УХВАЛА

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/16196/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши заяву Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7858 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. про звернення стягнення на майно:

- квартиру № 111, що складається з шести кімнат, загальною площею 359, 3 кв.м., жилою площею 122, 60 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3;

- квартиру № 114, що складається з восьми кімнат, загальною площею 749, 90 кв.м., жилою площею 358, 90 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3;

- нежитлове приміщення № 116, загальною площею 1 414, 4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3;

- нежитлове приміщення № 118, загальною площею 71, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3;

- нежитлове приміщення № 123, загальною площею 72, 6 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3;

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 252-СВ від 04.03.2004 вчинено виконавчий напис № 7858 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 04.03.2004. За вказаним виконавчим написом 23.01.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП № 55614130. На думку заявника, виконавчий напис № 7858 вчинений без дотримання вимог чинного законодавства щодо безспірності заборгованості.

За змістом частини першої статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на те, що виконавчий напис № 7858 вчинений без дотримання вимог чинного законодавства щодо безспірності заборгованості без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відтак, здійснивши оцінку обгрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Фірмі «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.12.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк