ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4360/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018

(головуючий суддя - Тищенко О.В., судді Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.)

у справі №910/4360/18 Господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

про стягнення 27 074,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог та судових рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій

1.1. У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" про стягнення 27 074,78 грн штрафу у розмірі 3% від вартості недопоставленого газу за період листопад-грудень 2017 року.

1.2. Позов мотивований посиланням на невиконання зобов'язань щодо обсягів поставки газу за договором на постачання природного газу №П/Т-1548/НЮ від 31.12.2015, а саме недопоставки заявлених позивачем обсягів газу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було несвоєчасно заведено ліміти на постачання газу, що призвело до несанкціонованого відключення від газопостачання ряду об'єктів позивача.

1.3. Відповідач подав зустрічний позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" збитків у розмірі 2 139 385,45 грн.

1.4. Зустрічний позов мотивований посиланням на порушення ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" умов договору №П/Т-1548/НЮ від 31.12.2015 щодо подання заявки поставки газу у встановлений строк та щодо відбору заявленого обсягу газу, що призвело до збитків Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс", які полягають у сплаті ним Товариству з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси" нарахованих штрафних санкцій за договором №31/01-2017 від 31.01.2017 у розмірі 30% вартості не прийнятого природного газу.

1.5. Обґрунтовуючи необхідність розгляду зустрічного позову разом з первісним, ТОВ "Нафтогаз-Альянс" зазначило, що такі позови є взаємопов'язаними і виникають з одних правовідносин, стосуються одного і того ж розрахункового місяця - грудня 2017 року.

1.6. 01 червня 2018 року ухвалою Господарського суду міста Києва відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" про стягнення збитків у розмірі 2 139 385,45 грн.

1.6.1. Ухвала суду першої інстанції мотивована таким.

Суд встановив, що первісний позов подано ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" як споживачем до ТОВ "Нафтогаз-Альянс" як до постачальника за договором на постачання природного газу №П/Т-1548/НЮ від 31.12.2015.

Водночас, зустрічний позов обґрунтований понесенням ТОВ "Нафтогаз-Альянс" збитків, завданих відключенням газопостачання представниками операторів газорозподільних систем.

Оскільки ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" за договором не є оператором газорозподільних систем, суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов не взаємопов'язаний з первісним, а їх спільний розгляд не може вважатись доцільним.

1.7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 у цій справі скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2018.

1.7.1. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована таким.

Первісні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором №П/Т-1548/НЮ від 31.12.2015 щодо обсягів поставленого газу, а саме недопоставкою заявлених позивачем обсягів газу.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що позивачем вчасно не подано заявки на постачання природного газу в обумовлений строк. Вказані дії призвели до збитків відповідача, що полягають у сплаті ТОВ "Газпостач-Черкаси" нарахованих штрафних санкцій.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що зустрічний позов взаємопов'язаний з первісним, оскільки і первісні, і зустрічні позовні вимоги виникли з одного і того ж договору.

2. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

2.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви.

2.2. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова постановлена з порушенням статті 180 ГПК України.

На думку скаржника, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на твердженнях ТОВ "Нафтогаз-Альянс", які не враховують особливостей, пов'язаних з транспортуванням (розподілом природного газу, зокрема тлумачення визначення "підтвердженого обсягу природного газу", надане в Типовому договорі розподілу природного газу, та інших фундаментальних понять, визначених у Кодексі ГРМ. За твердженням позивача, факт відключення від газопостачання та підстави, що були визначені в актах уповноваженими особами операторів ГРМ в листопаді-грудні 2017 року, є наслідком саме дій/бездіяльності постачальника.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що правовідносини за первісним та зустрічним позовами виникають з одного і того ж договору купівлі-продажу природного газу. Ці правовідносини виникають: за первісним позовом з договору на постачання природного газу №П/П-1548/НЮ від 31.12.2015, за зустрічним - з договору № 31/01-2017 від 31.01.2017.

2.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Нафтогаз-Альянс" заперечує у повному обсязі проти доводів та вимог касаційної скарги з підстав їх необґрунтованості та просить відмовити у її задоволенні, зазначаючи, що первісний позов є взаємопов'язаним з зустрічним в розумінні ч. 2 ст. 180 ГПК України, спільний їх розгляд є доцільним, оскільки правовідносини виникають з одного і того ж договору, з одного і того ж розрахункового періоду. Відповідач посилається на абз. 13 п. 4 глави 1 розділу Кодексу газорозподільних систем та вказує, що постачальник газу не має можливості впливати на несанкціоновані відключення, оскільки не має договірних відносин з оператором ГРМ. Крім того, зазначає, що зустрічний позов було заявлено ним в межах встановленого строку.

3. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

3.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

3.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

3.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

3.2. Щодо суті касаційної скарги

3.2.1. Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви.

3.2.2. Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Зокрема, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим кодексом.

3.2.3. Згідно з ч. 1 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

3.2.4. Частиною 2 ст. 180 ГПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

3.2.5. З аналізу наведених правових норм Верховний Суд вбачає, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законодавством.

3.2.6. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 180 ГПК України, Верховний Суд враховує, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов'язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

3.2.7. Зокрема, первісний та зустрічний позов можуть виникати з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову. Однак наявність саме таких обставин, не є обов'язковою та достатньою передумовою для висновку про доцільність спільного розгляду зазначених позовів.

3.2.8 Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом.

3.2.9. З огляду на предмети і підстави первісного та зустрічного позовів, Верховний Суд погоджується з висновком обох судів про їх можливу пов'язаність.

Однак, в даному випадку Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоцільність спільного розгляду заявленого відповідачем зустрічного позову з первісним позовом у даній справі.

3.2.10. Суд зважає на те, що первісний позов про стягнення штрафу (3% на підставі п. 8.3. договору) мотивовано порушенням відповідачем умов договору на постачання природного газу №П/Т-1548/НЮ від 31.12.2015 щодо поставки обумовлених обсягів газу та ґрунтується на підставі ст.ст. 11, 202, 525, 526, 530, 626, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230 ГК України. В той час, зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 22 ЦК України, ст.ст. 224-226 ГК України, зокрема на порушенні позивачем умов цього договору щодо відбору заявленого обсягу газу, що призвело до збитків відповідача, які виникли з договору №31/01-2017 від 31.01.2017, укладеного відповідачем з ТОВ "Газпостач-Черкаси".

3.2.11. При цьому, на думку Верховного Суду, задоволення зустрічного позову безпосередньо не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з якої випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом.

3.2.12. Зокрема, Верховний Суд вважає помилковими висновки апеляційного суду щодо необхідності розгляду зустрічного позову разом з первісним, оскільки апеляційним судом не враховано доцільності спільного розгляду обох позовів. Суд звертає увагу, що первісний та зустрічний позови хоча й виникають з одних правовідносин за договором поставки газу №П/П-1548/НЮ від 31.12.2015, проте для вирішення зустрічного позову судам необхідно встановлювати також інші правовідносини відповідача, зокрема з продавцем природного газу за договором №31/01-2017 від 31.01.2017.

3.2.13 На думку Верховного Суду, дослідження обставин стосовно наявності підстав для стягнення за зустрічним позовом збитків з позивача, понесених відповідачем у зв'язку з недоотриманням позивачем заявленого обсягу газ, жодним чином не сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору за первісним позовом щодо стягнення штрафу з відповідача за недопоставлений газ.

3.2.14. Отже, помилковим є висновок апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки така ухвала постановлена з урахуванням ч. 2 ст.180 ГПК України.

4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

4.1. За змістом частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

4.2. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

4.3. Відповідно до статті 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

4.4. З огляду на зазначене вище у розділі 3 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі ухвали суду першої інстанції.

5. Судові витрати

5.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

5.2. З огляду на задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваного судового акта та керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, Верховний Суд вбачає підстави для здійснення розподілу судових витрат позивача, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції. Отже, з ТОВ "Нафтогаз-Альянс" слід стягнути на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" 1 762,00 грн зазначених судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 у справі №910/4360/18 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2018 у справі №910/4360/18 залишити в силі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, будинок 28/2, Н/П №43) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (, місцезнаходження: 03049, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 11/15) 1 762,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко