УХВАЛА

м. Київ

05.12.2018Справа № 910/13320/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (вул. Підлісна,3, м. Київ, 03164)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (вул. Євгена Сверстюка, буд.11, корп.Б, м. Київ, 02002)

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності

Представники сторін:

від позивача: Мошківський В.А. - довіреність № 18-0014/55882 від 18.10.18р.; Порало Т.І. - довіреність № 18-0014/55889 від 18.10.18р.;

від відповідача - 1: не з'явилися;

від відповідача - 2: Дяченко Е.В. - керівник.

Обставини справи:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про визнання недійсним Договору № 036 від 30.09.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року та застосування наслідків його недійсності, а саме зобов'язання ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" повернути ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно оспорюваного правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається той факт, що відповідач 2 (управитель за договором про передавання в управління непроданих актів від 20.11.2013 року), укладаючи оспорюваний договір цесії, допустив порушення Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.08.2001 року № 369 та умови договору про управління, вийшовши за межі своїх повноважень, що, на думку позивача є підставою для визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.12.2018 року.

03.12.2018 року через відділ діловодства суду від Національного банку України надійшло клопотання про об'єднання справ одне провадження.

Вказане клопотання позивач мотивує тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває також справа №910/13533/18 за позовом Національного банку України до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про договору №050 від 30.09.2015 про відступлення права вимог (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за Кредитним договором № 11/03-03 від 19.01.2007 та про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору № 050 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

В обґрунтування клопотання Національний банк України зазначає, що (1) позовні вимоги по справам №910/13533/18 та №910/13320/18 є однорідними, поєднані між собою підставами виникнення та поданими доказами; (2) підстави звернення позивачем до суду щодо оскарження договорів про відступлення права вимоги (цесії) є аналогічними та виникають з порушення та неналежного виконання умов Договору про передавання в управління непроданих актів від 20.11.2013 року та Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.08.2001 року № 369; (3) обставини, на яких ґрунтуються вимоги Національного банку України підтверджуються тими самими доказами, а порушення вимог законодавства при укладенні договорів про відступлення права вимоги (цесії) є аналогічними.

04.12.2018 року через відділ діловодства суду від Національного банку України надійшло клопотання про витребування доказів, у якому позивач просить витребувати:

- у відповідачів -1, -2 для огляду судом оригінал договору № 036 від 30.09.2015 року про відступлення права вимоги (цесії), за кредитним договором № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант";

- у відповідача -1 - оригінал кредитного договору № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року зі всіма додатками та додатковими угодами для огляду судом та належним чином завірену копію для залучення до матеріалів справи.

У судове засідання 05.12.2018 року з'явилися уповноважені представники позивача та відповідача - 2, представники відповідача -1 не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 05.12.2018 року, розглянувши клопотання Національного банку України про об'єднання справ одне провадження та про витребування доказів, заслухавши пояснення представників позивача, які підтримали подані клопотання в повному обсязі, та заперечення представника вілповідача-2, суд зазначає наступне.

Щодо клопотання Національного банку України про об'єднання справ одне провадження.

По-перше, згідно ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Проте, суд не погоджується з доводами позивача про те, що вказані справи поєднані між собою підставою виникнення, оскільки в кожній наведеній ним у клопотанні справі підставою виникнення правовідносин між відповідачами є окремий договір про відступлення права вимоги (цесії) за окремим кредитним договором.

Водночас, ідентичність оформлення доказів, що мають бути подані до суду під час розгляду даних справ, не свідчить про їх тотожність, а тому в розумінні ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України дані справи не можуть вважатись пов'язаними поданими доказами, оскільки до кожної справи позивачем надано різні договори та додатки до них.

По-друге, нормою ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов'язок, об'єднати в одне провадження декілька справ за клопотанням учасника справи за позовами.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Проте, виконання передбачених ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завдань щодо своєчасного вирішення судом спору та ефективного захисту порушених прав позивача буде значно ускладнено у разі об'єднання в одне провадження вказаних у клопотанні справ, оскільки в рамках однієї справи суд буде зобов'язаний дослідити різні договори та інші докази, надані сторонами на підтвердження своєї правової позиції, та надати їм відповідну правову оцінку, що унеможливить розгляд даної справи у визначений процесуальним законом строк.

На переконання суду, об'єднання згаданих вище справ перешкоджатиме з'ясуванню прав та обов'язків сторін, а також суттєво ускладнить вирішення спору, а тому суд, враховуючи вищевикладене відхиляє клопотання Національного банку України про об'єднання справ №910/13533/18 та №910/13320/18 в одне провадження як необґрунтоване.

Щодо клопотання Національного банку України про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч.ч. 1,2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У поданому клопотанні позивачем зазначено про відсутність у нього оригіналу оскаржуваного договору про відступлення права вимоги (цесії) з огляду на те, що позивач не є стороною даного правочину.

За приписами ч. 6. ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

В свою чергу, обґрунтовуючи необхідність витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" оригіналу кредитного договору № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року, який передано внаслідок відступлення права вимоги, позивач зазначає про те, що наявність його у відповідача -1 свідчитиме, що він є належним відповідачем по справі та ним не зроблено чергового відступлення права вимоги за кредитним договором № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, а також перелік обставин, що входять до предмету доказування по справі, з огляду на приписи ч.4 ст.74 та ст.81 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та наявності підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 81, 91, 173, 232-235, ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Національного банку України про об'єднання справ №910/13533/18 та №910/13320/18 в одне провадження відхилити як необґрунтоване.

2. Клопотання Національного банку України про витребування доказів задовольнити.

3. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (вул. Євгена Сверстюка, буд.11, корп.Б, м. Київ, 02002; ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (вул. Підлісна,3, м. Київ, 03164; ) для огляду судом оригінал договору № 036 від 30.09.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант".

4. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (вул. Підлісна,3, м. Київ, 03164; ) оригінал кредитного договору № 11/21-70-КА від 15.09.2008 року зі всіма додатками та додатковими угодами для огляду судом та належним чином завірену копію для долучення до матеріалів справи.

5. У разі неможливості подання витребуваних судом доказів - надати суду обґрунтовані письмові пояснення з даного приводу.

6. Ухвала набирає законної сили 05.12.2016 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 11.12.2018 року.

Суддя М.М. Якименко