ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.07.2018 Справа № 905/959/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/959/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7 515,16 грн.,

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» збитків, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 7 515,16грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленою недостачею вантажу, який прийнятий до перевезення відповідачем.

09.07.2018р. за вх. № 14163/18 на адресу господарського суду надійшла відповідь позивача на відзив по справі, відповідно до якої позивач вважає твердження відповідача щодо відсутності доказів оплати вантажу необґрунтованими з посиланням на наявність таких доказів у матеріалах справи.

Відзив на позову суд не одержав.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

Представники сторін у судове засідання 12.07.2018р. не зявились, про дату час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 12.07.2018р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

21.05.2017р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ «АКХЗ» згідно залізничної накладної на групу вагонів № 50071778 відправило на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» на станцію призначення Сартана Донецької залізниці кокс доменний (вологий), зокрема, у вагоні № 65343766 масою 41 200кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж кокс доменний (вологий) завантажений навалом, зважувався на вагонних вагах відправника (заводський №7260RSM), маса вантажу визначена відправником, вантаж маркований смугою вапна повздовж вагону.

При надходженні вагону №65343766 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, здійснено комісійне переважування вказаного вагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційний акт №484809/431 від 23.05.2017р.

У комерційному акті 484809/431 від 23.05.2017р. встановлено, що у вагоні № 65343766 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 41 200 кг, тара 23 200 кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах (держповірка 09.09.2016р.) виявилось: брутто 62 700 кг, тара 23 200 кг, нетто 39 500 кг, що менше маси накладної на 1 700кг. Фактично виявилось навантаження шапкою, вище бортів на 40-50см. Вантаж маркований однією смугою вапна за довжиною вагону. Над 2-3 люками по ходу поїзду є виїмка довжиною 300см, шириною 280см, глибиною 50см; над 6-7 люками виїмка довжиною 300см, шириною 100см, вглиб 50см. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Вагон бездвірний, люки закриті, вагон технічно справний. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст.пр.сд. к-та Азовсталь Шевчук, Луканина, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_1 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_2 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

У акті зазначено, що вагон зважувався двічі, результат на змінився.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу, останній звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 7 515,16 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна на групу вагонів №50071778 від 21.05.2017р. свідчить про укладення між ПрАТ «АКХЗ» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «МК «Азовсталь».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж завантажувався вантажовідправником, відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у вагони вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, при надходженні вантажу у вагоні №65343766 на станцію Сартана Донецької залізниці складено комерційний акт №484809/431 від 23.05.2017р., в якому встановлені обставини недостачі вантажу у спірному вагоні, сліди доступу до вантажу.

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За відомостями акту прийому - передачі №91514302 від 21.05.2017р. та рахунку фактури №91514302 від 01.05.2017р. вартість 1т вантажу у вагоні №65343766 складає 8 578,96 грн. разом з ПДВ.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Згідно матеріалів справи, у спірній накладній у графі найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж був відправлений у вологому стані.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 7 515,16грн. Перевіривши арифметичний розрахунок збитків, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним (8 578,96 грн. х 0,876 т = 7 515,16 грн.).

Статут залізниць України не передбачає обов'язкового додання до позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу. Разом з тим, позивачем додані до матеріалів позову у якості доказів оплати спірного вантажу: виписка по банківському рахунку від 16.08.2017р., а також довідка за підписом головного бухгалтера скріплена печаткою товариства.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 7 515,16грн.

Відповідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) збитки у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 7 515 (сім тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 16 коп., судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в апеляційному порядку через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 13.07.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва