ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Справа № 918/203/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

відповідач 1 ОСОБА_1, посвідчення № 188 від 07.11.17

відповідач 2 ОСОБА_2, довіреність № 9358/02/34-18 від 13.11.18

відповідач 3 ОСОБА_3І, довіреність № 12-24/2 від 02.01.18

відповідач 2 ОСОБА_4, довіреність № 10191/02/36-18 від 03.12.18

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 17.08.2018 року у справі № 918/203/18

(повне рішення складено 27 серпня 2018 року, суддею Н.Ф. Церковна)

за позовом Кузнецовського міського комунального підприємства

до Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

до Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області

про відшкодування шкоди в сумі 2 121 682 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

Кузнецовське міське комунальне підприємство звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області 2121682 грн. 39 коп. збитків, завданих неправомірними діями державних виконавців під час проведення виконавчого провадження.

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Церковна Н.Ф.) від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18 задоволено позов Кузнецовського міського комунального підприємства (надалі - позивач) до Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області (надалі - відповідач 1), Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (надалі - відповідач 2), Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області (надалі - відповідач 3) про відшкодування шкоди в сумі 2121682,39 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог). Присуджено до стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області на користь Кузнецовського міського комунального підприємства грошові кошти в розмірі 2 060 151,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що ухвалами Господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі № 918/915/15, від 02 листопада 2016 року у справі № 918/915/15 та від 11 січня 2017 року у справі № 918/610/16 встановлено незаконність дій державних виконавців Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області щодо неодноразового накладення арештів на кошти позивача, що знаходяться на рахунку № 3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб. Неправомірні дії державних виконавців при виконанні наказів у справах №918/915/15 та №918/610/16 полягали в тому, що державними виконавцями було неправомірно та неодноразово накладено арешт на грошові кошти Кузнецовського міського комунального підприємства, що знаходяться, зокрема, на рахунку № 3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб. Шкода полягає в безпідставному стягненні з позивача 2 060 151 грн. 50 коп. податкового боргу та штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з фактичною неможливістю Кузнецовського міського комунального підприємства сплатити вищезазначені податкові платежі у встановлений законом строк. Причинно-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність арештів грошових коштів боржника на рахунку № 3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, останній був позбавлений можливості здійснити вказані податкові платежі у встановлений законом строк. Наявність вини Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області і Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області у вказаних діях не спростовано під час розгляду справи № 918/203/18, та відповідно вона за змістом частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України презюмується.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при встановленні обставин, що не потребують доказування, помилково застосував положення частини 4 статті 75 ГПК України, взявши до уваги лише резолютивну частину рішень суду від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15, від 02 листопада 2016 року у справі №918/915/15 та від 11 січня 2017 року у справі №918/610/16, не беручи до уваги при цьому зміст самої мотивувальної частини відповідних рішень. Мотивувальні частини зазначених ухвал не встановлюють обставин неправомірності (незаконності) дій державних виконавців саме в частині накладення арештів на кошти позивача, необхідних для сплати податку з доходів фізичних осіб (констатується лише встановлений статтею 67 Конституції України обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом).

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що накладення арешту на кошти боржника та їх подальше списання є імперативним обов'язком державного виконавця. В порядку визначеному статтями 13, 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець позбавлений альтернативи у прийнятті процесуального рішення, окрім як постанови про накладення арешту на кошти у разі виявлення відкритих розрахункових рахунків. Унеможливлення накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом регламентовано частиною 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, апелянт зазначає, що під час винесення процесуального рішення щодо накладення арешту на кошти на рахунках боржника виконавець не знає та не може знати обставин наявності чи відсутності спеціального режиму відповідного рахунку. Саме тому, законодавець частиною 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" регламентував дії банку у разі надходження виконання постанови виконавця про арешт коштів, а саме банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 вересня 2018 року у справі №918/203/18 відмовлено Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги; апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18 залишено без руху.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно Указу Президента України №454/2017 від 29 грудня 2017 року Рівненський апеляційний господарський суд ліквідовано та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05 жовтня 2018 року в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01 жовтня 2018 року "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03 жовтня 2018 року до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2018 року для розгляду справи №918/203/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2018 року у справі №918/203/18 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.; розгляд апеляційної скарги призначено на "14" листопада 2018 р. об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2.

Від позивача Кузнецовського міського комунального підприємства надійшов відзив №1004 від 06 листопада 2018 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. У відзиві позивач додатково зазначає, що визнання незаконними дій державних виконавців є преюдиційною обставиною, не залежно від змісту самої мотивувальної частини відповідних рішень. Для спростування преюдиційних обставин, учасник справи може подати до суду належні та допустимі докази, які повинні бути оцінені судом у загальному порядку за правилами статті 86 ГПК України. В той же час, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які би могли спростувати преюдиційні обставини.

12 листопада 2018 року від відповідача 3 Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області надійшли пояснення, у яких зазначено, що Головне управління Казначейства не вступало у правовідносини з позивачем, своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законних прав та інтересів. Органи казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України та здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 листопада 2018 року у справі №918/203/18 розгляд апеляційної скарги відкладено на 05 грудня 2018 року об 11:40 год.; запропоновано Кузнецовському міському комунальному підприємству надати письмові пояснення щодо вжитих заходів з метою уникнення чи зменшення розміру нарахованих ГУ ДФС в Рівненській області штрафних санкцій.

19 листопада 2018 року від Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі № 918/203/18. В заяві відповідач просить приєднатись до апеляційної скарги поданої відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області по даній справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 листопада 2018 року у справі №918/203/18 заяву Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про приєднання до апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі № 918/203/18 залишено без розгляду.

29 листопада 2018 року від Кузнецовського міського комунального підприємства надійшли письмові пояснення №1107 від 27 листопада 2018 року, у яких зазначено, що з метою скасування нарахованих ГУ ДФС у Рівненській області штрафних санкцій, Кузнецовське МКП зверталося до Державної фіскальної служби України з скаргою №618 від 27 червня 2018 року на податкові повідомлення-рішення, зокрема за № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року та № від 15 червня 2017 року, у якій просило скасувати зазначені повідомлення-рішення у адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України від 31 липня 2017 року №16678/6/99-99-11-02-02-25 рішення про застосування штрафних санкцій № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року залишено без змін, а скаргу Кузнецовського МКП в частині оскарження рішень без задоволення. Рішенням Державної фіскальної служби України від 17 серпня 2017 року №18155/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення, зокрема за № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року залишено без змін, а скаргу КМКП без задоволення. Враховуючи накладений арешт на кошти, що знаходяться на рахунках КМКП, підприємство не мало змоги сплатити судовий збір для подачі позовної заяви про скасування податкових повідомлень-рішень. Крім того, проаналізувавши достатність підстав для скасування зазначених податкових повідомлень-рішень, підприємство об'єктивно оцінювало ризик відмови у задоволенні позовних вимог, що принесло би підприємству додаткові збитки в розмірі сплаченого судового збору.

05 грудня 2018 року від Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області надійшли додаткові пояснення №12182 від 05 грудня 2018 року до апеляційної скарги, в яких апелянт додатково зазначає, що позов Кузнецовського міського комунального підприємства заявлено до неналежного відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, оскільки належним відповідачем у даній справі має бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

05 грудня 2018 року від Вараського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №918/203/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку касаційної скарги на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 листопада 2018 року у справі №918/203/18 про залишення заяви без розгляду.

Колегія суддів розглянувши вказане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 17.12) Перехідних положень ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Пунктом 17.10) Перехідних положень ГПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17 - 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали.

Однак, вказаний перелік не містить ухвали про залишення без розгляду заяви про приєднання до апеляційної скарги.

Крім того, з аналізу статей 227 та 228 ГПК України, які передбачають обов'язок та право суду зупинити провадження у справі єдиною підставою для зупинення провадження у даній справі могла бути об'єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Однак, за частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В свою чергу, Вараським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області до клопотання про зупинення провадження додано лише докази надсилання та вручення листа до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду. Проте, до клопотання не долучено доказів відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене та основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, розумність строків розгляду справи судом, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Безпосередньо в судовому засіданні 05 грудня 2018 року було заслухано пояснення представників відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Водночас, в письмових пояснення №1107 від 27 листопада 2018 року Кузнецовське міське комунальне підприємство просило провести розгляд апеляційної скарги за відсутності представника підприємства.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та письмових пояснень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в процесі здійснення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2015 року №918/915/15 про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", 2 774 729 грн. 06 коп. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції (правонаступником якого є Вараський міський відділ ДВС ГТУЮ у Рівненській області) було винесено постанови від 29 квітня 2016 року та від 11 травня 2016 року про арешт коштів боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства.

Зокрема, постановою від 29 квітня 2016 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", постановою від 11 травня 2016 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках № 2861, № 2459 в ПАТ КБ "Приватбанк" та №1567, №1567 в УАТ "Ощадбанк" в м. Рівне.

Не погоджуючись з наведеними діями державного виконавця, Кузнецовське міське комунальне підприємство 18 травня 2016 року звернулося до господарського суду Рівненської області зі скаргою на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції, в якій, з урахуванням поданої 15 червня 2016 року заяви про уточнення скарги від 13 березня 2016 року №1062, скаржник просив суд визнати дії відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції щодо накладення арешту постановою від 29 квітня 2016 року на кошти боржника в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/915/15, по зведеному виконавчому провадженню №44201994, на рахунку, відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк" №3090, в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, незаконними, а також визнати недійсною та скасувати вказану постанову в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині судового наказу №918/915/15 від 14 вересня 2015 року (ВП № 48876623) на суму 2 048 235.45 грн. в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, 24 травня 2016 року Кузнецовське міське комунальне підприємство також звернулося до господарського суду Рівненської області зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції від 19 травня 2016 року №1122, в якій скаржник просив визнати дії цього відділу ДВС по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року протиправними, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11 травня 2016 року, який накладений на грошові кошти на рахунках №2861, №2459 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині суми 2774729,06 грн. (залишок боргу 1963235,49 грн.) по судовому наказу №918/915/15 від 14 вересня 2015 року (ВП №48876623).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07 грудня 2016 року, вищенаведені скарги Підприємства на дії відділу ДВС Кузнецовського МУЮ задоволено. Визнано дії відділу ДВС Кузнецовського МУЮ щодо накладення арешту на кошти боржника - Кузнецовського міського комунального підприємства, які знаходяться на рахунках №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, №2861, №2459, відкритих в ПАТ КБ "Приватбанк", №1567, №1567, відкритих в у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м. Рівне, вчинені під час виконання наказу господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2014 року №918/915/15 (зведене виконавче провадження ВП №44201994) незаконними; визнано недійсними постанови державного виконавця відділу ДВС Кузнецовського МУЮ від 29 квітня 2016 року, від 11 травня 2016 року, від 11 травня 2016 року у зведеному ВП №44201994 про накладення арешту на кошти боржника - підприємства, які знаходяться на рахунках №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, №2861, №2459, відкритих в ПАТ КБ "Приватбанк", №1567, №1567, відкритих в у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м. Рівне.

Наведена ухвала залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 07 грудня 2016 року, а відтак набрала законної сили та у встановленому законом порядку скасована не була.

Судами встановлено, що на виконання цієї ухвали 24 червня 2016 року в.о. начальника державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції було винесено постанову про звільнення майна з-під арешту, якою звільнено з-під арешту кошти позивача, які знаходяться на рахунках підприємства №3090 - в частині заробітної плати, соціальних виплат, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, №2861, №2459, відкритих в ПАТ КБ "Приватбанк", №1567, №1567, відкритих в у філії Рівненського обласного УАТ "Ощадбанк" м. Рівне.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в межах зведеного виконавчого провадження в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції винесено постанову про арешт коштів боржника від 09 червня 2016 року, якою накладено арешт на кошти позивача в межах суми 16 038 543 грн. 82 коп., що містяться на рахунках №1250, №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк".

Не погоджуючись з наведеними діями державного виконавця, Кузнецовське міське комунальне підприємство 21 червня 2016 року звернулося до господарського суду Рівненської області зі скаргою на дії цього органу ДВС, в якій просило суд визнати дії відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції щодо накладення арешту постановою від 09 червня 2016 року на кошти боржника в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/915/15 по зведеному виконавчому провадженню №44201994, на рахунку відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк" №3090 в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб незаконними, визнати недійсною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції від 09 червня 2016 року по зведеному виконавчому провадженню №44201994, в частині виконання постанови, якою накладено арешт на рахунок №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині судового наказу №918/915/15 від 14 вересня 2015 року (ВП № 48876623) на суму 1 963 235 грн. 49 коп. в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02 листопада 2016 року у справі №918/915/15 вищенаведену скаргу позивача на дії відділу ДВС Кузнецовського МУЮ задоволено. Визнано дії відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 9 червня 2016 року в межах коштів, необхідних для виплати заробітної плати незаконними, а також визнано недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції про арешт коштів боржника від 09 червня 2016 року, що містяться на рахунку № 3090, який зареєстрований в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області у справі № 918/915/15 по зведеному виконавчому провадженню №44201994 на суму 1 963 235, 49 грн. в межах коштів, необхідних для виплати заробітної плати.

Наведена ухвала на час розгляду даного спору набрала законної сили та у встановленому законом порядку скасована не була.

З матеріалів справи також вбачається, що спірне зведене виконавче провадження згідно постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про передачу матеріалів виконавчого провадження від 02 липня 2016 року було передано від Кузнецовського міського відділу ДВС до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області.

Судами встановлено, що на виконання зазначеної ухвали суду від 02 листопада 2016 року у справі №918/915/15, 23 листопада 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з коштів боржника, що містяться на рахунку №3090, який зареєстрований в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області у справі №918/915/15 по зведеному виконавчому провадженню №44201994 на суму 1 963 235, 49 грн. в межах коштів, необхідних для виплати заробітної плати, що накладений постановою про арешт коштів боржника від 09 червня 2016 року.

В рамках виконання зведеного виконавчого провадження №44201994 щодо виконання судових рішень про стягнення з боржника грошових коштів, зокрема, згідно наказу господарського суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року №918/610/16 (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52076562 від 02 вересня 2016 року), головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області винесено постанову про арешт коштів боржника від 21 грудня 2016 року, за якою накладено арешт на кошти боржника на загальну суму 77 682 173,51 грн., що містяться на рахунках №1567, №1567 в Ф. Рівненське обласне УП АТОЩАД м. Рівне, №1250, №3090, №2861, №2459 в ПАТ КБ "Приватбанк" та №4639 в АБ "УКРГАЗБАНК".

Не погоджуючись з наведеними діями державного виконавця, Кузнецовське міське комунальне підприємство 04 січня 2017 року звернулося до господарського суду Рівненської області з відповідною скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, відповідно до якої просило суд визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо накладення арешту на кошти боржника постановою від 21 грудня 2016 року в частині виконання ухвали господарського суду Рівненської області по справі №918/610/16, по зведеному виконавчому провадженню №44201994, щодо відкритого рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк" №3090, в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб незаконними, визнати недійсною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21 грудня 2016 року по зведеному виконавчому провадженню №44201994 у вищенаведеній частині, а також визнати незаконною (протиправною) бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо не зняття арешту з рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині ухвали №918/610/16 від 02 вересня 2016 року про стягнення 5 902 012,91 грн. (ВП № 52076562), накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 21 грудня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11 січня 2017 року у справі №918/610/16, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2017 року, зазначену скаргу позивача на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було задоволено; визнано дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо накладення арешту на кошти боржника постановою від 21 грудня 2016 року в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області по справі №918/610/16, по зведеному виконавчому провадженню №44201994, щодо відкритого рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк" №3090, в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб незаконними, визнано недійсною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21 грудня 2016 року по зведеному виконавчому провадженню №44201994, в частині виконання постанови, якою накладено арешт на рахунок №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині наказу №918/610/16 від 09 серпня 2016 року про стягнення 5 902 012,91 грн. (ВП № 52076562) в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, а також визнано незаконною (протиправною) бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо не зняття арешту з рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" в частині наказу №918/610/16 від 9 серпня 2016 року про стягнення 5 902 012,91 грн. (ВП № 52076562) накладено відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 21 грудня 2016 року.

Наведена ухвала також набрала законної сили та не була скасована у встановленому законом порядку.

На виконання зазначеної ухвали 13 березня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з коштів боржника, що містяться на рахунку №3090, який зареєстрований в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині виконання наказу господарського суду Рівненської області у справі №918/610/16 по зведеному виконавчому провадженню №44201994 в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, що накладений постановою про арешт коштів боржника від 21 грудня 2016 року.

За результатами проведеної Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області документальної планової виїзної перевірки Кузнецовського міського комунального підприємства з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року було складено відповідний акт перевірки від 01 червня 2017 року №281/17-00-14-01-09/30536302 /т.1, а.с. 202-244/.

На підставі вищенаведеного акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області були винесені податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2017 року № про нарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені, на суму 140 740 грн. 08 коп. /т.1, а.с. 27-28/; податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2017 року № про нарахування суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, на суму 1 219 653 грн. 06 коп. /т.1, а.с. 29/; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15 червня 2017 року № на суму 314 864 грн. 15 коп. /т.1, а.с.30/, а також від 18 серпня 2017 року № на суму 446 425 грн. 10 коп. /т.1, а.с.31/.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що Кузнецовське міське комунальне підприємство у повному обсязі погасило наявну в нього заборгованість з податкового боргу, встановлену вищенаведеним актом перевірки від 01 червня 2017 року №281/17-00-14-01-09/30536302 та відповідними податковими повідомленнями-рішеннями і рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 травня 2018 року № 3619/9/17-00 /т.1, а.с.136/.

Предметом даного спору є вимога Кузнецовського міського комунального підприємства (з урахуванням заяв позивача про зменшення розміру позовних вимог від 04 червня 2018 року № 497 та про уточнення позовних вимог від 12 червня 2018 року № 520), заявлена до Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь позивача грошових коштів в розмірі 2 060 151 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Вараського (Кузнецовського) міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на підставі статей 1166, 1174 Цивільного кодексу України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд прийшов до висновку, що ухвалами Господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі № 918/915/15, від 02 листопада 2016 року у справі № 918/915/15 та від 11 січня 2017 року у справі № 918/610/16 встановлено незаконність дій державних виконавців Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області щодо неодноразового накладення арештів на кошти позивача, що знаходяться на рахунку № 3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб. Неправомірні дії державних виконавців при виконанні наказів у справах №918/915/15 та №918/610/16 полягали в тому, що державними виконавцями було неправомірно та неодноразово накладено арешт на грошові кошти Кузнецовського міського комунального підприємства. Шкода полягає в безпідставному стягненні з позивача 2 060 151 грн. 50 коп. податкового боргу та штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з фактичною неможливістю Кузнецовського міського комунального підприємства сплатити вищезазначені податкові платежі у встановлений законом строк. Причинно-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність арештів грошових коштів боржника на рахунку № 3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, останній був позбавлений можливості здійснити вказані податкові платежі у встановлений законом строк. Наявність вини Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області і Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області у вказаних діях не спростовано під час розгляду справи № 918/203/18, та відповідно вона за змістом частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України презюмується.

Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах статті 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

У розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

Як зазначалось вище, ухвалами господарського суду Рівненської області від 21 червня 2016 року у справі №918/915/15, від 02 листопада 2016 року у справі №918/915/15 та від 11 січня 2017 року у справі №918/610/16 встановлено незаконність дій державних виконавців Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області щодо неодноразового накладення арештів на кошти позивача, що знаходяться на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

В даному випадку неправомірні дії державних виконавців при виконанні наказів у справах №918/915/15 та №918/610/16 полягали в тому, що державними виконавцями було неправомірно та неодноразово накладено арешт на грошові кошти позивача, що знаходяться, зокрема, на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Як зазначено місцевим судом та як стверджує позивач, шкода полягає в безпідставному стягненні з позивача 2 060 151 грн. 50 коп. податкового боргу та штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з фактичною неможливістю Кузнецовського міського комунального підприємства сплатити вищезазначені податкові платежі у встановлений законом строк.

Однак, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про те, що причинно-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність арештів грошових коштів боржника на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк", в частині грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, останній був позбавлений можливості здійснити вказані податкові платежі у встановлений законом строк.

Позивачем не зазначено та не підтверджено, яким чином пов'язані неправомірно накладені арешти на грошові кошти на рахунку №3090 в ПАТ КБ "Приватбанк" із застосуванням до Кузнецовського міського комунального підприємства штрафних санкцій передбачених Податковим кодексом України.

Позивачем, зокрема, не визначено та не доведено, що внаслідок відсутності арешту на рахунку він уникнув би зазначених штрафних санкцій.

Згідно пункту 10.1. Постанови Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції (Пункт 10.7 Постанови НБУ).

Матеріали справи не містять доказів надіслання позивачем в банк платіжних доручень про сплату заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб та повернення їх банком без виконання з відповідними відмітками.

Підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 Податкового кодексу України передбачено право платників податків одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим кодексом.

Пунктами 18.1, 18.2 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податків і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим кодексом для платників податків.

Відповідно до пунктів 32.1, 32.2, 32.3 зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

З аналізу вищезазначених норм податкового законодавства вбачається, що Кузнецовське міське комунальне підприємство мало право звернутися до податкової інспекції із заявою про відстрочку сплати податків, що зроблено не було.

Позивач не був позбавлений можливості звернутися до контролюючого органу з письмовими поясненнями щодо неможливості виконання податкових зобов'язань у зв'язку із арештованими розрахунковими рахунками підприємства та додавши копії підтверджуючих документів (постанов ДВС про арешт рахунків).

Матеріали справи містять докази звернення Кузнецовського МКП до Державної фіскальної служби України з скаргою №618 від 27 червня 2018 року на податкові повідомлення-рішення, зокрема за № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року та № від 15 червня 2017 року, у яких міститься прохання скасувати зазначені повідомлення-рішення у адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 31 липня 2017 року №16678/6/99-99-11-02-02-25 рішення про застосування штрафних санкцій № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року залишено без змін, а скаргу Кузнецовського МКП в частині оскарження рішень без задоволення. Рішенням Державної фіскальної служби України від 17 серпня 2017 року №18155/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення, зокрема за № від 15 червня 2017 року, № від 15 червня 2017 року залишено без змін, а скаргу КМКП без задоволення

З позовною заявою про скасування податкових повідомлень-рішень до суду Кузнецовське МКП не зверталося у зв'язку із відсутністю коштів для сплати судового збору. Однак, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції станом на момент проведення податкової перевірки) було передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Вказана бездіяльність позивача свідчить про те, що у спірних відносинах залишився недоведеним причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів і заподіяною шкодою, на що суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до прийняття помилкового рішення про стягнення шкоди.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що саме лише задоволення скарг на дії ДВС не є безумовною обставиною для висновку про наявність причинного зв'язку між діями посадових осіб органів ДВС та заподіяною шкодою.

Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими.

Причинний зв'язок, як обов'язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Колегія суддів апеляційного господарського суду на підставі досліджених і оцінених доказів дійшла висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження заподіяння шкоди саме відповідачами.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Таким чином, коло осіб, які мають право бути позивачем та відповідачем у господарському процесі визначені статтею 4 ГПК України.

Частинами 2, 3 статті 4 ГПК встановлено, що право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Отже, відділи примусового виконання рішень, не є органами державної виконавчої служби у розумінні наведених положень законодавства.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відділ примусового виконання рішень входить до складу Управління.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позовні вимоги Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення шкоди заявлено до відповідача 2 - Відділу примусового виконання рішень, який входить до складу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

В той же час, виходячи з положень статті 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", підрозділи органів державної виконавчої служби, а саме, відділ примусового виконання рішень Департаменту, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не є самостійними органами державної виконавчої служби.

У зв'язку з цим, виходячи з вищенаведених приписів законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами у господарських справах, які розглядаються в порядку позовного провадження за участю органів ДВС можуть бути лише органи державної виконавчої служби, перелік яких наводиться у пункті 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5.

При цьому, відділ державної виконавчої служби, не є самостійним суб'єктом господарського процесу в розумінні статей 4, 45 ГПК України, а отже не може бути відповідачем у господарській справі, тоді як належним відповідачем має бути відповідний орган державної виконавчої служби, визначений наведеними вище нормами законодавства, в даному випадку Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В той же час, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області лише входить до складу Управління, що виключає можливість його участі у справі в якості відповідача.

Відтак, позов у даній справі заявлено до неналежного відповідача 2, в той же час, належним відповідачем 2 у справі є саме Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Статтею 48 ГПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження , а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином наведені норми свідчать, що у разі подання позову до неналежного відповідача, суду першої інстанції необхідно було здійснити заміну первинного відповідача на належного, або, у разі заперечень позивача, залучити вказаний орган як другого відповідача.

Разом з тим, при розгляді справи у суді першої інстанції, останній з власної ініціативи, а також і сторони не порушували питання щодо заміни неналежного відповідача у справі.

У відповідності до ст. 45 ГПК, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу. За змістом ст. 4 ГПК України до таких осіб належать юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування. Встановивши, що відділ примусового виконання рішення не є юридичною особою, суд приходить до висновку про неможливість розгляду спору в порядку господарського судочинства, оскільки останній не відповідає суб'єктній юрисдикції господарських судів (ст. 20 параграфа 1 глави 2 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, внаслідок чого судове рішення є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке регулює спірні правовідносини. Провадження в частині заявлених позовних вимог до відповідача 2 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області підлягає закриттю, з огляду на те, що відповідач 2 не є юридичною особою. В іншій частині позовних вимог Кузнецовського міського комунального підприємства слід відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 231, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 17.08.2018 року у справі № 918/203/18 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 17 серпня 2018 року у справі №918/203/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову до Вараського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області відмовити. Провадження у справі до Відділу примусового виконання рішення Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області закрити.

Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська обл., м. Вараш, майдан Незалежності, б. 2, код 30536302) на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Замкова, 22-А, код 34922678) 46353,41 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/203/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.