ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2018                      Справа № 905/1853/18

Суддя господарського суду Донецької області Фурсова С.М., розглянувши справу за позовом комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (84307, місто Краматорськ, вулиця Конрада Гампера, будинок № 5, код ЄДРПОУ – 13489818)

до комунального підприємства «Об’єднання парків культури та відпочинку» (84313, місто Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок № 37, код ЄДРПОУ – 30897968)

про стягнення 133 782,12 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача:           не з’явився

від відповідача:           не з’явився

С У Т Ь С П О Р У

Комунальне підприємство «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до комунального підприємства «Об’єднання парків культури та відпочинку» про стягнення 133 782,12 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договорів вишукувальних робіт №34 від 01.10.2015, №36 від 01.10.2015, №36 від 01.10.2015 в частині сплати за виконану роботу, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за вказаними договорами, нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.10.2018 року відкрито провадження по справі №905/1853/18 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.11. 2018, встановлено строк на подання письмових доказів.

У судове засідання 21.11.2018 представники сторін не з’явились, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд –

В С Т А Н О В И В

01.10.2015 між комунальним підприємством «Об’єднання парків культури та відпочинку» (далі – Замовник, відповідач) та комунальним підприємство «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (далі – Виконавець, позивач) було укладено договір № 34 на проведення вишукувальних робіт по обстеженню зелених насаджень на території Замовника за адресою: м. Краматорськ, вул. Горького (Парк культури та відпочинку ім. Леніна),

Відповідно до п. 1.1. договору № 34 від 01.10.2015 Виконавець взяв на себе зобов’язання за завданням Замовника виконати вишукувальні роботи, а Замовник зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п. 3.1. договору вартість вишукувальних робіт становить 9105,84 гривень.

Вишукувальні роботи вважаються виконаними після підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі вишукувальних робіт, який складається Виконавцем та передається Замовнику із рахунком на оплату вишукувальних робіт (п.3.3. договору).

Згідно п. 3.6. договору замовник проводить оплату вишукувальних робіт Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі вишукувальних робіт.

У п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Договір вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і скріплення підписів печатками. Своїми підписами сторони підтверджують повне розуміння всіх умов договору і гарантують своєчасне і повне виконання зобов’язань за ним. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань, але не більше ніж до 31.12.2015 (п.6.2. договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору позивачем були виконані вишукувальні роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) №162 від 30.10.2015 на суму 9105,84 гривень.

Акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі по тексту – ГК України), статей 11, 202, 901 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Оцінивши зміст договору, з якого виникли права та обов’язки сторін суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що підлягає під правове регулювання норм Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 ЦК України)

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов’язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою наведеної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини першої статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов’язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередньої оплати), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк на встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов’язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Зобов’язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Як випливає з правової позиції Верхового Суду України, висловленої в постановах № 6-49цс12 від 06.06.2012; № 6-40цс11 від 14.11.2011, правовідношення, в якому боржник зобов’язаний передати гроші як предмет договору або сплатити їх як ціну договору, є грошовими зобов’язаннями.

Позивач листами №61 від 25.01.2017 та №363 від 17.05.2017 звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, проте такі вимоги були залишені без відповіді.

Відповідачем свої зобов’язання за договором щодо оплати вартості виконаних робіт в сумі 9 105,84 гривень не були виконані, доказів оплати суду не надано, а тому вказана сума є його боргом.

У зв’язку з несвоєчасною оплатою відповідачем виконаних робіт, позивачем нарахована пеня за період з 05.11.2015 по 05.05.2016 в розмірі 1 978,34 гривень.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов’язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов’язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг), що передбачено частиною четвертою статті 231 ГК України.

Так, у п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним.

За здійсненим судом перерахунком розмір пені за період з 05.11.2015 по 05.05.2016 становить 1 984,94 гривень.

Частиною другою статті 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а отже, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом в заявленому розмірі 1 978,34 гривень.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 в розмірі 794,83 гривень та інфляційні втрати за період листопад 2015 року – серпень 2018 року в розмірі 3 274,32 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично не вірним.

За здійсненим господарським судом перерахунком розмір 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 становить 794,08 гривень.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року №265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано вище вказані положення тому не вірно визначено періоди нарахування.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір інфляційних втрат за період грудень 2015 року – серпень 2018 року становить - 3 031,57 гривень.

01.10.2015 між комунальним підприємством «Об’єднання парків культури та відпочинку» (далі – Замовник, відповідач) та комунальним підприємство «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (далі – Виконавець, позивач) було укладено договір № 35 на проведення вишукувальних робіт по обстеженню зелених насаджень на території Замовника за адресою: м. Краматорськ, вул. Леніна (територія ПКіО ім. Пушкіна).

Відповідно до п. 1.1. договору № 35 від 01.10.2015 Виконавець взяв на себе зобов’язання за завданням Замовника виконати вишукувальні роботи, а Замовник зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п. 3.1. договору вартість вишукувальних робіт становить 21 203,59 гривень.

Вишукувальні роботи вважаються виконаними після підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі вишукувальних робіт, який складається Виконавцем та передається Замовнику із рахунком на оплату вишукувальних робіт (п.3.3. договору).

Згідно п. 3.6. договору замовник проводить оплату вишукувальних робіт Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі вишукувальних робіт.

У п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Договір вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і скріплення підписів печатками. Своїми підписами сторони підтверджують повне розуміння всіх умов договору і гарантують своєчасне і повне виконання зобов’язань за ним. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань, але не більше ніж до 31.12.2015 (п.6.2. договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 ЦК України)

На виконання умов договору позивачем були виконані вишукувальні роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) №163 від 30.10.2015 на суму 21 203,59 гривень.

Акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Відповідачем свої зобов’язання за договором щодо оплати вартості виконаних робіт в сумі 21 203,59 гривень не були виконані, доказів оплати суду не надано, а тому вказана сума є його боргом.

Позивач листами №61 від 25.01.2017 та №363 від 17.05.2017 звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, проте такі вимоги були залишені без відповіді.

У зв’язку з несвоєчасною оплатою відповідачем виконаних робіт, позивачем нарахована пеня за період з 05.11.2015 по 04.05.2016 в розмірі 4 606,69 гривень.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг), що передбачено частиною четвертою статті 231 ГК України.

Так, у п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним.

За здійсненим судом перерахунком розмір пені за період з 05.11.2015 по 04.05.2016 становить 4 600,05 гривень.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 в розмірі 1 850,81 гривень та інфляційні втрати за період листопад 2015 року – серпень 2018 року в розмірі 7 624,48 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично не вірним.

За здійсненим господарським судом перерахунком розмір 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 становить 1 849,07 гривень.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року №265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано вище вказані положення тому не вірно визначено періоди нарахування.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір інфляційних втрат за період грудень 2015 року – серпень 2018 року становить – 7 059,22 гривень.

01.10.2015 між комунальним підприємством «Об’єднання парків культури та відпочинку» (далі – Замовник, відповідач) та комунальним підприємство «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (далі – Виконавець, позивач) було укладено договір № 36 на проведення вишукувальних робіт по обстеженню зелених насаджень на території Замовника за адресою: м. Краматорськ, вул. Ювілейна (територія ПКіО «Ювілейний»).

Відповідно до п. 1.1. договору № 36 від 01.10.2015 Виконавець взяв на себе зобов’язання за завданням Замовника виконати вишукувальні роботи, а Замовник зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п. 3.1. договору вартість вишукувальних робіт становить 50 082,09 гривень.

Вишукувальні роботи вважаються виконаними після підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі вишукувальних робіт, який складається Виконавцем та передається Замовнику із рахунком на оплату вишукувальних робіт (п.3.3. договору).

Згідно п. 3.6. договору замовник проводить оплату вишукувальних робіт Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі вишукувальних робіт.

У п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Договір вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і скріплення підписів печатками. Своїми підписами сторони підтверджують повне розуміння всіх умов договору і гарантують своєчасне і повне виконання зобов’язань за ним. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань, але не більше ніж до 31.12.2015 (п.6.2. договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 ЦК України)

На виконання умов договору позивачем були виконані вишукувальні роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) №164 від 30.10.2015 на суму 50 082,09 гривень.

Акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Відповідачем свої зобов’язання за договором щодо оплати вартості виконаних робіт в сумі 50 082,09 гривень не були виконані, доказів оплати суду не надано, а тому вказана сума є його боргом.

Позивач листами №61 від 25.01.2017 та №363 від 17.05.2017 звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, проте такі вимоги були залишені без відповіді.

У зв’язку з несвоєчасною оплатою відповідачем виконаних робіт, позивачем нарахована пеня за період з 05.11.2015 по 04.05.2016 в розмірі 10 880,84 гривень.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг), що передбачено частиною четвертою статті 231 ГК України.

Так, у п. 5.3. договору сторони визначили, що за недотримання строків оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним.

За здійсненим судом перерахунком розмір пені за період з 05.11.2015 по 04.05.2016 становить 10 865,14 гривень.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 (виходячи з кількості днів) в розмірі 4 371,55 гривень та інфляційні втрати за період листопад 2015 року – серпень 2018 року в розмірі 18 008,74 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично не вірним.

За здійсненим господарським судом перерахунком розмір 3% річних за період з 05.11.2015 по 01.10.2018 становить 4 367,43 гривень.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року №265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано вище вказані положення тому не вірно визначено періоди нарахування.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір інфляційних втрат за період грудень 2015 року – серпень 2018 року становить – 16 673,62 гривень.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 178, 185, 191, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» до комунального підприємства «Об’єднання парків культури та відпочинку» про стягнення 133 782,12 гривень, з яких: 80 391,52 гривень заборгованість, 17 465,87 гривень пені, 7 017,19 гривень 3% річних, 28 907,54 гривень інфляційних втрат – задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Об’єднання парків культури та відпочинку» (84313, місто Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок № 37, код ЄДРПОУ – 30897968) на користь комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (84307, місто Краматорськ, вулиця Конрада Гампера, будинок № 5, код ЄДРПОУ – 13489818) 80 391,52 гривень заборгованість, 17 443,53 гривень пені, 7 010,58 гривень 3% річних, 26 764,41 гривень інфляційних втрат, а також 1 974,16 гривень судового збору.

В частині стягнення 22,34 гривень пені, 6,61 гривень 3% річних, 2 143,13 гривень інфляційних втрат – відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 21.11.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.11.2018.

Позивач: комунальне підприємство «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» (84307, місто Краматорськ, вулиця Конрада Гампера, будинок № 5, код ЄДРПОУ – 13489818)

Відповідач: комунальне підприємство «Об’єднання парків культури та відпочинку» (84313, місто Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок № 37, код ЄДРПОУ – 30897968)

Суддя                                С.М. Фурсова