ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.12.2018                      Справа № 905/1962/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 22140 грн. 70 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи -,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 22140 грн. 70 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2017 на адресу позивача по залізничній накладній №52452679 надійшов кокс доменний у вагонах №52511581, в кількості 43550кг та №56956048 в кількості 46050 кг., вантажовідправник – ПрАТ «АКХЗ». Після прибуття на станцію Сартана Донецької залізниці органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлена нестача вугілля у вагоні у №52511581, масою 2030 кг., та у вагоні №56956048 масою 1450 кг., що відображено в комерційних актах №463003/443/745 від 18.10.2017 та №484809/744 від 19.10.2017.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме – це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.10.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

26.11.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на відсутність доказів – документів оплати вантажу за спірним перевезенням та податкової накладної.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

07.05.2017 за залізничною накладною №52452679 ПрАТ «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач) у вагонах №56956048та №52511581 кокс доменний, у вологому стані. Виходячи зі змісту накладної №52452679, маса вантажу у вагоні №56956048становить 46050кг та у вагоні №52511581 - 43550кг. Згідно пункту 7 залізничної накладної: вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону.

Під час прибуття вагонів на станцію Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24, 52 Статуту залізниць України згідно акту загальної форми №7649 від 17.10.2017 та №12613 від 18.10.2017р. була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №56956048та №52511581 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача, повірених 08.09.2017, виявилось, що у вагоні №56956048 фактична маса брутто вагону не указана., вага тари 21800 кг., маса вантажу нетто 46050 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 1450 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, вагон без дверний, витікання вантажу немає. Погрузка з вагоні шапкою вище бортів 40-50 см, вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону. По руху потяга, над 1-2 люками, поглиблення довжиною 30 см шириною 28 см., глибиною 50 см. В районі виїмки маркування відсутнє. З моменту прибуття до комерційного перезважування вагон знаходився під охороною ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та комерційних агентів ст.Сартана.

Факт нестачі вантажу у вагоні №56956048 підтверджується комерційним актом №484809/744 від 19.10.2017, який підписаний належними особами, зокрема: начальником станції, комерційним агентом та приймальником ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Також, під час перевірки на 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача, повірених 11.05.2017, виявилось, що у вагоні №52511581 фактична маса брутто вагону склала 65020 кг., вага тари 23500 кг., маса вантажу нетто 43550 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 2030 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері зачинені, просипання вантажу немає. Погрузка шапкою, вище бортів 20-30 см. Вантаж маркований вапном однією полосою вздовж вагону. Над 2-7 люком з правої сторони, присутня виїмка шириною 60-70 см., глибиною 50-60см. З лвої сторони над 1-7 люками виїмка шириною 60-70 см..ю глибиною 50-60 см. В районі виїмки маркування відсутнє. Вагон прибув у супроводі ВОХР ст.. Чапліно.

Факт нестачі вантажу у вагоні №52511581 підтверджується комерційним актом №463003/443/745 від 18.10.2017, який підписаний належними особами.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачами в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

За змістом статті 130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно даних залізничної накладної №52452679 у вагонах №56956048 та №52511581 було завантажено кокс доменний у вологому стані.

За даними комерційних актів №463003/443/745 від 18.10 2017 та №484809/744 від 19.10.2017 відповідно, недостача у вагоні у вагоні 52511581 складає 2030 кг., №56956048 складає 1450 кг

Згідно акту прийому-передачі №91742347 від 17.10.2017 між ПрАТ «АКХЗ» та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та рахунку-фактури №91742347 від 17.10.2017 вартість однієї тони коксу доменного у вагонах №56956048 та №52511581 складає 11727,07 грн. з ПДВ (9772,56 грн.+20%ПДВ).

Суд вважає, що акт прийому-передачі №91742347, та рахунок-фактура №91742347, які підписано уповноваженими особами та засвідчені печатками вказаних підприємств, є належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість спірної партії коксу, яка перевозилась за залізничною накладною №52452679 у вагонах №56956048 та №52511581.

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано виписку з банківського рахунку у ПАТ «Перший український міжнародний банк» за 28.11.2017 та 19.12.2017 якою підтверджено оплату кредиторської заборгованості за кокс домений по рахунку-фактурі №91742347від 17.10.2017р. (а.с.16-17).

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за спірною відправкою суд встановив, що вартість недостачі вантажу у вагоні №56956048складає 6203 грн. 62 коп., виходячи з наступного розрахунку:

1450 – 921 кг (46050 кг х 2%) = 529 кг.

529 кг х 11727,07 грн./1000 = 6203,62 грн.

Вартість недостачі вантажу у вагоні №52511581 складає 13591 грн.67 коп., виходячи з наступного розрахунку:

2030 – 871 кг (43550кг х 2%) = 1159 кг.

1159 кг х 11727,07 грн./1000 = 13591,67 грн.

Таким чином, загальна вартість нестачі вантажу за спірним перевезенням склала 19795 грн. 29 коп.

З огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов'язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача. Проте, внаслідок невірного зазначення маси нестачі у вагоні №56956048 при розрахунку (замість 1450кг, вказано 1650 кг.), позивачем була необґрунтовано заявлена до стягнення сума збитків у розмірі 22140,70 грн. у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 19795 грн. 29 коп.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 22140 грн. 70 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) вартість нестачі вугілля у розмірі 19795 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок) грн. 29 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1575 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.. 35коп.

Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов