ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1596/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс»

прo стягнення 476 117,25 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» (надалі відповідач) прo стягнення 476 117,25 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1596/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.08.2018 року.

У підготовчому засіданні 21.08.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 21.08.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмовий відзив на позов не подав.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.08.2018 року закрито підготовче провадження у справі № 911/1596/18 та призначено судовий розгляд по суті на 13.09.2018 року.

До канцелярії суду 11.09.2018 року представником відповідача подано відзив б/н від 10.09.2018 року на позовну заяву.

У судовому засіданні 13.09.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечував.

З огляду на викладені відповідачем у відзиві заперечення проти позову, виникла необхідність у витребуванні у відповідача та позивача додаткових пояснень та доказів. У звязку з чим, розгляд справи відкладався на 09.10.2018 року.

В судовому засіданні 09.10.2018 року оголошувалась перерва в розгляді справи до 08.11.2018 року.

В судовому засіданні 08.11.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 08.11.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» (Акціонерне Товариство «Укртрансгаз») в особі філії «Харківтрансгаз» (позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСЕРВІС» (відповідач, Підрядник) укладено Договір № від 07.12.2015 року про закупівлю робіт (далі - Договір).

За вказаним Договором Підрядник зобовязався виконати роботи з технічного переоснащення системи теплопостачання компресорної станції «Шебелинка» (Будівельні роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

Відповідно до п. 5.6. Договору роботи повинні виконуватись у відповідності до узгодженого Підрядником і Замовником Календарного плану, згідно з п. 1.2. Договору Календарний план (додаток №1) є невідємною частиною договору, у якому визначаються зміст і строки виконання робіт.

За узгодженим сторонами Календарним планом (у редакції Додаткової угоди №5 від 19.06.2017 року до Договору) та відповідно до п. 5.1 Договору Підрядник зобов'язався виконати весь обсяг робіт до 30.09.2017 року, загальна вартість яких визначена Договірною ціною та складає 18 469 512,00 грн.

У відповідності до положень частини першої ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Сторонами у Календарному плані визначено, що Підрядник забезпечить виконання робіт у встановлені строки, зокрема в частині робіт підготовчого періоду - до 08.04.2016 року, в частині основного етапу будівництва та пусконалагоджувальних робіт - до 30.09.2017 року.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як зазначає позивач, в порушення умов Договору, у погоджені сторонами терміни до закінчення встановленого Календарним планом та п. 5.1 Договору строку, зокрема, до 30.09.2017 року, відповідач не завершив виконання повного обсягу робіт вартістю 18 469 512,00 грн., виконавши свої зобовязання частково на суму 16 485 690,12 грн., що підтверджується копіями первинних документів, а саме видатковими накладними №16 від 18.12.2015 року, №24 від 28.12.2015 року, №8 від 20.04.2016 року, актами ф №КБ-2в та довідками ф №КБ-3 за липень-грудень 2016 року, серпень 2017 року. Невиконання решти обсягу робіт вартістю 1 983 821,88 грн. у встановлені строки є порушенням умов Договору, свідчить про недотримання Підрядником строків виконання робіт та є підставою для застосування до відповідача погодженої Договором та передбаченої чинним законодавством відповідальності.

Пунктом 7.2 Договору встановлена відповідальність за порушення господарського зобов'язання, зокрема, за порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах без погодження із Замовником, що вказані в даному Договорі, Підрядник виплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач зазначає, що надсилав відповідачу претензію від 22.12.2017 року №2101ВИХ-17-1281 на суму 23 805,86 грн. з вимогою сплатити неустойку за прострочення виконання робіт у вигляді пені, нарахованої за період 01.10.2017 року по 12.10.2017 року, яку відповідачем було визнано та задоволено заявою про залік №0201/18 від 02.01.2018 року.

Зважаючи на те, що господарське зобовязання з виконання решти робіт вартістю 1 983 821,88 грн. станом на 01.07.2018 року не виконано, тобто порушення є триваючим, позивач донарахував штрафні санкції.

У звязку з порушенням господарського зобовязання щодо строків виконання робіт, позивач просить стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені в сумі 337 249,72 грн. та штраф в розмірі 7% від простроченої суми, що складає 138 867,53 грн.

Згідно з п. 10.3 Договору закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання обовязків, взятих на себе за цим договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив в якому позовні вимоги заперечував. В обґрунтування заперечень проти позову зазначав про незабезпечення його проектно-кошторисною документацією, що призвело до неможливості своєчасного завершення робіт.

У звязку з чим, судом було витребувано у відповідача документально обґрунтовані пояснення щодо обставин, обсягів та факту виконання спірних робіт, зокрема, без проектно-кошторисної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, висновку екологічної експертизи, тощо; пояснення коли і в якому обсязі були виконані роботи; чи передавалась позивачем і коли необхідна для виконання робіт документація; якщо не передавалась, то як могли бути виконані роботи.

У позивача було витребувано документально обґрунтовані пояснення щодо обставин, обсягів та факту виконання спірних робіт; пояснення та докази передачі відповідачу проектно-кошторисної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, висновку екологічної експертизи, тощо.

Позивач у відповідів на відзив заперечував твердження відповідача про незабезпечення проектно-кошторисною документацією. Надав документально обґрунтовані пояснення, що ТОВ «Енергосервіс» наказом №24/2-к від 07.12.2015 року призначено відповідальною особою за виконання будівельних робіт інженера ОСОБА_3, який згодом було подано разом із проектно-кошторисною документацією до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з метою отримання відповідного дозволу. Також, до наведеного наказу подано підписку виконавця робіт від 07.12.2015 року, в якій представник відповідача ОСОБА_4 засвідчив своїм підписом факт ознайомлення з проектною документацією ознайомився.

Також, відповідачем надано проект виконання робіт, складання якого без наявності проектно-кошторисної документації є неможливим з огляду на п.п. 5.3.1 ДБМ А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва». В тексті проекту виконання робіт відповідача наявні посилання на проектно-кошторисну документацію, зокрема, на генеральний план, креслення та проектні рішення проектно-кошторисної документації.

Щодо заперечень відповідача проти позову з посиланням на відсутність дозволу на виконання будівельних робіт, позивач пояснив, що Дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 07.04.2016 року №ІУ 24 на виконання будівельних робіт виданий позивачу, як Замовнику, та відповідачу, як Генеральному підряднику, інформація про видачу якого є публічною, загальнодоступною та опублікованою в мережі інтернет на сайті реєстру дозвільних документів.

Крім того, відповідно до п. 1 підписки виконавця робіт від 07.12.2015 року, яка подавалась до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, представник відповідача зобовязувався без одержання дозволу не допускати проведення робіт на обєкті, натомість з наявних в матеріалах справи документів, зокрема, з актів ф. №КБ-2в га довідок ф. №КБ-3 за липень-грудень 2016 року, серпень 2017 року вбачається виконання певної частини робіт, що підтверджує обізнаність відповідача про наявність Дозволу на виконання будівельних робіт.

Щодо заперечень відповідача стосовно непередачі йому газового обладнання, монтаж якого передбачався за Договором, позивач надав документально обґрунтовані пояснення, що між сторонами були складені акти про приймання-передачу устаткування до монтажу, зокрема, за актом від 19.12.2015 року прийнято в монтаж котельню «КМ-2-4100-Т-Гн Колві-1500 Колві-1300», за актом від 21.04.2016 року прийнято в монтаж конструкцію несучу під димову трубу та димові труби, за актом від 15.12.2016 року прийнято в монтаж газорегуляторний пункт шафового типу «ШГРГ1-401/40-2н з регулятором тиску газу ЯВЕ-4012/Ду40 та вузол обліку витрат газу шафового типу «ШПОГ-80-1к» з лічильником і коректором. До того ж, наявні в матеріалах справи довідки ф. №КБ-3 за липень-грудень 2016 року, серпень 2017 року містять відомості про вартість змонтованого устаткування.

Щодо заперечень відповідача стосовно не проходження державної екологічної експертизи, позивач пояснив, що Дозвіл на виконання будівельних робіт містить інформацію про результати експертизи проекту будівництва з посиланням на експертний звіт ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» від 28.10.2015 року №21-1083-15, якою досліджено складову частину проектно-кошторисної документації «Оцінка впливів на навколишнє середовище» (том 4) та підтверджено її відповідність встановленим вимогам, в цій частині експертний висновок підписано одним з експертів у галузі захисту навколишнього природного середовища.

Щодо заперечень відповідача стосовно невиконання позивачем обовязку здійснювати технічний нагляд за виконанням робіт, що унеможливило виконання робіт, позивач пояснив, що обставини щодо здійснення технічного нагляду не мають значення для вирішення даного спору про стягнення з відповідача неустойки за невиконання роботи у строки з метою стимулювати його до виконання такого обовязку, і який не повязаний з недоліками робіт чи невиконанням прихованих робіт.

Щодо заперечень відповідача стосовно відсутності плану фінансування, позивач пояснив, що сторони в Договорі визначили порядок фінансування робіт, інших умов, які б вказували на необхідність узгодження плану фінансування договором не передбачено, узгодження сторонами умов фінансування робіт у договорі, а не у іншому окремому документі не є підставою для затримки виконання відповідачем робіт за договором, виконання відповідачем робіт не ставиться в залежність від їх попереднього фінансування позивачем, Крім того, відсутність плану фінансування будівництва не завадила відповідачу розпочати і частково виконати свої зобов'язання по Договору протягом 2016-2017 років.

Таким чином, позивачем у відповіді на відзив та доданих доказів спростовано викладені відповідачем у відзиві на позов твердження.

В той же час, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження викладених у відзиві обставин.

Крім того, відповідач без поважних причин не надав витребувані судом документально обґрунтовані пояснення щодо обставин виконання основної частини робіт без проектно-кошторисної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, висновку екологічної експертизи, тощо; чи передавалась позивачем і коли необхідна для виконання робіт документація; якщо не передавалась, то як могли бути виконані роботи.

Натомість, відповідачем подано до суду додаткові пояснення, в яких викладено інші підстави заперечень проти позову.

Зокрема, відповідач зазначає, що позивач застосував штрафні санкції до відповідача за Договором з перевищенням, оскільки відповідач виконав більшу частину робіт за Договором, що підтверджується наступними обставинами.

Згідно п.1.1. Договору відповідач зобов'язувався виконати роботи з «Технічного переоснащення системи теплопостачання компресорної станції «Шебелинка» (далі - Роботи), а позивач зобов'язувався прийняти та оплатити такі Роботи.

Відповідно до п.1.2. Договору склад та обсяги Робіт, які підлягають закупівлі за Договором, визначені Договірною ціною (Додаток №2), що є невідємною частиною Договору. Зміст і строки виконання Робіт визначаються Календарним планом (Додаток №1), що є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до розділу II Договірної ціни (Додаток №2 до Договору) відповідач зобов'язаний був здійснити закупівлю «Устаткування» загальною вартістю 11 277 264 грн.

В той же час, за твердженням відповідача, Договірна ціна фактично не передбачає виконання будівельних робіт по зведенню будівель та споруд. Фактично, предметом Договору була закупівля газового устаткування (згідно розділу II Договірної ціни), виконання робіт з монтажу закупленого газового устаткування (згідно розділу І Договірної ціни) та виконання пусконалагоджувальних робіт змонтованого газового устаткування (згідно п. 2 Календарного плану).

Таким чином, зміст робіт за Договором передбачав тільки монтаж закупленого газового устаткування та виконання пусконалагоджувальних робіт, і не передбачав жодних інших додаткових чи будівельних робіт.

У звязку з чим, відповідач стверджує, що закупивши газове обладнання разом з транспортними витратами склала загальну суму 11 423 022,99 грн., що виявилась більшою, від запланованої вартості устаткування в Договірній ціні (11 277 264 грн.) та здійснивши монтаж закупленого газового устаткування (на суму 5 689 243,62 грн.) роботи за Договором вважаються повністю та своєчасно виконаними і їх дійсна вартість становить 17 112 266,61 грн.

В той же час, відповідач сам зазначає, що дійсно не виконав пусконалагоджувальних робіт змонтованого газового устаткування.

Відповідач пояснив, що відмінність між вартістю фактично виконаних робіт за Договором (17 112 266,61 грн.) та вартістю робіт, запланованих в Договірній ціні (18 469 512 грн.), пояснюється тим, що Договірна ціна була визначена як динамічна і могла уточнюватись у разі зміни поточних цін на ресурси, що враховані у договірній ціні, а також з інших підстав, визначених умовами договору підряду.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно з п. 1.3 Договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків. Відповідно до п.1.4 Договору фактичні обсяги робіт можуть уточнюватись під час виконання робіт.

Таким чином, відповідач стверджує, що відмінність між вартістю фактично виконаних робіт за Договором (17 112 266,61 грн.) та вартістю робіт, запланованих в Договірній ціні (18 469 512 грн.) допускається умовами Договору та динамічною договірною ціною.

З приводу не виконаних пусконалагоджувальних робіт змонтованого газового устаткування відповідач зазначив, що вартість пусконалагоджувальних робіт Договірно ціною не передбачена, тому не можливо визначити вартість відповідних робіт та перевірити розрахунок штрафних санкцій.

Відповідач стверджує, що штрафні санкції застосовані позивачем до відповідача необгрунтовано та безпідставно, оскільки відповідач виконав роботи в межах, визначених Договірною ціною.

При цьому відповідач стверджує, що Договір не містить будь-яких посилань на проектно-кошторисну документацію, а також серед зобов'язань позивача та відповідача за Договором відсутні будь-які обовязки по складанню проектно-кошторисної документації. У звязку з чим, відповідач заперечував повязаність наданої позивачем проектно-кошторисної документації з виконанням робіт за Договором.

Однак, наведені пояснення свідчать про суперечливість позиції відповідача, крім того, відповідачем не надано доказів в обґрунтування викладених в додаткових поясненнях обставин.

Дослідивши матеріали справи з врахуванням пояснень позивача та заперечень відповідача та наданих ними доказів, судом встановлено, що за умовами Договору відповідач, як Підрядник, зобовязався виконати роботи з технічного переоснащення системи теплопостачання компресорної станції «Шебелинка» (Будівельні роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

Договором передбачено виконання робіт всього на суму 18 469 512,00 грн., перелік та строки яких визначені в Календарному плані, в Договірній ціні (додатку № 2 до Договору) розшифровані лише загальні складові вартості робіт.

Відповідно до п. 5.6. Договору роботи повинні виконуватись у відповідності до узгодженого Підрядником і Замовником Календарного плану, який є додатком № 1 і невідємною частиною Договору та визначає зміст і строки виконання робіт.

Таким чином, зміст і строки виконання робіт на погоджену в Договірі суму визначаються додатком №1 до Договору Календарним планом.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 845 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості.

Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Згідно зі ст. 845 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 883 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, під час укладення в грудні 2015 року Договору, сторонами було погоджено виконання робіт на суму 18 469 512,00 грн., які складались з робіт підготовчого періоду, основного етапу будівництва та пусконалагоджувальних робіт, які мали бути завершені у вересні 2016 року.

Між сторонами погоджувались зміни до умов Договору в частині строків виконання робіт і термін остаточного виконання робіт неодноразово відтерміновувався.

Зокрема, згідно з умовами Договору в редакції Додаткової угоди від 19.06.2017 року, Календарним планом було передбачено виконання та завершення пусконалагоджувальних робіт до 30.09.2017 року. При цьому, відповідний термін є терміном остаточного завершення робіт за Договором.

Щодо посилання відповідача на динамічну ціну Договору, за відсутності обґрунтувань та доказів ощадливості підрядника та за умови визнання факту невиконання пусконадагоджувальних робіт, відсутні підстави стверджувати про виконання умов Договору своєчасно та в повному обсязі та про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій.

Щодо посилань відповідача на невизначеність вартості пусконалагоджувальних робіт, суд зазначає, що з огляду на визнання відповідачем факту їх невиконання та ненадання обґрунтувань та доказів ощадливості підрядника, заявлена в позові сума прострочення, яка складає різницю між договірною вартістю робіт та вартістю, на яку роботи фактично виконані, є вартістю, на яку роботи за Договором не виконані (прострочені). При цьому, не має значення чи ця сума становить вартість пусконалагоджувальних робіт чи її частину.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання робіт за Договором на заявлену в позові суму.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 217 Господарського кодексу України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобовязань, які звичайно застосовуються в господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ивільного кодексу України (ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України).

Таким чином, з огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, Господарським кодексом України передбачено можливість стягнення неустойки, зокрема, у вигляді пені не лише за прострочення грошового зобовязання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована на суму невиконаного (простроченого) зобовязання на 1 983 821,88 грн. за період прострочення з 13.10.2017 року по 31.03.2018 року, який не перевищує 6 місяців. Нарахування пені проведено у відповідності до умов Догвоору, вимог чинного законодавства та фактичних обставин справи.

Таким чином, вимога про стягнення 337 249,72 грн. пені правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Оскільки порушення термінів виконання зобовязання за Договором на суму 1 983 821,88 грн. тривало пона місяць, з огляду на умову п. 7.2 Договору у позивача виникло право нарахування штрафу в розмірі 7% від суми прострочення.

Таким чином, позовна вимога про стягнення 138 867,53 грн. штрафу правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» прo стягнення 476 117,25 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського, 49, код 20578571) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (61001, м. Харків, вул. Культури, 20а, код 25698645) 337 249,72 грн. пені, 138 867,53 грн. штрафу та 7141,77 грн. виртат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик