ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018м. ДніпроСправа № 904/5000/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 5 999 431 грн. 74 коп. за договором про надання послуг із забезпечення питною водою від 26.12.2017 № 1509-2/33/у

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 05.11.2018 № 01-38/5271, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованість в сумі 5 999 431 грн. 74 коп., з яких: 4 960 710 грн. 00 коп. - основний борг, 865 187 грн. 62 коп. - пеня, 88 774 грн. 44 коп. - 3% річних, 84 759 грн. 68 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про надання послуг із забезпечення питною водою від 26.12.2017 № 1509-2/33/у.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Ухвалою господарського суду від 12.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 06.12.2018.

06.12.2018 на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі представника, у звязку із погіршенням погодних умов та неможливістю прибути у призначене судове засідання. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

06.12.2018 на адресу суду надійшов лист відповідача від 05.12.2018 № 2005, в якому відповідач просив суд розглянути справу без участі представника КП «Жилсервіс» та повідомив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв'язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення та докази, відповідач визнав позовні вимоги та проти задоволення позову не заперечує, суд оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

За результатами дослідження наявних у справі документів господарський суд дійшов висновку про достатність доказів для прийняття рішення у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (виробник) та Комунальним підприємством "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (споживач) укладено договір про надання послуг із забезпечення питною водою № 1509-2/33/у (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виробник бере на себе зобов'язання надати послугу із забезпечення споживача питною водою, відповідно до Закону України "Про питну воду та водопостачання", "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" затверджених наказом №190 від 27.06.2008 Міністерства з питань ЖКГ України зі змінами та доповненнями (далі - Правил), а споживач зобов'язується оплатити надані послуги.

Договір набирає чинності з 01.01.2018 та діє до 31.12.2018. Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін договору від виконання своїх зобовязань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії договору (п.п. 10.1, 10.2 договору).

У відповідності з п. 1.2. договору виробник бере на себе зобов'язання по забезпеченню споживача питною водою в обсязі 2 300 тис. куб. м/рік, згідно з розрахунками обємів споживання води помісячно (Додаток № 1).

Згідно із п.п. 2.1 та 2.2 договору тариф на послуги з постачання питної води становить: - тариф без ПДВ 8,55 за куб.м., ПДВ 1,71 грн., тариф з ПДВ 10,26 грн. за куб.м. У разі зміни уповноваженими органами цін (тарифів) на послуги вони, є обов'язковими для сторін за договором з моменту введення їх в дію уповноваженим органом.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що облік відпущеної води здійснюється засобами вимірювальної техніки, які пройшли державну метрологічну повірку та занесені до Державного реєстру.

Зняття показань водолічильника здійснюється представником виробника в присутності споживача або самим споживачем в останній день поточного місяця (п. 3.4 договору).

Фактична кількість питної води, узгоджується в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується у двох примірниках уповноваженими представниками виробника і споживача в останній дань поточного місяця та передається споживачу разом з рахунком (п. 3.6 договору).

За умовами п.п. 4.1, 4.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплату за надані послуги з поставки питної води споживач робить на підставі рахунків на оплату, виставлених виробником, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг.

Рахунки за надані послуги підлягають оплаті споживачем у національній валюті України. Надані послуги підлягають оплаті споживачем протягом 30-ти календарних днів після закінчення місяця, в якому надавалися послуги (п.п. 4.3, 4.4 договору).

На виконання умов договору у період з 01.01.2018 по 31.03.2018 позивачем надано відповідачу послуги по забезпеченню питною водою на загальну суму 4 960 710 грн. 00 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- № ОУс-000052 від 31.01.2018 на суму 1 674 596 грн. 16 коп.;

- № ОУс-000096 від 28.02.2018 на суму 1 523 815 грн. 20 коп.;

- № ОУс-000176 від 31.03.2018 на суму 1 762 298 грн. 64 коп.

Матеріали справи містять виставлені позивачем відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 4 960 710 грн. 00 коп. (а.с. 17, 19, 21).

Позивач зазначає, що в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання не виконав, оплату за отримані у вказаний період послуги не здійснив.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 12.09.2018 № 01-38/4368, в якій вимагав сплатити заборгованість за спірним договором (а.с. 22-23).

У відповіді від 14.09.2018 № 1068 на претензію позивача відповідач повідомив, що підприємство не в змозі здійснювати будь-які фінансові операції, в тому числі виконувати грошові зобовязання перед позивачем, у звязку із арештом банківських рахунків КП «Жилсервіс» виконавчою службою на підставі поданих позивачем виконавчих документів (а.с. 24).

За умовами п. 11.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 11.2 договору споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за надані послуги. Споживач сплачує виробнику пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, що діяла в період, за який нараховується пеня за кожен день такого прострочення, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. Нарахування пені починається з першого дня прострочення та припиняється у день виконання споживачем своїх зобов'язань.

На підставі п. 11.2 договору позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 865 187 грн. 62 коп. за загальний період з 03.03.2018 по 02.11.2018 за кожним актом окремо.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 88 774 грн. 44 коп. за загальний період з 03.03.2018 по 05.11.2018 та інфляційні втрати за загальний період з квітня по вересень 2018 у розмірі 84 759 грн. 68 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг із забезпечення питною водою є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Доказів припинення укладеного між сторонами договору про надання послуг із забезпечення питною водою від 26.12.2017 № 1509-2/33/у або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання за період з січня по березень 2018 становить 4 960 710 грн. 00 коп., та підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків-фактур тощо.

З урахуванням умов п. 4.4 договору, строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав:

- за актом № ОУс-000052 від 31.01.2018 02.03.2018;

- за актом № ОУс-000096 від 28.02.2018 30.03.2018;

- за актом № ОУс-000176 від 31.03.2018 30.04.2018.

Відповідач у наданому на адресу суду листі від 05.12.2018 № 2005 підтвердив наявність заборгованості перед позивачем за послуги водопостачання за період з січня по березень 2018 року в сумі 4 960 710 грн. 00 коп., у звязку із чим, за встановлених судом обставин, вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, щ о порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 960 710 грн. 00 коп. основного боргу, 865 187 грн. 62 коп. пені, 88 774 грн. 44 коп. 3% річних та 84 759 грн. 68 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Водночас, господарським судом враховано, що 06.12.2018 відповідачем подано лист від 05.12.2018 № 2005, відповідно до якого КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області не заперечує проти задоволення позовних вимог та фактично визнає позов.

Частинами 1 - 3 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як встановлено судом, лист від 05.12.2018 № 2005 підписаний директором КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1, повноваження якого перевірені судом та підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.11.2018 № НОМЕР_1 (а.с. 37-39).

Заявлене визнання позовних вимог не суперечить законодавству і не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів. За таких обставин визнання позову приймається господарським судом.

Частиною 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 44 995 грн. 74 коп., що складає 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем відповідно до платіжного доручення № 148871 від 02.11.2018, яке наявне в матеріалах справи № 904/5000/18, шляхом винесення окремої ухвали.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 44 995 грн. 74 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Молодіжна, буд. 53, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вул.. Сурікова, буд. 3, ) в особі філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул.. Степова, буд. 1, ) 4 960 710 грн. 00 коп. (чотири мільйони девятсот шістдесят тисяч сімсот десять грн. 00 коп.) основного боргу, 865 187 грн. 62 коп. (вісімсот шістдесят пять тисяч сто вісімдесят сім грн.. 62 коп.) пені, 88 774 грн. 44 коп. (вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири грн. 44 коп.) 3% річних, 84 759 грн. 68 коп. (вісімдесят чотири сімсот пятдесят девять грн. 68 коп.) інфляційних втрат, 44 995 грн. 74 коп. (сорок чотири тисячі девятсот девяносто пять грн. 74 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 14.12.2018