ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 20/028-12

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" (08600, Київська обл., Васильківський р-н, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 22)

до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" (09050, Київська обл., Сквирський р-н, с. Тхорівка, вул. Сквирська, буд. 42)

про стягнення 2255654,56 грн.,

секретар судового засідання: Демідова А.А.

Представники сторін:

від позивача (заявника): не з'явився;

від відповідача: не з'явився

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 22.05.2012 р. у справі № 20/028-12 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" про стягнення 2255654,56 грн. було задоволено повністю.

25.04.2013 р. господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання рішення у справі № 20/028-12.

13.11.2018 р. до господарського суду Київської області від ПАТ Компанії "Ельба" надійшла заява б/н, б/д (вх. № 32054/18 від 13.11.2018 р.) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 25.04.2013 р. до виконання та видачу дублікату наказу про примусове виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 20/028-12.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2018 р. розгляд заяви Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у даній справі було призначено на 29.11.2018 р.

У судове засідання 29.11.2018 р. представники позивача та відповідача не з'явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Розглянувши заяву ПАТ Компанії "Ельба" б/н, б/д (вх. № 32054/18 від 13.11.2018 р.) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 25.04.2013 р. до виконання та видачу дублікату наказу про примусове виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 20/028-12, суд встановив наступне.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що після отримання наказу у даній справі ПАТ Компанія «Ельба» звернулось до Сквирського районного управління юстиції в Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. На підставі наказу від 25.04.2013 р. про примусове виконання рішення господарського суду Київської області було відкрито виконавче провадження ВП № 37948351.

Як зазначає стягувач, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" Сквирським районним управлінням юстиції в Київській області було винесено постанову від 06.10.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Зазначену постанову стягувачем було отримано.

За твердженням ПАТ Компанії «Ельба», у жовтні 2016 року на підприємстві розпочався тривалий переїзд в інший офіс, що закінчився в кінці грудня 2016 року. Під час вказаного переїзду, при пакуванні речей та документації підприємства були загублені папки з документами, в тому числі - судовий наказ про примусове виконання рішення суду від 25.04.2013 р., про що комісією ПАТ Компанії «Ельба» був складений відповідний Акт № 1 про виявлення втраченого майна від 10.01.2017 р.

Як слідує з Акту № 1 про виявлення втраченого майна від 10.01.2017 р., під час закінчення переїзду, відповідно до договору № 23/11/16 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 23.11.2016 р., комісією підприємства було встановлено загублення речей, у тому числі - оригіналу наказу господарського суду Київської області про примусове виконання рішення від 25.04.2013 р. у справі № 20/028-12.

Водночас, стягувач зазначає, що останнім здійснювались спроби віднайти судовий наказ господарського суду Київської області від 25.04.2013 р. у справі № 20/028-12, шляхом перегляду документації, що була перевезена до нового офісу, здійсненням виїзду до попереднього офісу з метою пошуку втраченого наказу, а також шляхом усного звернення до перевізника, що здійснював перевезення майна ПАТ Компанії «Ельба» до нового офісу. Проте, наказу господарського суду Київської області від 25.04.2013 р., виданого у справі № 20/028-12, стягувачем знайдено не було.

Як зазначалося вище, відповідно до вимог ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

З правової конструкції ч. 1 ст. 329 ГПК України слідує, що пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

За таких обставин, господарський суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів заяви вбачається, що з метою примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 25.04.2013 р. у даній справі Сквирським районним управлінням юстиції в Київській області було відкрито виконавче провадження ВП № 37948351.

За твердженням ПАТ Компанії «Ельба», 06.10.2015 р. Сквирським районним управлінням юстиції в Київській області у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Зазначену постанову та оригінал наказу було отримано стягувачем у листопаді 2016 р.

Згідно з доданою до матеріалів заяви довідкою б/н від 08.10.2018 р., підписаною директором ПАТ Компанія «Ельба» Вагіним К.О., станом на 08.10.2018 р. наказ господарського суду Київської області від 25.04.2013 р., виданий у справі № 20/028-12, втрачено.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що вищезазначений наказ господарського суду Київської області від 25.04.2013 р. у справі № 20/028-12 пред'являвся до виконання в період з 06.10.2015 р. (повернення наказу стягувачу) по 29.11.2018 р. (час постановлення даної ухвали).

Як вбачається з наданого заявником Акту № 1 про виявлення втраченого майна від 10.01.2017 р., під час закінчення переїзду, відповідно до договору № 23/11/16 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 23.11.2016 р., комісією підприємства було встановлено загублення речей, у тому числі - оригіналу наказу господарського суду Київської області про примусове виконання рішення від 25.04.2013 р. у справі № 20/028-12.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Поряд з цим, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, а також рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для поновлення Публічному акціонерному товариству Компанії "Ельба" строку для пред'явлення до виконання наказу від 25.04.2013 р., виданого на виконання рішення господарського суду Київської області від 22.05.2012 р. у справі № 20/028-12.

Окрім того, при зверненні з даною заявою до суду, заявник вказував на те, що на даний час оригінал наказу господарського суду втрачено, тому стягувач позбавлений можливості реалізувати своє право на мирне володіння майном, викладене в пункті першому статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв'язку з чим заявник і просить суд видати дублікат наказу.

Як зазначалось вище, втрата оригіналу наказу підтверджується доданою до матеріалів заяви довідкою стягувача б/н від 08.10.2018 р., підписаної директором ПАТ Компанії «Ельба» Вагіним К.О.

До заяви про видачу дубліката наказу стягувачем долучено платіжні доручення № 1147 від 04.09.2018 р. та № 1155 від 05.09.2018 р. про сплату судового збору за видачу судом дубліката наказу на загальну суму 52,86 грн.

Відповідно до п. 19.4 Перехідних положень Господарського кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи, що наказ втрачений, та той факт, що строк пред'явлення наказу до виконання поновлено, суд дійшов висновку, що заява Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" б/н, б/д (вх. № 32054/18 від 13.11.2018 р.) про видачу дубліката наказу господарського суду Київської області від 25.04.2013 р. у справі № 20/028-12 також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 329, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства Компанії "Ельба" б/н, б/д (вх. № 32054/18 від 13.11.2018 р.) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду від 25.04.2013 р. до виконання та видачу дублікату наказу у справі № 20/028-12 задовольнити.

2. Поновити Публічному акціонерному товариству Компанії "Ельба" строк для пред'явлення до виконання наказу від 25.04.2013 р., виданого на виконання рішення господарського суду Київської області від 22.05.2012 р. у справі № 20/028-12 про стягнення з Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" (09050, Київська обл., Сквирський р-н, с. Тхорівка, вул. Сквирська, 42, ) на користь Публічного акціонерного товариства Компанія "Ельба" (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 22, ) - 2255654 (два мільйони двісті п'ятдесят п'ять тисяч шістсот п'ятдесят чотири) грн. 56 коп. основного боргу, 45113 (сорок п'ять тисяч сто тринадцять) грн. 10 коп. судового збору.

3. Видати дублікат наказу від 25.04.2013 р. про примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 22.05.2012 р. у справі № 20/028-12.

4. Копії ухвали направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 05.12.2018 р.

Суддя В.М. Бабкіна