ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.12.2018 р. Справа№ 5015/118/11

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., розглянувши матеріали заяви ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування», м. Львів

про забезпечення позову

у справі № 5015/118/11

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ,

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", с. Коростів Сколівського району Львівської області

встановив:

На розгляд Господарського суду Л/о ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування», подано заяву про забезпечення позову у справі №5015/118/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ, про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", с. Коростів Сколівського району Львівської області відповідно до якої просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом зупинення процедури продажу активів боржника ТзОВ «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач», а саме: зупинити проведення аукціону, призначеного на 07.12.2018 р.; заборонити Товарній біржі «Альянс», м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, 16,кв.103 проводити аукціон від 07.12.2018 р. з продажу майна ТзОВ «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач; заборонити ліквідатору Козію В.Ю. укладати договір із переможцем аукціону від 07.12.2018 р. та підписувати акти приймання-передачі майна проданого на аукціоні.

Подану заяву обгрунтовує тим, що ліквідатором та організатором аукціону неналежно виконуються обов'язки щодо порядку проведення аукціону від 07.12.18 р., встановлюються обмеження для учасників аукціону щодо прийняття участі у аукціоні.

Стаття 136 ГПК України визначає підстави для забезпечення позову, так зокрема, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана тим, що, на його думку, ліквідатором грубо порушено законодавчо встановлений порядок підготовки до проведення аукціону, у тому числі, при укладенні договору із організатором аукціону, а також встановлюються штучні перешкоди для участі в аукціоні максимально широкому колу учасників.

Однак, саме лише припущення заявника про те, що ліквідатором порушено порядок підготовки до проведення аукціону, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Станом на час подання заяви про забезпечення позову заявником таких доказів суду не надано.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що порушення правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону, а також правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсним в цілому (Постанова Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №22/636).

Розглядаючи вимоги про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, суд повинен системно застосовувати норми Закону, оцінюючи в цілому правомірність дій ліквідатора з обрання ним певних способів продажу майна, правомірність формування ним складу майна, яке виставляється на продаж, дотримання ліквідатором вимог ч.3 ст. 93 Закону щодо добросовісності та розсудливості, дотримання балансу інтересів боржника та кредиторів (Постанова Верховного Суду від 31.05.2018 р. у справі №29/5005/17496/2011).

Згідно зі статтями 73, 74, 77, ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування», м. Львів від 29.11.2018 р. за вх.№3189/18 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбачених ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в строк і в порядку, передбачених ст. ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Чорній Л.З.