ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1608/18

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглядаючи справу №916/1608/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр (вул. Ак. Корольова, буд.64, м. Одеса, 65104, )

до відповідача: ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради (65004, Одеська обл., місто Одеса, Думська площа, буд. 1, )

про визнання неправомірними дій державного реєстратора, визнання недійсним рішення, визнання права власності на нерухоме майно та зобовязання здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Спектр звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради про:

- визнання неправомірними дій державного реєстратора ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради ОСОБА_4 щодо відмови ТОВ Спектр у державній реєстрації права власності на нерухоме майно (павільйон), що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64;

- визнання недійсним рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.07.2017р. № 36104336, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради ОСОБА_4;

- визнання за ТОВ Спектр права власності на нерухоме майно (павільйон) загальною площею 53,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64;

- зобовязання ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (павільйон) загальною площею 53,2 кв.м, що належить на праві власності ТОВ Спектр і знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 64.

Ухвалою від 13.08.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.09.2018 р.

Представником позивача 06.08.2018 р. було подано попередній розрахунок судових витрат за вх.№158328.

30.08.2018 р. представником відповідача було подано відзив (вх.№17567/18).

Також представником відповідача 30.08.2018 р. подано клопотання про закриття провадження (вх.№2-4416/18), яке аргументується тим, що розглядати вимогу про визнання права власності з огляду на аналіз ст. 392 ЦК України недоцільно, а також тим, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

03.09.2018 р. представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів звільнення державного реєстратора ОСОБА_4 (вх.№17815/18).

У судовому засіданні 03.09.2018 р. оголошено перерву до 03.10.2018 р.

17.09.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив (вх.№18921/18).

18.09.2018 р. позивач надав заперечення на клопотання про закриття провадження (вх.№18982/18), де зазначає, що відповідач не визнає право власності на нерухоме майно в частині розуміння будівлі як капітальної будови, що має реальний фундамент. Без запису про зареєстровані речові права на нерухоме майно в державному реєстрі у позивача немає законного підтвердження про право на майно, а з цього фактично витікає неможливість проводити дії з даним нерухомим майном, що впливає на правову спроможність.

01.10.2018 р. відповідачем подано заперечення (вх.№19951/18).

03.10.2018 р. судом у протокольній формі відкладено підготовче засідання та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву до 12.10.2018 р.

12.10.2018 р. позивачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи документів: листів Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 26.09.2018 р. №3575-11.1-32, від 25.09.2018 р. №956/05-03.

Судове засідання, призначене на 12.10.2018 р., не відбулося у звязку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 17.10.2018 р. підготовче засідання призначено на 31.10.2018 р.

31.10.2018 р. закрито підготовче провадження та оголошено перерву до 07.11.2018 р.

07.11.2018 р. оголошено перерву до 21.11.2018 р.

20.11.2018 р. представником позивача подано заяву з письмовими поясненнями (вх.№24024/18).

21.11.2018 р. оголошено перерву до 27.11.2018 р.

23.11.2018 р. позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№24315/18).

27.11.2018 р. до суду надійшла заява Одеської міської ради (вх.№ 2-6000/18) про поновлення процесуального строку на подання заяви про залучення її до участі у справі №916/1608/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; залучення її до участі у справі №916/1608/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою від 27.11.2018 р. судом відмовлено у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку та про залучення її до участі у справі №916/1608/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

27.11.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 06.07.2017 р. представник ТОВ «СПЕКТР» ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (павільйон), яке розташовано за адресою: вул. Ак. Корольова, буд. 64, м. Одеса. Отримав від державного реєстратора ОСОБА_4 рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.07.2017 р. №36104336.

Рішення про відмову обґрунтовується тим, що проведення державної реєстрації права власності на заявлений обєкт нерухомого майна павільйон, не є можливим, оскільки він є некапітальною спорудою, обєктом малої архітектурної форми.

Позивач зазначає, що висновки державного реєстратора є такими, що не відповідають дійсності. Посилається на технічний висновок «про стан конструкцій нежитлової будівлі за адресою: вул. Ак. Корольова, буд. 64», з якого вбачається наявність фундаменту, а експертом встановлено, що будова відповідає вимогам будівельних норм та представляє собою окремо розміщену капітальну будову. Вказує, що технічна конструкція будівлі відповідає параметрам, що встановлені ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Посилається на ч.1 ст. 181 ЦК України, відповідно до якої до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Вказує, що 13.09.2004 р. на вказаний обєкт виготовлено технічний паспорт, який засвідчує, що будівля має 3 основних та 3 допоміжних приміщення загальною площею 53,2 кв.м. Наголошує на тому, що на тимчасові споруди технічний паспорт не виготовляється.

Також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Всупереч цьому обєкт має фундамент та є більшим за 30 кв.м. 53,2 кв.м.

Позивач посилається на те, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ч.2 ст. 21 якого передбачає, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення обєкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника обєкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Вказує, що відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження господарської діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 р., підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди, та робить висновок, що тимчасова споруда не оформлюється законодавчо, оскільки на неї не видаються відповідні документи про право власності.

Зазначає, що будівля ТОВ «СПЕКТР» була побудована ще у 1977-1978 рр. і до цього часу не розбиралась і не переміщувалась.

Позивач вважає, що державний реєстратор своїм рішенням про відмову штучно створює перешкоди для здійснення позивачем своїх прав на державну реєстрацію права власності ТОВ «СПЕКТР».

Вказує, що до ОСОБА_1 департаменту ОМР представником було надано всі необхідні документи, а саме:

- договір купівлі-продажу від 22.09.1995 р., зареєстрований у реєстрі за №1-8046 державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5;

- технічний паспорт на будівлю (павільйон), виданий КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 13.09.2004 року;

- список основних засобів, виданий Одеським обласним промисловим обєднанням по ремонту побутової радіотелевізійної апаратури Міністерства побутового обслуговування населення УРСР;

- акт передачі комунального майна №311, виданий Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради та ОО «СПЕКТР»;

- наказ про продаж майна міської комунальної власності №397/ІІ, виданий Представництвом по керуванню комунальною власністю Одеської міської ради народних депутатів;

- технічний висновок «про стан конструкцій нежитлової будівлі за адресою: вул. Академіка Корольова, 64, м. Одеса.

Наголошує на тому, що відповідач у своїх твердженнях виходить виключно з назви, яка зазначена в технічному паспорті, не звертаючи при цьому уваги на технічну структуру будови.

У відзиві відповідач вказує, що реєстратор, реалізуючи свої функції, керується чинним законодавством, посилається на ДБН В.2.2-23:2009, відповідно до якого до малої архітектурної форми відносяться: павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо, тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо).

Зазначає, що відповідно до наданого технічного паспорту від 13.09.2004 р. за №198 павільйон має металеві зовнішні стіни, деревяне покриття та не має фундаменту.

Посилається на те, що висновок експерта виготовлений лише 30.06.2017 р., а дані про павільйон, які в ньому містяться, не співпадають з даними технічного паспорта. Вказує, що відбулись технічні зміни, однак документу, який би це підтверджував, не надано.

Зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають реєстрації відповідно до цього Закону.

Відповідач вказує, що вимога про визнання права власності не обґрунтована позивачем та наголошує на тому, що департамент, відмовивши у державній реєстрації права власності, не оспорює саме право власності позивача на павільйон, розташований за адресою: вул. Академіка Корольова, буд. 64, м. Одеса, а лише вказує, що воно не підлягає державній реєстрації. При цьому, відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Наголошує на тому, що у матеріалах справи міститься документ, який засвідчує право власності позивача: договір купівлі-продажу від 22.09.1995 р.

Зазначає, що позовні вимоги у частині зобовязання вчинити певні дії або прийняти певне рішення є втручанням у дискреційні повноваження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

06.07.2017 р. представник ТОВ «Спектр» ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради із заявою (реєстраційний номер 23100147) про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (павільйон), яке розташовано за адресою: вул. Ак. Корольова, буд. 64, м. Одеса.

12.07.2017 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 ОСОБА_1 департаменту ОМР було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.07.2017 р. №36104336.

У своєму рішенні державний реєстратор посилається на ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, вказує, що відповідно до ч.1 ст. 5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно з ч.4 ст. 5 Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі звязку, залізничні колії.

В обґрунтування відмови вказує, що відповідно до термінів та визначення понять ДБН В.2.2-23:2009 до малої архітектурної форми відносяться: павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо, тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо). Посилаючись на те, що згідно з наданим договором купівлі-продажу від 22.09.1995 р. за №1-8046, актом приймання-передачі комунального майна від 01.11.1995 р. №311 та технічним паспортом від 13.09.2004 р. заявник набув право власності на обєкт малої архітектурної форми павільйон, а тому проведення державної реєстрації права власності на заявлений обєкт нерухомого майна павільйон, не є можливим.

Крім того, у відмові реєстратор посилається на те, що відповідно до наданого технічного паспорту 13.09.2004 р. павільйон має металеві зовнішні стіни, деревяне покриття та не має фундаменту.

Водночас, реєстратором встановлено, що відповідно до наданого технічного висновку про стан конструкції нежитлової будівлі за №119/17-ТЗ-ПЗ експерта по технічному дослідженню будівель та споруд ОСОБА_6, вищезазначений обєкт вказано як обєкт нерухомого майна нежитлову будівлю.

Судом також встановлено, що заявою від 03.07.2017 р. представник позивача звертався із заявою до ОСОБА_1 департаменту ОМР, де зазначав про незаконні дії співробітників ОСОБА_1 департаменту та можливе звернення до правоохоронних органів, суду та засобів масової інформації у випадку безпідставної відмови в реєстрації.

У відповіді начальника відділу управління державної реєстрації ОСОБА_1 департаменту ОМР від 11.07.2017 р. за вих.№3-438-17 зазначено, що 23.06.2017р. представником ТОВ «СПЕКТР» було подано заяву про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 22932398. Під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки павільйон, розташований за адресою: вул. Ак. Корольова, 64 є некапітальною спорудою. Вказано, що державним реєстратором 29.06.2017 р. на підставі зазначеного прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, вказана заява позивача від 03.07.2017 р. стосується іншої відмови державного реєстратора від 29.06.2017 р., яка не є предметом розгляду даної справи, а тому значення у межах судового розгляду не має.

22.09.1995 р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (продавець) та Організацією орендаторів «Спектр» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1-8046, згідно з яким продавець продав, а покупець купив комунальну власність у вигляді орендованого майна, яке розташоване за адресою: 270104, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 64.

Відповідно до п.4 цього Договору право власності на обєкт, що приватизується, переходить до покупця на підставі наказу начальника Представництва по управлінню комунальною власністю №397/ІІ від 21.09.1995 р. з дня його видання.

П.7 Договору встановлено, що передання обєкта приватизації продавцем та приймання затверджується актом приймання-передачі.

01.11.1995 р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Організацією орендаторів «Спектр» на виконання п.7 цього Договору складено та підписано ОСОБА_6 №311 передання комунального майна ОО «Спектр», що розташоване за адресою: вул. Корольова, 64. Відповідно до цього ОСОБА_6, серед іншого, до покупця перейшов павільйон по вул. Корольова, 64.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 23.10.1996 р. №464 було вирішено зареєструвати договір купівлі-продажу комунальної власності у вигляді орендованого майна: організації орендаторів «Спектр», що знаходиться за адресою: вул. Ак. Корольова, 64.

Згідно з довідкою головного бухгалтера Одеського обласного виробничого обєднання з ремонту побутової радіотелевізійної апаратури «Битрадіотехніка» серед переліку основних засобів по прокатному пункту №ІІ на 01.10.1992 р. є будівля павільйону.

Довідкою Одеського обласного виробничого обєднання з ремонту побутової радіотелевізійної апаратури «Битрадіотехніка» визначено, що станом на 01.10.1992 р. балансова вартість основних засобів, переданих на баланс, складає 241,8 тис. руб., у тому числі будівля 203,2 тис. руб.

Звітом про незалежну оцінку вартості нежитлового приміщення (павільйон) загальною площею 53,2 кв.м., розташованого за адресою: вул. Ак. Корольова, 64, м. Одеса, визначено, що фундаменти будівлі залізобетон; стіни цегла, сендвіч-панелі, метал, п/бетон; перекриття м/конструкції, г/картон; покриття м/черепиця; електроенергія постачається від міської електромережі, холодне водопостачання центральне, каналізація центральна, газопостачання відсутнє, опалення індивідуальне, загальна площа 53,2 кв.м. Вартість нежитлових приміщень павільйона станом на 23.05.2018 р. становить 365381,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди до договору оренди №109 від 24.09.1992 р. від 30.06.1995 р. , який укладено між Організацією орендаторів «Спектр» та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської Ради народних депутатів, орендатор після повної оплати вартості орендованого державного майна відповідно до ст. 27 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» має пріоритетне право на довгострокову оренду ділянки, яку займає, з наступним її викупом.

Довідкою №2811 про визначення грошової оцінки земельної ділянки та ставки земельного податку, виданою ТОВ «Спектр» заступником начальника управління земельних ресурсів встановлено, що місце розташування земельної ділянки під капітальною будівлею «Павільйону»: Київський район, вул. Корольова Академіка, 64.

Статутом ТОВ «СПЕКТР» у редакції від 01.08.1996 р., який зареєстрований виконавчим комітетом за №672 від 06.09.1996 р. встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр» створено відповідно до рішення громадян-засновників від 01.08.1996 р. №1 на базі викупленого майна шляхом перетворення організації орендаторів «Спектр».

Посилання позивача на те, що будівлі павільйону присвоєно адресу, не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки листування з Управлінням по контролю за водокористуванням філіала «Інфоксвоодоканал» та довідка Головного управління статистики в Одеській області зі вказівкою місцезнаходження Товариства не є достатнім та належним доказом наявності окремої адреси.

Експертом по технічному обстеженню будівель і споруд ОСОБА_7 на підставі Договору №149/17-ТЗ від 30.06.2017 р. зроблено технічний висновок про стан конструкцій нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 64, з якого вбачається, що розглядувана нежитлова будівля відповідає вимогам будівельних норм та представляє собою окремо розміщену капітальну будівлю.

У вказаному висновку зазначається, що розглядувана нежитлова будівля знаходиться у Київському районі, в зоні багатоповерхової житлової забудівлі.

За конструктивною схемою будівля безкаркасна, з несучими внутрішніми та зовнішніми стінами; фундаменти будівлі з.б. монолітна стрічка; стіни будівлі цегла, сендвіч-панелі, метал, п/бетон, гіпсокартон; перегородки цегла, гіпсокартон; перекриття м/конструкція, гіпсокартон, п/блоки, м/черепиця. Зазначено, що за обємно-планувальним рішенням нежитлова будівля відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005.

Будівля оснащена інженерними комунікаціями: водопостачання та каналізація, вентиляція та електропостачання.

Технічний паспорт, виданий КП «Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 13.09.2004 р., зроблений за замовленням користувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр» на павільйон в будинку №64 по вулиці Академіка Корольова. Технічний паспорт містить інформацію про загальну площу обєкта, у тому числі, основну, підсобну та корисну. Загальна площа становить 53,2 кв.м.

Технічний паспорт містить інформацію про те, що матеріал зовнішніх стін металеві, матеріал перекриття деревяні, матеріал підлоги лінолеум, жилі і підсобні приміщення квартири розміщені на І поверсі І поверхового будинку. Висота приміщень 2,7м.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Положеннями ч.1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положеннями ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України станом на дату виготовлення технічного паспорту технічній інвентаризації підлягають об'єкти всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самовільно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди.

Під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків: фундаменти, стіни, перегородки, надпідвальні, міжповерхові та горищні перекриття, підлога, вікна, двері, покрівля; внутрішнє і зовнішнє опорядження; опалення, вентиляція, водопровідно-каналізаційне обладнання, газифікаційне і електрообладнання, ліфти, сміттєпроводи тощо.

Технічний паспорт та інші документи, які містяться у матеріалах справи, підтверджують, що загальна площа будівлі павільйону становить 53,2 кв.м.

Посилання на відсутність фундаменту відповідачем не доведено, всупереч цьому, у матеріалах справи міститься доказ наявності фундаменту, який виготовлено із з/б стрічки. Крім того, вказівка відповідача на те, що відповідно до технічного паспорту встановлено відсутність фундаменту, доказами не підтверджується, оскільки технічний паспорт не містить інформації про наявність або відсутність фундаменту.

Технічний висновок засвідчує наявність фундаменту та капітальність будівлі павільйону.

Державний реєстратор при прийнятті рішення про відмову, а також і відповідач у своїх твердженнях виходять виключно з назви, яка зазначена в технічному паспорті, не звертаючи при цьому уваги на технічну структуру будови, та посилаючись на державні будівельні норми.

З огляду на вказане вище, вимога позивача про визнання неправомірними дій державного реєстратора з відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню, оскільки така відмова ґрунтувалась виключно на недоведеності капітальності будівлі.

Посилання відповідача на те, що спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, відхиляються судом з огляду на те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 392 цього ж Кодексу передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Механізм визнання права власності на той чи інший об'єкт за певним суб'єктом визначений ЦК України.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Згідно з правилами, закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 ГПК України у чинній редакції, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У справі, що розглядається, спір виник невизнання ОСОБА_1 департаментом Одеської міської ради права власності на будівлю павільйону як на нерухоме майно.

Такий спір має не публічний, а приватноправовий характер, оскільки стосується спору щодо можливості набуття права власності на майно.

Що стосується визнання права власності, то Департамент, відмовивши у державній реєстрації права власності, не оспорює саме право власності позивача на павільйон, розташований за адресою: вул. Академіка Корольова, буд. 64, м. Одеса, а вказує, що воно не підлягає державній реєстрації, що зазначається відповідачем, проте відповідачем не визнається право власності на нерухоме майно в частині розуміння будівлі як капітальної будови, що має реальний фундамент. Без запису про зареєстровані речові права на нерухоме майно в державному реєстрі у позивача немає законного підтвердження про право на майно, а з цього фактично витікає неможливість проводити дії з даним нерухомим майном, що впливає на правову спроможність.

Що стосується вимоги про зобовязання ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (павільйон), то суд зазначає наступне.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точку зору статті 13 Конвенції.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 р. у справі «Чахал проти Обєднаного Королівств» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги й надавати відповідний судовий захист.

Отже, ефективний спосіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній нормі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Що стосується розрахунку судових витрат, наданого позивачем, суд встановив, що в обґрунтування можливості стягнення з відповідача витрат представником позивача було подано клопотання, яке містить посилання на ст. 138 ЦПК України. Ч.1 цієї статті встановлено, що витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Втім, аналогічної норми ГПК України не містить. ГПК України визначає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Крім того, представник позивача посилається на Постанову КМУ №590 від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», яка передбачає компенсацію судових витрат за рахунок держави у випадку, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат. Однак, доказів того, що сторони даної справи звільнені від оплати судових витрат, у матеріалах справи відсутні. Також, у господарських справах відповідно до цієї Постанови компенсуються виключно витрати, повязані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Забезпечення явки представника до судового процесу не є самостійною процесуальною дією та в контексті зазначеного, не відноситься до витрат, повязаних із розглядом справи.

Суд також приймає до уваги, що позивачем не заявлялось клопотання саме про стягнення з відповідача витрат, повязаних з розглядом справи, а також не надано доказів їх понесення.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, суд покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11,15,16,392,181,182 ЦК України, ст.ст. 20, 237, 238, 240,241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр (вул. Ак. Корольова, буд.64, м. Одеса, 65104, ) до ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради (65004, Одеська обл., місто Одеса, Думська площа, буд. 1, ) про визнання неправомірними дій державного реєстратора, визнання права власності на нерухоме майно та зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії державного реєстратора ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради ОСОБА_4 з відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр" у державній реєстрації права власності на нерухоме майно (павільйон), що розташоване за адресою: вул. Академіка Корольова, буд. 64, м. Одеса.

3. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Спектр (вул. Ак. Корольова, буд.64, м. Одеса, 65104, ) право власності на нерухоме майно (павільйон) загальною площею 53,2 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Академіка Корольова, буд. 64, м. Одеса.

4. Зобов'язати ОСОБА_1 департамент Одеської міської ради (65004, Одеська обл., місто Одеса, Думська площа, буд. 1, ) провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (павільйон) загальною площею 53,2 кв.м., що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр" (вул. Ак. Корольова, буд.64, м. Одеса, 65104, ) і знаходиться за адресою: вул. Академіка Корольова, буд. 64, м. Одеса.

5. Стягнути з ОСОБА_1 департаменту Одеської міської ради (65004, Одеська обл., місто Одеса, Думська площа, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр (вул. Ак. Корольова, буд.64, м. Одеса, 65104, ) 9004,73 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 27.11.2018р. Повний текст рішення складено та підписано 07 грудня 2018 р.

Суддя Р.В. Волков