ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2018 Справа № 905/955/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/955/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця»

про стягнення 124 089,77грн.,

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» збитків у вигляді нестачі у розмірі 124 089,77грн.

Позовну заяву обґрунтовано виявленою недостачею вантажу, який прийнятий до перевезення відповідачем.

11.06.2018р. за вх. №2007/34 господарський суд одержав відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким останній посилається на те, що позивачем не надано докази заподіяних збитків. Крім того, посилаючись на статтю 136 Статуту залізниць України, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

12.06.2018р. за вх. № 11999/18 та 09.07.2018р. за вх. № 14263/18 господарський суд одержав відповідь позивача на відзив по справі, відповідно до якої останній зазначає про наявність у матеріалах справи доказів оплати вантажу. Також, позивач вважає, що строк позовної давності для звернення з даним позовом позивачем не пропущений з огляду на ч. 2 ст. 315 ГК України.

У судовому засіданні 01.08.2018р. за участю представників сторін господарським судом оголошено перерву до 02.08.2018р.

Представники сторін у судове засідання 02.08.2018р. не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки останні були присутні у судовому засіданні 01.08.2018р.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 02.08.2018р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

28.05.2017р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ «АКХЗ» згідно залізничної накладної на групу вагонів № 50191030 відправило на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» на станцію призначення Сартана Донецької залізниці кокс доменний (вологий), зокрема, у вагонах: №60729217 маса 43 300кг; №60026580 маса 42 450кг; №61190914 маса 42 300кг; №53498374 маса 42 950кг; №60520079 маса 40 700кг; №62008115 маса 41 750кг; 54786017 маса 41 550кг; №56268147 маса 47 450кг; №55113278 маса 41 250кг; №53603049 маса 44 900кг; №56626609 маса 43 700кг; №56253750 маса 41 400 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж кокс доменний (вологий) завантажений навалом, зважувався на елеваторних вагах (заводський №7260), маса вантажу визначена відправником, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 Глави 14 Додатка 3 до СМГС.

При надходженні вагонів: №56253750, №55113278, №53603049, №56626609 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, а вагонів: №60729217; №60026580; №61190914; №53498374; №60520079; №62008115; 54786017; №56268147 на станцію ОСОБА_1 залізниці, здійснено комісійне переважування вказаних вагонів, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складені комерційні акти: №463003/219/459 від 01.06.2017р.; 463003/218/458 від 01.06.2017р.; №463003/217/457 від 01.06.2017р.; №463003/216/456 від 01.06.2017р.; №463003/215/455 від 01.06.2017р.; №463003/214/454 від 01.06.2017р.; №463003/213/453 від 01.06.2017р.; №463003/212/452 від 01.06.2017р.; №484809/451 від 03.06.2017р.; 484809/450 від 03.06.2017р.; №484809/449 від 03.06.2017р.; №484809/448 від 03.06.2017р.

Відповідно до комерційних актів, встановлено наступне:

у вагоні № 56626609: брутто - 63 300 кг, тара - 21 800 кг, нетто - 41 500 кг, що менше документу на 2 200кг;

у вагоні № 56253750: брутто - 62 150 кг, тара - 21 800 кг, нетто - 40 350 кг, що менше документу на 1 050кг;

у вагоні № 60729217: брутто - 65 300 кг, тара - 23 300 кг, нетто - 42 000 кг, що менше документу на 1 300кг;

у вагоні № 60026580: брутто - 63 420 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 39 920 кг, що менше документу на 2 530кг;

у вагоні № 61190914: брутто - 61 220 кг, тара - 23 700 кг, нетто - 37 520 кг, що менше документу на 4 780кг;

у вагоні № 53498374: брутто - 62 880 кг, тара - 23 400 кг, нетто - 39 480 кг, що менше документу на 3 470кг;

у вагоні № 60520079: брутто - 63 760 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 39 760 кг, що менше документу на 940кг;

у вагоні № 62008115: брутто - 63 800 кг, тара - 23 400 кг, нетто - 40 400 кг, що менше документу на 1 350кг;

у вагоні № 54786017: брутто - 63 920 кг. тара - 23 700 кг, нетто - 40 220 кг. що менше документу на 1 330кг;

у вагоні № 56268147: брутто - 68 720 кг, тара - 23 800 кг, нетто - 44 920 кг, що менше документу на 2 530кг;

у вагоні № 55113278: брутто - 63 750 кг, тара - 23 900 кг, нетто - 39 850 кг, що менше документу на 1 400кг;

у вагоні № 53603049: брутто - 65 750 кг, тара - 23 000 кг, нетто - 42 750 кг, що менше документу на 2 150кг.

В комерційному акті №463003/219/459 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №60729217 навантаження у вагоні шапкою висотою 20-30мм, вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1 люком є виїмка довжиною 1,5 м., на всю ширину вагону, глибиною 0.3 м. У місці виїмки маркування відсутнє. Двері та люки закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/218/458 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №60026580 навантаження шапкою, висота шапки 20-30см, поверхня вантажу маркована однією поздовжньою смугою вздовж вагону з вапна. Над 1,2 люками присутня виїмка довжиною 3 м на всю ширину вагону, глибиною 0.3 м. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люки закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/217/457 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №61190914 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1,2,3,4 люками мається виїмка довжиною 6 м, на всю ширину вагону, глибиною 0.3м. Над 7 люком присутня виїмка довжиною 1,5м на ширину вагону, глибиною 0,3м. В місці виїмки маркування відсутнє. Двері та люки закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті № 463003/216/456 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №53498374 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1,2,3 люками мається виїмка довжиною 4,5 м. на всю ширину вагону, глибиною 0,3 м., над 7 люком присутня виїмка довжиною 1,5 м, шириною 1,5 м, глибиною 0.3м. У місці виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/215/455 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №60520079 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1 та 7 люком присутня виїмка довжиною 1.5м, шириною 1.5м, глибиною 0,3м. У місці виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/214/454 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №62008115 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном. Над 6-7 люками присутня виїмка довжиною 3 м, на всю ширину, глибиною 0.3 м. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/213/453 від 01.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №54786017 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном. Над 1 люком присутня виїмка довжиною 1.5м, на всю ширину, глибиною 0.3м. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті №463003/212/452 від 01.06.2017 р. було засвідчено, що у вагоні № 56268147 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1-2 люком, мається виїмка довжиною 3 м, на всю ширину, глибиною 0,3 м. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає.

В комерційному акті № 484809/451 від 03.06.2017р. було засвідчено, що у вагоні №55113278 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном, над 1,2,3 люками мається виїмка довжиною 400 см, ширина 140см, глибиною 60см, ліворуч над 5-6 люками, мається виїмка довжиною 300см., шириною 140см глибиною 50см. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає. Вагон зважувався двічі, результат не змінився.

В комерційному акті №484809/450 від 03.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №53603049 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном. По ходу поїзду справа над 4, 5, 6, 7 люками мається виїмка довжиною 600 см, ширина 200 см, глибиною 60 см. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає. Вагон зважувався двічі, результат не змінився.

В комерційному акті № 484809/449 від 03.06.2017р. засвідчено, що у вагоні №56626609 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном. Над 1,2 люками справа мається заглиблення 1200x1000x800мм. У районі виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає. Вагон зважувався двічі, результат не змінився.

В комерційному акті № 484809/448 від 03.06.2017р. було засвідчено, що у вагоні № 56253750 вантаж маркований однією поздовжньою смугою вздовж вагону вапном. По ходу поїзду над 1-2 люками по середині заглиблення 2000x1500x700мм. У місці виїмки маркування відсутнє. Двері та люк закриті, технічний стан справний, течі вантажу немає. Вагон зважувався двічі, результат не змінився.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом.

У якості підтвердження понесених збитків, позивачем у підтвердження оплати спірного вантажу надані в копіях: довідка за підписом головного бухгалтера ПрАТ «МК «Азовсталь» та банківська виписка від 16.08.2017р.

Як вже зазначалося, відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати позовну давність.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна на групу вагонів №50191030 від 28.05.2017р. свідчить про укладення між ПрАТ «АКХЗ» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «МК «Азовсталь».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно до п. 1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС, та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у вагони вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними доказами - комерційними актами №463003/219/459 від 01.06.2017р.; 463003/218/458 від 01.06.2017р.; №463003/217/457 від 01.06.2017р.; №463003/216/456 від 01.06.2017р.; №463003/215/455 від 01.06.2017р.; №463003/214/454 від 01.06.2017р.; №463003/213/453 від 01.06.2017р.; №463003/212/452 від 01.06.2017р.; №484809/451 від 03.06.2017р.; №484809/450 від 03.06.2017р.; №484809/449 від 03.06.2017р.; №484809/448 від 03.06.2017р., в яких встановлені обставини недостачі вантажу у спірних вагонах, сліди доступу до спірного вантажу.

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За відомостями акту прийому передачі №91513764 від 28.05.2017р. та рахунку- фактури №91513764 від 28.05.2017р. вартість 1т вантажу у вагонах: №60729217, №60026580, №61190914, №53498374, №56626609 становить 8 384,82 грн. з ПДВ; у вагоні №60520079 становить 8 469,18грн. з ПДВ; у вагонах: №62008115, №54786017 становить 8 481,51грн. з ПДВ; у вагоні №56268147 становить 8 436,62грн. з ПДВ; у вагонах: №55113278, №53603049, №56253750 становить 8 469,18 грн. з ПДВ.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Згідно матеріалів справи, у спірній накладній у графі найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж був відправлений у вологому стані.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 124 089,77грн. Перевіривши арифметичний розрахунок збитків, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним.

Статут залізниць України не передбачає обов'язкового додання до позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу. Разом з тим, позивачем додані до матеріалів позову: виписка по банківському рахунку, а також довідка за підписом головного бухгалтера скріплена печаткою товариства.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд відхиляє заперечення відповідача про відсутність належних доказів понесення позивачем збитків у предявленому розмірі.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідач мотивує свою позицію тим, що згідно з ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту «ж» статті 134 цього Статуту. Посилаючись на те, що позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, відповідач вважає, що строк на звернення з позовом сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення.

Позивач у відповіді на відзив, посилаючись на ч. 2, 4 ст. 315 ГК України, вважає, що граничний строк звернення до суду з позовом не сплинув на час подання позову.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявленої у позові вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст. 257 вказаного Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статті 258 - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

При цьому приписами ч. 1 ст. 258 цього Кодексу визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Предметом даного спору є стягнення вартості недостачі вантажу.

Положеннями ч. 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується із ч. 4 ст. 909, ч. 1 ст. 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто ст. 315 ГК України і ст. ст. 134, 136, 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень.

Частинами 1,2 ст. 315 ГК України встановлено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Докази звернення позивача до відповідача з претензією за спірною відправкою в матеріалах справи відсутні.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Відповідно до ст. 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень;

є) підпункт «є» абзацу другого пункту 134 виключено (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002р. № 1973)

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

В даному випадку підставою відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної №50191030 є комерційні акти: №463003/219/459 від 01.06.2017р.; 463003/218/458 від 01.06.2017р.; №463003/217/457 від 01.06.2017р.; №463003/216/456 від 01.06.2017р.; №463003/215/455 від 01.06.2017р.; №463003/214/454 від 01.06.2017р.; №463003/213/453 від 01.06.2017р.; №463003/212/452 від 01.06.2017р.; №484809/451 від 03.06.2017р.; №484809/450 від 03.06.2017р.; №484809/449 від 03.06.2017р.; №484809/448 від 03.06.2017р.

Відповідно до календарного штемпелю видачі вантажу у розділі 52 вказаної накладної, дата видачі вантажу 02.06.2017р.

Отже, шестимісячний термін для пред'явлення даного позову сплив ще на початку грудня 2017 року, оскільки згідно положень ст.ст. 253, 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, позов ПрАТ «МК «Азовсталь» був направлений до суду 15.05.2018р., що підтверджується календарним штемпелем поштової установи на описі вкладення та конверті, в якому надійшла позовна заява.

Таким чином, позов пред'явлено з пропуском встановленого строку.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не заявлялися клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості пред'явити позов до відповідача в межах шестимісячного строку позовної давності.

Доказів зворотного позивачем суду не надано, а судом не встановлено.

Суд відхиляє позицію позивача щодо відліку строку позовної давності з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище, ст. 315 ГК України унормовано, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ГК України початком строку позовної давності є день одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для даної відповіді.

З викладеного вбачається, що вказаною правовою нормою по-іншому, ніж Статутом залізниць України, розраховується початок перебігу строку позовної давності.

Однак ця правова позиція позивача до даного спору не застосовується, оскільки у справі, що розглядається, не мало місце пред'явлення претензії перевізнику, що є відмінним від встановлених у даному спорі фактичних обставин.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 905/3245/16 від 24 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що у постанові по справі № 905/3245/16 від 24 квітня 2018 року прямо зазначено, що інша правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 19.04.2012р. по справі № 10-26/166-10-4300, застосовувалася у справі з іншими фактичними обставинами де мало місце предявлення претензії перевізнику.

За таких обставин, у зв'язку зі спливом позовної давності, суд дійшов висновку про відмову ПрАТ «МК«Азовсталь» у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь» у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 13.08.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва