РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/12010/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФОМАЛЬГАУТ- ПОЛІМІН»

до приватного підприємства «Котельня»

про стягнення 55 144,20 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ФОМАЛЬГАУТ-ПОЛІМІН» до приватного підприємства «Котельня» про стягнення 55 144,20 грн., з яких: 47 500,00 грн. боргу, 7 644,20 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повернув позивачеві помилково перераховані позивачем кошти.

Суд своєю ухвалою від 17.09.2018 відкрив провадження у справі № 910/12010/18 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

30.08.2017 приватне підприємство «Котельня» виставило товариству з обмеженою відповідальністю «ФОМАЛЬГАУТ-ПОЛІМІН» рахунок на оплату № 22 за дві одиниці котла Альтеп TRIO UNI/TRIO UNI PLUS (KT-3EN/M) 80 кВт.

31.08.2017 позивач перерахував відповідачу 54 000,00 грн. за одну одиницю товару (призначення планету: «передоплата за Альтеп згідно рахунку 22 від 30.08.2017).

Виставлення продавцем рахунку та оплата його покупцем свідчить про укладення між ними договору купівлі-продажу у спрощеній формі.

За договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до рахунку, відвантаження товару повинно бути здійснено за фактом зарахування коштів на рахунок постачальника, тобто 31.08.2017.

Проте відповідач товар не поставив.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 275 від 10.10.2017 про повернення 54 000,00 грн.

Право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку, якщо продавець не передав товар у встановлений строк передбачено ч. 3 ст. 693 ЦК України.

Відповідач задовольнив вимогу позивача частково на суму 6 500,00 грн., внаслідок чого у відповідача виник борг на суму 47 500,00 грн.

Після звернення позивача з цим позовом до суду, відповідач 47 500,00 грн. не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 47 500,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач заявив до стягнення з відповідача 7 644,20 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. 536 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Визначення розміру процентів позивачем здійснено виходячи з розміру облікової ставки НБУ, яка ним застосована на підставі аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК України) та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що встановлює проценти за договором позики.

Водночас, правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом, а тому відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої ст. 8 ЦК України.

Отже, оскільки розмір процентів не встановлено договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, вимоги про стягнення 7 644,20 грн. процентів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню частині стягнення 47 500,00 грн. боргу. Суд відмовляє в частині стягнення 7 644,20 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача з вимог про стягнення 47 500,00 грн. В іншій частині суд покладає судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФОМАЛЬГАУТ-ПОЛІМІН» до приватного підприємства «Котельня».

Стягнути з приватного підприємства «Котельня» (проспект Правди, 17-а, кв. 27, м. Київ, 04108, код 40388678) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФОМАЛЬГАУТ-ПОЛІМІН» (вул. Пшенична, 2а, м. Київ, 03680, код 31481925) 47 500,00 грн. боргу, 1 517,75 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун