АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/342/16
Південно-Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» - адвокат Шеєнко Ю.О.,

від Держагентства автомобільних доріг України в особі САД у Херсонській області - Гаврищук І.В. за довіреністю,

від ОСОБА_3 - не з'явився,

від ДП «Херсонський облавтодор» - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.08.2018

у справі № 923/342/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський»

до Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор»

про стягнення 265 404,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» (далі - ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський») звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 265 404,59 грн. та витрат на оплату судового збору в розмірі 3 981,08 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 28.08.2015 на 19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар'янське - Берислав) відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3, які належать ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». У результаті ДТП транспортний засіб позивача, його причеп та автомобіль ОСОБА_3 зазнали механічних пошкоджень; вартість відновлювального ремонту автомобіля SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 265 404,59 грн. (тобто суму, заявлену до стягнення). Позивач наголосив, що спричинення шкоди у спірній сумі сталося через бездіяльність Служби автомобільних доріг у Херсонській області, на яку державою покладено обов'язок з утримання автомобільних доріг у належному стані, яка проте не забезпечила належного технічного стану покриття дороги, не виконала необхідних ремонтних робіт, не встановила попереджувальних знаків.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.04.2016 до участі у справі залучено другого відповідача - ДП «Херсонський облавтодор».

17.05.2016 ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» звернулося до місцевого господарського суду із заявою, в якій просило залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ДП «Херсонський облавтодор».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.05.2016 здійснено процесуальну заміну другого відповідача - ДП «Херсонський облавтодор» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, провадження у справі зупинено у зв'язку з призначенням судової автотоварознавчої експертизи, на розгляд якої поставлено такі питання: «Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП від 28.08.2015? Чи пов'язані відновлювальні (ремонтні) роботи, проведені ТОВ «Дніпро-скан-сервіс» із пошкодженнями, отриманими автомобілем SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, із ДТП, яка відбулася за його участю 28.08.2015?».

31.10.2016 до суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової експертизи № 457/467 від Миколаївської філії Одеського НДІСЕ.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24.11.2016 у позові відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявленої до стягнення суми збитків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.03.2017 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля Scania 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.08.2015 року?; чи пов'язані відновлювальні (ремонтні) роботи, проведені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро-скан-сервіс» з пошкодженнями отриманими автомобілем Scania 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась за його участю 28.08.2015 року? Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

11.10.2017 до Одеського апеляційного господарського суду з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №923/342/16 разом з висновком №17-1000 від 08.09.2017 комісійної судової автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу за матеріалами господарської справи №923/342/16.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 рішення Господарського суду Херсонської області від 24.11.2016 залишено без змін.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Державне агентство автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області є неналежним відповідачем у справі, та зазначив, що питання доведеності розміру збитків, причинно-наслідкового зв'язку між збитками та протиправною поведінкою, вини заподіювача шкоди суд апеляційної інстанції не досліджував, оскільки вони перебувають поза межами предмета доказування у спорі за участю неналежного відповідача. При цьому суд апеляційної інстанції послався на положення пункту 7.8 договору від 13.02.2015 № 1Д-ОАД/15, укладеного між Службою автомобільних доріг у Херсонській області - замовником та ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - підрядником.

Постановою Верховного Суду від 22.05.2018 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року і рішення господарського суду Херсонської області від 24.11.2016 року у справі № 923/342/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Приймаючи вищевказану постанову Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, з тих підстав, що Служба автомобільних доріг у Херсонській області є неналежним відповідачем у справі, зважаючи на умови договору від 13.02.2015 № 1Д-ОАД/15, укладеного між Службою автомобільних доріг у Херсонській області - замовником та ДП «Херсонський облавтодор» - підрядником, за якими саме на підрядника покладено обов'язок із відшкодування збитків, не урахував, що згідно з вимогами частини 2 статті 1172 Цивільного кодексу України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Отже, ухвалюючи постанову у справі, суд апеляційної інстанції не з'ясував, чи було заподіяно позивачеві шкоди внаслідок самостійних дій ДП «Херсонський облавтодор» або внаслідок виконання ним зобов'язань за договором від 13.02.2015 № 1Д-ОАД/15 за завданням Служби автомобільних доріг у Херсонській області, а тому достеменно не установив і особу, відповідальну за завдання шкоди у даних спірних правовідносинах.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.08.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у даній справі протиправна поведінка відповідача, яка створила конкретну можливість завдання шкоди (наявність вибоїн на дорожньому полотні та відсутність відповідних дорожніх знаків), перетворила зазначену шкоду у дійсність тільки після приєднання до неї протиправної дії третьої особи на стороні позивача у справі, дії якої не обов'язково могли призвести до виїзду автомобіля MITSUBISHI LANCER реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 на смугу зустрічного руху та зіткнення з транспортним засобом ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський». Отже, у даному випадку позивачем не доведено наявність юридично значимого безпосереднього причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідача, яка створила конкретну можливість завдання шкоди (збитків) позивачу та завданими позивачу збитками, натомість останні безпосередньо пов'язані з діями третьої особи у справі на стороні позивача, які перетворили можливість завдання збитків у дійсність (виїзд третьої особи на стороні позивача на зустрічну смугу та зіткнення з автомобілем позивача) - «безпосередній причинний зв'язок», що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» звернулось до Південно-Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Херсонської від 27.08.2018 по справі №923/342/16 скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування вказівок Верховного Суду, які є обов'язковими під час нового розгляду справи. Суд першої інстанції при розгляді справи та постановлені рішення не в повній мірі з'ясував усі обставини, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд фактично переклав вину за спричинені збитки позивачу на водія автомобіля MITSUBISHI LANCER ОСОБА_3, при тому, що в матеріали справи містять постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 по справі №182/7000/15-п, які підтверджують відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Також, скаржник зазначає, що в матеріалах справи є достатні та допустимі докази, які підтверджують, що ДТП відбулось саме внаслідок пошкодження автомобільної дороги. Даний факт, підтверджується схемою, яка була складена працівниками ДАІ. Саме наявність на дорозі пошкоджень призвела до зіткнення транспортних засобів і як наслідок пошкодження автомобіля, який належить на праві власності позивачу.

Враховуючи те, що внаслідок бездіяльності та неналежного утримання доріг Службою автомобільних доріг у Херсонській області сталось ДТП 28.08.2015 року за участю транспортних засобів позивача та ОСОБА_3, а тому відшкодовувати завдану ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» шкоду, на думку позивача, має відповідач.

Скаржник вважає, що в даній справі протиправність діяння виражена в бездіяльності працівників відповідача на яких державою покладений обов'язок щодо утримання автомобільних доріг в належному стані. Шкодою є завдання транспортному засобу позивача механічних пошкоджень внаслідок ДТП та понесені витрати для відновлення належного позивачу транспортного засобу. Причинний зв'язок полягає в тому, що саме наявність на дорозі значних вибоїн, відсутність попереджувальних знаків стало причиною ДТП та завданню шкоди майну позивача.

Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 поновлено ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» пропущений строк подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.08.2018, відкрито апеляційне провадження у справі №923/342/16 за апеляційною скаргою ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», призначено справу до розгляду на 03.12.2018 року та зупинено дію оскаржуваного рішення.

21.11.2018 до суду апеляційної інстанції від ДП «Херсонський облавтодор» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє зазначає, що фактично вся апеляційна скаргу ґрунтується на суб'єктивному сприйнятті обставин справи ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та системних посилань на односторонні Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 по справі №182/7000/15-п.

ДП «Херсонський облавтодор» вважає, що матеріалами справи не підтверджується посилання позивача на те, що саме в наслідок наїзду в яму на ділянці автомобільної дороги, керований ОСОБА_3 автомобіль MITSUBISHI в некерованому стані виїхав на зустрічну смугу руху. Також, матеріалами справи не підтверджується, що водій MITSUBISHI не мав можливості запобігти вказаній ситуації шляхом зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу.

Отже, на думку третьої особи, позивачем не доведено всіх обставин та фактів по справі, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, а відтак позовні вимоги та апеляційна скарга не можуть бути задоволенні.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу ДП «Херсонський облавтодор» до апеляційного суду наданий висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ №17-945 від 31.08.2018 по автотехнічній експертизі по дослідженню обставин ДТП, яка була призначена при розгляді справи №660/29/16-ц Нововоронцовським районим судом Херсонської області за позовом ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг в Херсонській області, третя особа на стороні відповідача ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП. Так, ДП «Херсонський облавтодор» просить врахувати висновки вищевказаної експертизи в даній справі.

Проте, судова колегія не приймає до уваги наданий ДП «Херсонський облавтодор» висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ №17-945 від 31.08.2018, оскільки даний висновок не є належним та допустимим доказом у розумінні приписів ч. 3 ст. 98 ГПК Україна за якою визначено, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

В судове засідання 03.12.2018 представники ОСОБА_3 та ДП «Херсонський облавтодор» не з'явились та не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили. Проте, така неявка представників ОСОБА_3 та ДП «Херсонський облавтодор» не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалами Південно-Західного апеляційного господарського суду явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

У судовому засіданні від 03.12.2018 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.12.2018 надав пояснення згідно з якими не погоджуються з апеляційною скаргою вважає, що її слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.08.2015 на 19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар'янське - Берислав) відбулася ДТП за участю автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, із причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3, які належать ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача, його причеп та автомобіль ОСОБА_3 зазнали механічних пошкоджень.

На місце ДТП були викликані інспектори ДПС, які склали протокол про адміністративне правопорушення від 28.08.2015 № 219591 відносно ОСОБА_3 про порушення пункту 13.1 Правил дорожнього руху України і притягнення до відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/7000/15-п провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. Цю постанову було залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у сумі 265 404,59 грн. - вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів.

За змістом статті 7 цього Закону передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади.

Основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженням; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг (стаття 11 Закону України «Про автомобільні дороги» у відповідній редакції).

Відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць, належить, у тому числі, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

За змістом пункту 2 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2014 № 439 Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об'єктами державної власності (пункт 3 Положення).

За змістом пунктів 5, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг передбачено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 1172 Цивільного кодексу України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Так, особою відповідальною за своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсацію витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів - є саме Державне агентство автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області (відповідач у справі), за завданням якого, відповідно до умов договору підряду від 13.02.2015 № 1Д-ОАД/15, укладеного з ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник за договором, третя особа на стороні відповідача у справі) останнє, в період коли сталась зазначена вище ДТП, мало здійснювати поточний ремонт та експлуатаційне утримання, зокрема, і зазначеної ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення (19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар'янське - Берислав).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд першої зазначив, що позивачем не доведено наявність юридично значимого безпосереднього причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідача, яка створила конкретну можливість завдання шкоди (збитків) позивачу та завданими позивачу збитками, натомість останні безпосередньо пов'язані з діями третьої особи у справі на стороні позивача, які перетворили можливість завдання збитків у дійсність (виїзд третьої особи на стороні позивача на зустрічну смугу та зіткнення з автомобілем позивача) - «безпосередній причинний зв'язок», що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача у справі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так у постанові Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 по справі №182/7000/15-п судом було встановлено, що причиною дорожньої події за участю водія ОСОБА_3 стала велика вибоїна на проїзній частині дороги, яка була значною перешкодою і створювала небезпеку для руху автотранспорту, у той час як попереджувальні знаки 1.12 або 1.39 Правил дорожнього руху перед вибоїною були відсутні. За таких обставин, суд у справі №182/7000/15-п дійшов висновку, що відсутність попереджувальних знаків виключає відповідальність водія за порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, оскільки його дії не перебували у безпосередньому причинному зв'язку з наслідками, що настали.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказані судові рішення набрали законної сили, а отже обставини які були встановлені судами при розгляді справи №182/7000/15-п, а саме відсутність в діях ОСОБА_3 вини, є обов'язковими для господарського суду, проте, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вищевикладене не взяв до уваги та помилково дійшов висновку про наявність винних дій ОСОБА_3 у завданні збитків.

Судова колегія наголошує, що такий висновок суду, який покладений останнім в обґрунтування прийнятого рішення, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача як-то:

- неправомірність поведінки особи (наявність вибоїн та відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги, які пов'язані з бездіяльність працівників Служби автомобільних доріг на, яких державою покладений обов'язок щодо утримання автомобільних доріг в належному стані);

- наявність шкоди (механічні пошкодження внаслідок ДТП та понесені витрати на відновлення належного позивачу транспортного засобу);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою (наявність вибоїн та відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги, що стало причиною ДТП та завданню шкоди майну позивача);

- вина (утримання автомобільних доріг в неналежному стані та тривале зволікання з ремонтом дорожнього полотна відповідачем, де сталось ДТП).

Отже, враховуючи в діях відповідача наявність всіх зазначених елементів для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, судова колегія вважає, що саме з відповідача на користь позивача необхідно стягувати матеріальну шкоду.

Проте, судова колегія дійшла встановила, що сума матеріальної шкоди, яка заявлена позивачем, не відповідає матеріалам справи.

Так, до позовної заяви ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» надало докази (рахунки і акти виконаних робіт ТОВ «Дніпро-Скан-Сервіс») суми матеріальних збитків у розмірі 265 404,59 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Крім того, ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає методичне регулювання оцінки майна, яке здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартів) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з рахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Така методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державною майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009), пунктом 4.4. передбачає, що у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку колісних транспортних засобів зазначається така інформація, як відомості про осіб, які брали участь в огляді об'єкта оцінки; пунктом 5.2. передбачано, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду колісних транспортних засобів (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Таким чином, належним доказом розміру збитків, які спричинені внаслідок ДТП в розумінні ст. 76 ГПК України і Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є оцінка майна, проведена спеціальним оцінювачем за участю представника винної сторони.

Позивач до справи додав завірені копії документів із судової справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме протокол, який зафіксував правопорушення , складений органами ДАІ, схема ДТП, пояснення учасників ДТП, постанова Нікопольського райсуду Дніпропетровської області про закриття адмінсправи.

Однак, в зазначених документах відсутня інформація про технічний стан транспортного засобу позивача після дорожньо- транспортної пригоди.

Зазначені документи та довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 71307764 від 28.08.2015, яка була складена Нововоронцовським ВП Бериславського ВП ГУНП у Херсонській області були об'єктом досліджень судового експерту, який за ухвалою суду від 17.05.2016 мав провести оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, пошкодженого внаслідок ДТП від 28.08.2015.

За вказаними документами судовим експертом було відмовлено в проведені судової експертизи.

Однак, ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.03.2017 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої, серед інших питань, поставлено питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля Scania 380, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.08.2015 року?

За результатами проведеного дослідження експерти дійшли висновку про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Scania Р380LA4X2HNA, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.08.2015 року, станом на період відновлення на спеціалізованому підприємстві (ТОВ «Дніпр-Скан-Сервіс») з 26.11.2015 - 23.12.2015, визначається рівною 264 891, 12 грн. (висновок ОНДІСЕ №17-1000 від 08.09.2017 комісійної судової автотранспортної експертизи колісного транспортного засобу Scania Р380LA4X2HNA, реєстраційний номер НОМЕР_2) (т. 2, а.с. 147-161).

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає матеріальна шкода в розмірі 264 891, 12 грн., яка встановлена за результатами проведення експертизи при розгляді даної справи.

За таких обставин, судова колегія дійшола висновку про правомірність, обґрунтованість та підставність позовних вимог ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 264 891, 12 грн.

Апеляційний суд встановив, що неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав установленими, пов'язані з порушеннями процесу доказування, які допущені місцевим господарським судом.

Тобто, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, адже обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Необґрунтованим є рішення, в якому неправильно встановлено або взагалі не встановлено фактичних обставин справи. Неповне з'ясування обставин справи свідчить про те, що господарський суд не поставив на свій розгляд і не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних чи доказових фактів, наявність або відсутність яких впливає на вирішення справи.

Недоведеність обставин, які мають значення для справи, що їх місцевий господарський суд визнав установленими, має місце в тих випадках, коли істотні для справи обставини не підтверджено доказами або підтверджено недопустимими чи недостовірними, суперечливими доказами, а також доказами, отриманими судом із порушенням норм процесуального права. Причиною недоведеності обставин, що мають значення для справи, є порушення судом правил дослідження й оцінки доказів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного рішення господарського суду Херсонської області від 27.08.2018 підлягає частковому скасуванню.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, частковим скасуванням рішення суду першої інстанції та частковим задоволенням позовних вимог ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», частково судові витрати по сплаті судового збору за подання позову від 05.04.2018, апеляційної скарги від 17.01.2017, проведеної експертизи від 08.09.2017, касаційної скарги від 05.02.2018 (отримано Верховним Судом 15.03.2018) та подання апеляційної скарги від 29.10.2018 покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 27.08.2018 року у справі №923/342/16 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» - задовольнити частково.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 264 891,12 грн.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» 3 973,37 грн. судового збору за подання позову.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» 8 896,66 грн. витрати за проведення судової експертизи.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» 4 370,71 грн. судового збору за подану та розглянуту апеляційну скаргу.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» 7 946,74 грн. судового збору за подану та розглянуту касаційну скаргу.».

3. Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Херсонській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» 5 960,06 грн. судового збору за подану та розглянуту апеляційну скаргу.

4. Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.12.2018.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.