ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Справа№ 910/5768/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2018 (повний текст складено 27.07.2018)

у справі №910/5768/18 (суддя С.М. Морозов)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 15 203, 27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми збитків в розмірі 15 203,27 грн., що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 року у справі №910/5768/18 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 15 203,27 грн. збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні та 1 762,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу. При цьому, суд відмовив в задоволенні заяви відповідача про застосування наслідків спливу спеціального строку позовної давності до вимоги про стягнення збитків, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, згідно з якою строк позовної давності у даній справі визначається на підставі ст. 315 Господарського кодексу України та його перебіг розпочинається після закінчення строку розгляду претензії до перевізника, незалежно від того, чи пред'являлася вона до перевізника.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що на думку апелянта рішення суду першої інстанції є необґрунтованим і незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Зокрема, на думку скаржника, місцевим господарським судом невірно обчислено строки позовної давності, перебіг якого повинен починатись з дати складання комерційних актів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.08.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л. суддів Гончаров С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та відкрито апеляційне провадження у справі №910/5768/18, розгляд апеляційної скарги призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №910/5768/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 у справі №910/5768/18 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23.07.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшли заперечення проти відкриття провадження, в якому позивач просить відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з посиланням на те, що відповідачем у цій справі є юридична особа - ПАТ «Укрзалізниця», а не особа, яка подала апеляційну скаргу, - Регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а відтак, остання не є стороною у цій справі та не має права на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання прийла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у справі є не Регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а саме Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», адже філія лише представляє інтереси юридичної особи;

Водночас, наявними у матеріалах справи документальними доказами підтверджується наявність у Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» повноважень на здійснення дій у спірних правовідносинах від імені Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а відтак, апеляційна скарга фактично подана саме останнім.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відправником - ТОВ «Донінтервугілля» з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ відправлено вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого є ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Західенерго» у вагоні № 60482783 (маса вантажу - 69 000,00 кг), що підтверджується залізничною накладною №51049385 від 17.07.2017р., у вагоні № 67893347 (маса вантажу - 69 500,00 кг), що підтверджується залізничною накладною №51049450, у вагоні № 55180210 (маса вантажу - 66 800,00 кг), що підтверджується залізничною накладною №50790484 від 02.07.2017р., у вагоні № 60832102 (маса вантажу - 66 300,00 кг), що підтверджується залізничною накладною №51097228 від 20.07.2017р., у вагоні №55833529 (маса вантажу - 68 100,00 кг), що підтверджується залізничною накладною №51097053 від 20.07.2017р.

На станції Бурштин ЛЬВ у вищевказаних вагонах виявлено недостачу вантажу, а саме у вагоні № 60482783 виявлено недостачу в розмірі 1,8 т, про що складено комерційний акт № 490000/283 від 19.07.2017р.; у вагоні № 67893347 виявлено недостачу в розмірі 1,9 т, про що складено комерційний акт № 490000/284 від 19.07.2017р.; у вагоні №55180210 виявлено недостачу в розмірі 2,0 т, про що складено комерційний акт №490000/256 від 03.07.2017р.; у вагоні № 60832102 виявлено недостачу в розмірі 1,5 т, про що складено комерційний акт № 490000/292 від 24.07.2017р.; у вагоні № 55833529 виявлено недостачу в розмірі 2,0 т, про що складено комерційний акт № 490000/293 від 24.07.2017р.

При цьому, будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування їх з боку сторін відсутні.

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість втраченого вантажу визначена з урахуванням Довідки № 1/1910 від 20.09.2017р. (вагон № 60482783), Довідки № 1/1909 від 20.09.2017р. (вагон № 67893347), Довідки № 1/1908 від 20.09.2017р. (вагон № 55180210), Довідки № 1/1912 від 20.09.2017р. (вагон № 60832102), Довідки № 1/1914 від 20.09.2017р. (вагон № 55833529).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами доведено факт неспівпадіння спірних вагонах маси вантажу, вказаної в пункті відправлення в залізничних накладних, та маси вугілля, визначеної при переваженні під час слідування вказаних вагонів.

Згідно з п. «г» ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Відповідно до ст.114 Статуту недостача маси вантажу, з огляду на яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644:

- вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто;

- при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

1) 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже;

2) 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

3) 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі;

4) 0,5% маси всіх інших вантажів;

- норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як вбачається з матеріалів справи, вантажовідправники передали відповідачу для перевезення вугілля кам'яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) є мінеральним паливом.

Так, беручи до уваги найменування вантажу, зазначене у залізничних накладних, без будь-якої вказівки на його завантаження у вологому стані, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для застосування норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто як для вологого вантажу.

Питання, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908-928 ЦК України, статтями 306-315 ГК України.

За правилами ст. 908 ЦК України та ст. 306 ГК України, загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Згідно з приписами Статуту залізниць України:

- залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст. 105);

- залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 105);

- залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Додаткова підготовка вагонів та контейнерів під завантаження вантажів, що потребують особливих умов перевезення і зберігання, може здійснюватися залізницею на підставі договору за рахунок відправника. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником (ст. 31);

Згідно з приписами Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу:

- у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості вантажу на його поверхню може наноситися захисне маркування або застосовуватися покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу (п. 6);

- перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. (п. 5);

Згідно з п. 1.2 Правил перевезення вантажів навалом і насипом, вантажі, які не потребують захисту від атмосферних опадів (руда, вугілля, щебінка тощо), перевозяться у відкритому рухомому складі та у спеціальних вагонах.

Як вбачається з матеріалів справи, завантаження у вагони здійснено вантажовідправником, який вжив заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, а саме, маркував вантаж поперечними боронами по всьому вагону, які нанесені катком.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною 3 ст. 917 ЦК України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки накладні таких відміток не містять.

Відповідно до ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно ч. 1 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з ч. 1 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як зазначено в комерційних актах, в місцях зафіксованих заглиблень на поверхні вантажу нанесене відправником маркування відсутнє, виявлена нестача свідчить про те, що залізниця не забезпечила збереженість вантажу під час перевезення, а відтак наявна відповідальність саме відповідача як перевізника за спірну нестачу.

Щодо доводів апелянта про застосування наслідків спливу спеціального строку позовної давності до вимоги про стягнення збитків, що виникли з договору перевезення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 136 Статуту встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Пунктом "а" статті 134 Статуту передбачено, що претензії про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу можуть бути заявлені - з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Водночас, відповідно до ст. 315 Господарського кодексу України претензії перевізникові можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Таким чином, стаття 315 Господарського кодексу України і статті 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень. Проте, передбачають неоднакові строки позовної давності у спірних правовідносинах.

У даному випадку суд враховує, що Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, що був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за № 436-IV і набув чинності з 01.01.2004, містить у своїх прикінцевих положеннях зобов'язання Кабінету Міністрів України привести нормативні акти (в т.ч. і Статут залізниць України) у відповідність до норм ГК України, чого останнім зроблено не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що тільки після виконання зазначених дій, вказані нормативні акти, у тому числі і Статут залізниць, може бути застосований поряд із нормами ГК України (вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.04.2012 у справі № 10-26/166-10-4300).

Отже, беручи до уваги вказану правову позицію Верховного Суду України строк позовної давності у даній справі визначається на підставі ст. 315 Господарського кодексу України та його перебіг розпочинається після закінчення строку розгляду претензії до перевізника, незалежно від того, чи пред'являлася вона до перевізника.

Разом з тим, згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 4.7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, а тому у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Як вбачається з матеріалів справи, претензії про відшкодування вартості недостачі вантажу надіслані позивачем 22.11.2017.

Таким чином, строк, встановлений для відповіді на зазначені претензії, відповідно до ч. 3 ст. 315 Господарського кодексу України, закінчився 22.02.2018.

Таким чином, шестимісячний строк звернення до суду про відшкодування збитків за вимогами позивача не сплинув, у зв'язку з чим наслідки спливу строку позовної давності в межах даної справи не можуть бути застосовані.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 року у справі №910/5768/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 року у справі №910/5768/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 року у справі №910/5768/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5768/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз