СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа № 917/514/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача адвокат ОСОБА_1, довіреність № 10-75/1877 від 09.10.2018 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2354 від 09.10.2018;

відповідача адвокат ОСОБА_2, довіреність від 15.06.2018 № 293/01-13 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 529 від 21.06.2007;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії (вх. № 749П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року (повний текст складено 14.09.2018) у справі № 917/514/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава, в особі Красногорівської філії, с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області,

до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, м. Київ, в особі Полтавської філії, м. Полтава,

про стягнення 36862,65 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії, в якому просить стягнути 36862,65 грн інфляційних нарахувань за порушення строків оплати за електричну енергію, спожиту у січні 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виставлений відповідачу рахунок від 19.01.2015 № 0005 на оплату фактично спожитої електричної енергії за період з 18.12.2014 по 18.01.2015 на загальну суму 646346,08 грн, з яких: 221099,82 грн за січень 2015 року, був оплачений з порушенням 10-денного строку на оплату з моменту виставлення рахунку, визначеного договором про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005, у звязку з чим позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу інфляційні на прострочену суму заборгованості за період з 03.02.2015 по 16.03.2015 в розмірі 36862,65 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.09.2018 у справі № 917/514/18 (суддя Гетя Н.Г.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивовано спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Повний текст зазначеного рішення складено 14.09.2018 та його копію отримано позивачем 18.09.2018, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням № 568 (т. 1 а.с. 157).

Позивач ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії 08.10.2018, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, засобами поштового звязку звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на підставі ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на поважність причин пропуску строку, оскільки копію оскаржуваного рішення отримав 18.09.2018.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 визнав предявлені йому в претензії від 06.05.2015 № 13-1201/382 вимоги щодо сплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 та запевнив, що неоплачені рахунки, зокрема, рахунок на сплату інфляційних нарахувань за активну електричну енергію від 01.04.2015 № І 115 на суму 32059,37 грн та рахунок на сплату інфляційних нарахувань за активну електричну енергію від 01.03.2015 № І 107 на суму 8787,45 грн, будуть оплачені при першій можливості. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про переривання перебігу строку позовної давності щодо оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005 на оплату фактично спожитої електричної енергії за січень 2015 року, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 36862,65 грн інфляційних нарахувань за порушення строків оплати за спожиту у січні 2015 року електричну енергію з підстав спливу позовної давності є помилковим.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 у справі № 917/514/18 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу строк до 26.11.2018 для подання відзиву на апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 04.12.2018 об 11:00 год., викликано учасників справи в судове засідання та зупинено дію оскаржуваного рішення.

На виконання зазначеної ухвали відповідач - Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії 26.11.2018 за вх. № 1558 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідач листом від 15.05.2015 за № 350/12-03 визнав вимоги, предявлені в претензії від 06.05.2015 № 13-1201/382 в частині: заборгованості з оплати електричної енергії по рахункам від 18.03.2015 № А0005 та від 20.04.2015 № А0005; пені по рахунку від 07.04.2015 № 6; 3% річних по рахункам від 01.03.2015 № 3 та від 01.04.2015 № 3, та не погодився частині нарахування інфляційних, тому позивач необґрунтовано посилається на переривання перебігу позовної давності. Зазначає, що зі спливом позовної давності за вимогою про стягнення основного боргу за договором про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005, спливає і позовна давність за вимогою про сплату інфляційних нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу.

03.12.2018 у звязку з відпусткою судді Барбашової С.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 922/635/15 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.

Представник позивача ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії в судовому засіданні 04.12.2018 підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача - Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії в судовому засіданні 04.12.2018 підтримує відзив на апеляційну скаргу в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи учасників справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2008 між постачальником - ВАТ Полтаваобленерго (назву якого змінено на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 20.04.2011 на ПАТ Полтаваобленерго) в особі Красногорівської філії та споживачем - Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії укладено договір про постачання електричної енергії № 0005, згідно з умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 13-16).

Пунктом 9.4 договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 сторони встановили строк дії договору до 31.12.2008 та визначили, що договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про припинення дії договору або перегляд його умов.

На підставі п. 9.4 договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 дію договору було подовжено на наступні роки.

26.04.2016 сторони уклали договір про постачання електричної енергії від № 5 (а.с. 21-24).

Відповідно до договору про постачання електричної енергії від 26.04.2016 № 5, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2016. З дати набрання чинності цим договором припиняє дію договір про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005, а в частині виконання грошових зобовязань вказаний договір діє до їх повного виконання.

Таким чином, 26.04.2016 договір про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 припинив свою дію (крім частини щодо виконання грошових зобовязань за цим договором) у звязку з набранням чинності договору про постачання електричної енергії від 26.04.2016 № 5.

Під час дії договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 на підставі знятих та повідомлених споживачем (відповідачем) показників розрахункових приладів обліку електричної енергії постачальник (позивач) за фактично спожиту у січні 2015 року електричну енергію виписав споживачу рахунок від 19.01.2015 № 0005 на оплату електричної енергії, що підтверджується випискою з Журналу реєстрації та видачі рахунків за активну та реактивну електроенергію по Красногорівській філії ПАТ Полтаваобленерго.

Згідно з п. 1 Додатку № 2 Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005, розрахунковим вважається період з 8:00 годин 18 числа попереднього місяця до 8:00 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії за регульованим тарифом.

Пунктом 2 Додатку № 2 Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 сторони визначили, що виписаний Постачальником рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних (10 операційних для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місці) днів від дня виписки рахунка.

Відповідач протягом 10 операційних днів від дня виписки рахунка (02.02.2015) не оплатив виписаний постачальником рахунок від 19.01.2015 № 0005 на оплату електричної енергії.

Відповідно до наданих позивачем банківських виписок (а.с. 34-35), на рахунок ПАТ Полтаваобленерго були зараховані сплачені відповідачем кошти з оплати заборгованості за спожиту у січні 2015 року електричну енергію по рахунку № А0005 від 19.01.2015 на суму 221099,82, зокрема:

- 17.03.2015 по платіжному дорученню № 499 від 16.03.2015 на суму 74239,14 грн (а.с. 108);

- 26.03.2015 - по платіжному дорученню № 548 від 25.03.2015 на суму 60000,00 грн (а.с.109);

- 27.03.2015 по платіжному дорученню № 619 від 26.03.2015 на суму 87071,32 грн (а.с. 110).

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обовязок споживача сплачувати постачальнику компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції за порушення строку внесення оплат за спожиту електричну енергію передбачений в п. 4.2.1 договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005.

Враховуючи, що останній день сплати рахунку № А0005 від 19.01.2015 сплинув 02.02.2015, а перша оплата за цим рахунком відбулась 17.03.2018, позивач нарахував відповідачу інфляційні на прострочену заборгованість з оплати за спожиту у січні 2015 року електричну енергію по рахунку від 19.01.2015 № 0005 за період з 03.02.2015 по 16.03.2015 на суму 36862,65 грн.

Позивачем був виписаний відповідачеві рахунок № 1 від 06.04.2018 щодо сплати інфляційних за несвоєчасне внесення платежів за спожиту у січні 2015 року електричну енергію по рахунку від 19.01.2015 № 0005 на суму 36862,65 грн (а.с. 30).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суду застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.09.2018 у справі № 917/514/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, так само як і до вимог про стягнення сум процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 Цивільного кодексу України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 Цивільного кодексу України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу)

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Останній день сплати рахунку № А0005 від 19.01.2015 сплинув 02.02.2015, тобто перебіг позовної давності починається з 03.02.2015 і закінчується 03.02.2018.

Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем прав позивача щодо отримання оплати за спожиту в січні 2015 року по рахунку № А0005 від 19.01.2015 у строки, передбачені договором про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Проте позивач звернувся до суду 08.05.2018, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності на 3 місяці.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на заявлене відповідачем клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності та з огляду на приписи ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних на прострочену суму заборгованості за період з 03.02.2015 по 16.03.2015 в розмірі 36862,65 грн.

Позивач в апеляційній скарзі безпідставно посилається на лист від 15.05.2015 за № 350/12-03 та претензію від 06.05.2015 № 13-1201/382 в обгрунтування переривання перебігу позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних за порушення строку оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005, оскільки ні в претензії від 06.05.2015 № 13-1201/382, ні в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 не міститься будь-яких посилань на рахунок від 19.01.2015 № 0005 на оплату електричної енергії та на рахунок від 06.04.2018 № 1 на оплату інфляційних за несвоєчасне внесення платежів по рахунку від 19.01.2015 № 0005.

За приписами ч. 1 ст. 264 Цивільного Кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 Цивільного Кодексу України).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 Цивільного Кодексу України).

В претензії від 06.05.2015 за вих. № 13-1201/382 (а.с. 104), позивач ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії вимагає від відповідача - Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії у 10-денний строк з дня отримання претензії сплатити заборгованість по договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 на загальну суму 494905,67 грн, яка складається з:

1) основного боргу:

- згідно з рахунком від 18.03.2015 № А0005 на суму 209734,66 грн;

- згідно з рахунком від 20.04.2015 № А0005 на суму 226921,03 грн;

2) пені:

- згідно з рахунком від 07.04.2015 № 6 на суму 14778,98грн;

3) 3% річних:

- згідно з рахунком від 01.03.2015 № 3 на суму 381,57 грн за період з 31.01.2015 по 04.02.2015;

- згідно з рахунком від 01.04.2015 № 3 на суму 756,36 грн за період з 01.03.2015 по 31.03.2015;

4) інфляційних:

- згідно з рахунком від 01.01.2015 № І 106 на суму 1486,25 грн за період з 02.12.2014 по 10.12.2014;

- згідно з рахунком від 01.03.2015 № І 107 на суму 8787,45 грн за період з 02.02.2015 по 04.02.2015;

- згідно з рахунком від 01.04.2015 № І 115 на суму 32059,37 грн за період з 01.03.2015 по 31.03.2015.

Таким чином, в претензії від 06.05.2015 за вих. № 13-1201/382 позивач вимагає сплатити інфляційні по іншим рахункам та за інші періоди, а не за порушення строку оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005 за період з 03.02.2015 по 16.03.2015.

У відповідь на претензію від 06.05.2015 за вих. № 13-1201/382 відповідач -Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Полтавської філії листом від 15.05.2015 за № 350/12-03 (а.с. 53) повідомляє, що частину з вказаних в зазначеній претензії рахунків по договору про постачання електричної енергії від 03.10.2008 № 0005 на час отримання претензії вже оплачено, а саме:

- основний борг згідно з рахунком від 18.03.2015 № А0005 на суму 209734,66 грн оплачено платіжними дорученнями № 878 від 06.05.2015 на суму 80000,00 грн, № 871 від 08.05.2015 на суму 99734,66 грн та № 850 від 07.05.2015 на суму 30000,00 грн;

- пеню згідно з рахунком від 07.04.2015 № 6 на суму 14778,98 грн оплачено платіжним дорученням № 876 від 12.05.2015;

- 3% річних згідно з рахунком від 01.03.2015 № 3 на суму 381,57 грн за період з 31.01.2015 по 04.02.2015 оплачено платіжним дорученням № 877 від 12.05.2015.

Також в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 відповідач зазначає, що першій можливості буде здійснено оплату по неоплаченим рахункам, крім рахунків на оплату інфляційних, а саме: від 01.01.2015 № І 106 на суму 1486,25 грн за період з 02.12.2014 по 10.12.2014; від 01.03.2015 № І 107 на суму 8787,45 грн за період з 02.02.2015 по 04.02.2015 та від 01.04.2015 № І 115 на суму 32059,37 грн за період з 01.03.2015 по 31.03.2015, з посиланням на некоректне нарахування інфляційних за активну електричну енергію за періоди, менші від одного календарного місяця, оскільки розрахунок при застосуванні індексу інфляції здійснюється шляхом множення заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При розрахунку індексу інфляції його найменший період визначення складає один календарний місяць. Відповідно, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися виходячи з індексу інфляції за кожен місяць прострочення. Індекс інфляції не розраховується на кожен день місяця, а в середньому на місяць.

Тобто в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 відповідач чітко зазначає про свою незгоду з нарахованими позивачем інфляційними по іншим рахункам за інші періоди, а саме: від 01.01.2015 № І 106 на суму 1486,25 грн за період з 02.12.2014 по 10.12.2014; від 01.03.2015 № І 107 на суму 8787,45 грн за період з 02.02.2015 по 04.02.2015 та від 01.04.2015 № І 115 на суму 32059,37 грн за період з 01.03.2015 по 31.03.2015,

Стосовно інфляційних за порушення строку оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005 за період з 03.02.2015 по 16.03.2015 в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 жодного посилання не має.

Зазначені обставини спростовують твердження позивача про те, що відповідач в листі від 15.05.2015 за № 350/12-03 визнав свій обов`язок зі сплати інфляційних за порушення строку оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005.

Виходячи з наведеного, перебіг позовної давності щодо позовних вимог про сплату інфляційних за порушення строку оплати рахунку від 19.01.2015 № 0005 не було перервано, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ст. 264 Цивільного Кодексу України щодо переривання перебігу позовної давності Тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі позивача аргументи не можуть бути підставою для скасування або зміни зазначеного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 06.09.2018 у справі № 917/514/18.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ПАТ Полтаваобленерго в особі Красногорівської філії на рішення Господарського суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року по справі № 917/514/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 06 вересня 2018 року по справі № 917/514/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.12.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова