ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 Справа №914/1738/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Айзенбарт А.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства «Червоноградводоканал», м. Червоноград, Львівська область

про стягнення 56 415,06 грн.

за участю представників:

від позивача: Кухар Н.В. - представник (довіреність №119-2427/2 від 17.07.2018)

від відповідача: Гавришко А.М. - представник (довіреність від 12.10.2018), Савка Г.Г. - представник (довіреність від 12.10.2018)

Обставини розгляду справи. 19.09.2018 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів Комунального підприємства «Червоноградводоканал», м. Червоноград, Львівська область про стягнення 56 415,06 грн.

Ухвалою від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, засідання призначено на 16.10.2018 (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 25.06.2018).

09.10.2018 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Червоноградводоканал» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №37867/18 від 09.10.2018).

10.10.2018 через канцелярію суду від Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» надійшла відповідь на відзив (вх. №38138/18 від 10.10.2018).

В судовому засіданні 16.10.2018 було оголошено перерву до 05.11.2018.

05.11.2018 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Червоноградводоканал» надійшло пояснення на відзив (вх. №41983/18 від 05.11.2018).

В судовому засіданні 05.11.2018 було оголошено перерву до 15.11.2018.

09.11.2018 через канцелярію суду від Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» надійшли заперечення на пояснення КП «Червоноградводоканал» (вх. №43128/18 від 09.11.2018).

В судовому засіданні 15.11.2018 було оголошено перерву до 19.11.2018.

Сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електроенергії, на виконання умов якого відповідачу у січні-червні 2018 було реалізовано електроенергію. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за отриману електроенергію виконав з порушенням строків, у зв'язку чим відповідачу нараховано пеню сумі 43 712,92 грн., 3% річних в сумі 3 930,10 грн., інфляційні в сумі 8 772,04 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 56 415,06 грн.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїх запереченнях зазначив, що розрахунки за отриману в січні-червні 2018 електроенергію здійснювалися відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 та виданих на його виконання інших нормативних актах. З огляду на наведене, вина відповідача у виникненні прострочення відсутня, а тому підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних немає.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

29.12.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (постачальник) та Комунальним підприємством «Червоноградводоканал» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №90120 та додатки до нього.

За цим договором постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідач) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1 договору).

На виконання умов вищевказаного договору, позивач протягом січня-червня 2018 постачав відповідачу електроенергію, що підтверджується рахунками за електроенергію. Факт отримання відповідачем електроенергії у відповідних обсягах та її вартість сторонами не оспорюється.

Згідно 2.3.3. договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунків, який є додатком до договору, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії.

Згідно п. 2 Порядку розрахунків, розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Пунктом 5 Порядку розрахунків передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Згідно абз. 2 п. 7 Порядку розрахунків, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 10 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідачем було здійснено оплату вартості електричної енергії, отриманої у січні-червні 2018, з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Пунктом 8 додатку №2 до договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасної оплати вартості електроенергії, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 43 712,92 грн. пені, 3 930,10 грн. 3% річних, 8 772,04 грн. інфляційних.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника сторони, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. ст. 275 ГК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 4.2.1. договору про постачання електричної енергії, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем заявлено до стягнення 43 712,92 грн. пені за прострочення сплати вартості електроенергії за період часу з 31.01.2018 по 17.06.2018, 3 930,10 грн. 3% річних за прострочення сплати вартості електроенергії за період часу з 31.01.2018 по 17.06.2018, 8 772,04 грн. інфляційних за прострочення сплати вартості електроенергії за період часу з 31.01.2018 по 28.03.2018.

Судом не беруться до уваги заперечення відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії №90120 від 29.12.2006, додатком №1 якого було визначено порядок та строки розрахунків за отриману споживачем електричну енергію.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що сторонами вносилися зміни до вищевказаного договору в частині зміни строків здійснення розрахунків, зокрема, щодо урахування строків, які визначені Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 та виданих на його виконання інших нормативних актах.

Також у вищевказаному Порядку не визначено, що його положеннями змінюються зокрема, умови договорів на постачання електроенергії в частині строків розрахунків.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Як зазначалося вище, згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідачем доказів наявності обставин, зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань перед позивачем не подано, в матеріалах справи такі відсутні.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що відповідач надає послуги з водопостачання та водовідведення не тільки категоріям населення, які мають право на субсидію, а й суб'єктам господарювання (юридичним та фізичним особам), установам, організаціям, тощо. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що розмір заборгованості, на який позивачем нараховано пеню, інфляційні та 3% річних, виник внаслідок перерахування з державного бюджету коштів на субсидії певним категоріям населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 43 712,92 грн. пені, 3 930,10 грн. 3% річних, 8 772,04 грн. інфляційних.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Червоноградводоканал», м. Червоноград, проспект Шевченка, 19, Львівська область (ідентифікаційний код 00185347) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів, вул. Козельницька, 3 (ідентифікаційний код 00131587) 43 712,92 грн. пені, 3 930,10 грн. 3% річних, 8 772,04 грн. інфляційних, 1 762,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 19.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 26.11.2018.

Суддя Мазовіта А.Б.