іноземній валюті, якщо саме вона визначена у договорі і позивач просить стягнути суму у валюті. Отже, стягнення боргу в іноземній валюті чітко узгоджується з вимогам чинного законо-давства, а її еквівалент визначено відповідно до курсу гривні.

Крім того, безпідставним та необґрунтованим є єдиний довод Скаржника, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги заяву представника про відкладення розгляду справи на інший час у зв'язку із перебуванням адвоката ОСОБА_2 у відпустці, оскільки законодав-ством України не обмежено кількість уповноважених представників, стаття 56 ГПК України перед-бачає також самопредставництво, а статтею 42 ГПК України учасникам справи надано права, а не передбачено обов'язок брати участь у судових засіданнях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скар-ги є безпідставними, недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами, а рішення суду першої інстанції ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов'язань Відпові-дачів, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позо-ву, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Він-ницької області від 27.06.2018р. у справі №902/103/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/103/18 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.