ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. м. Київ Справа № 904/3599/18

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Казенного підприємства «Південукргеологія», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруел Стиль», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 офісу Держаудитслужби, м. Дніпро

про повернення безпідставно набутих коштів

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Казенне підприємство «Південукргеологія» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою №01/12-272 від 30.07.2018 року (вх.№2005/18 від 03.09.2018 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвел Стиль» (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 офісу Держаудитслужби (далі третя особа) про стягнення 165974,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної ОСОБА_1 офісом Державної аудиторської служби України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Казенного підприємства «Південукргеологія» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року встановлені фінансові порушення, внаслідок яких підприємству позивача завдано матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 227884,00 грн., шляхом безпідставного перерахування коштів ТОВ «Марвел Стиль».

Ухвалою суду від 25.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №904/3599/18. Підготовче засідання призначено на 16.10.2018 року.

Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 16.10.2018 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзив на позов не надіслав.

Представник позивача у судовому засіданні 16.10.2018 року надав письмові пояснення №01/12-411 від 10.10.2018 року (вх.№30077/18 від 16.10.2018 року) на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2018 року.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року судове засідання відкладено на 06.11.2018 року.

До суду від третьої особи надійшли пояснення №04-25-17/8148 від 01.11.2018 року (вх. №31475/18 від 05.11.2018 року) на виконання вимог ухвали.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 06.11.2018 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили, відповідач вимоги ухвали суду не виконав.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі №904/3599/18 та призначено розгляд справи по суті на 04.12.2018 року.

До суду від Північного офісу Держаудитслужби надійшло клопотання №26-16-17-17/10486-2018 від 26.11.2018 року (вх.№33146/18 від 28.11.2018 року) про розгляд справи без участі представника третьої особи.

До суду від позивача електронною поштою надійшло клопотання №01/12-504 від 30.11.2018 року (вх.№33364/18 від 30.11.2018 року) про приєднання до матеріалів справи додаткових документів.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 04.12.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

До суду від позивача надійшло клопотання №01/12-471 від 20.11.2018 року (вх.№33558/18 від 04.12.2018 року) про приєднання до матеріалів справи оригіналів платіжних доручень про перерахування коштів відповідачу та клопотання №01/12-504 від 30.11.2018 року (вх.№33364/18 від 04.12.2018 року) про приєднання до матеріалів справи обігово-сальдової відомості по рахунку та акт звіряння взаємних розрахунків.

Представник позивача у судовому засіданні 04.12.2018 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом враховано, що ухвали суду направлено судом на адресу відповідача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 08133, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Вячеслава Чорновола, 1, згідно з наявним у матеріалах справи витягом № станом на 03.09.2018 року та повернуто ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причини - «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 04.12.2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 офісом Державної аудиторської служби України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Казенного підприємства «Південукргеологія» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, за результатами якої 30.08.2018 року складено відповідний Акт №04.07-27/1 (а.с.40-43).

Як вбачається із вказаного Акту, під час проведення ревізії встановлено, що протягом вересня 2017 року позивачем - КП «Південукргеологія» відображено господарську операцію щодо оприбуткування запасних частин транспортних засобів, придбаних у відповідача - ТОВ «Марвел Стиль» на суму 227884,00 грн. Відповідно до банківських виписок за 2017 рік КП «Південукргеологія» на розрахунковий рахунок ТОВ «Марвел Стиль» перераховано 227884,00 грн., однак первинних документів на підтвердження отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Марвел Стиль» ревізії не надано. Таким чином, проведеною ревізією встановлено, що КП «Південукргеологія» у вересні 2017 року відображено безтоварну операцію (без договору, прибуткової накладної, тощо) щодо оприбуткування матеріалів від ТОВ «Марвел Стиль», внаслідок чого безпідставно перераховано субєкту господарювання кошти в сумі 227884,00 грн., чим завдано збитків підприємству в порушення вимог п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України в частині взятих зобовязань, п.п. 1, 2, 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 в частині відображення господарських операцій, п. 5-7 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 в частині визначення витрат, п. 5 Положення від 03.11.2008 року.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, Казенне підприємство «Південукргеологія» з власного рахунку безпідставно перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвел Стиль» (р/р 3723 в АТ «КІБ», код банку 322540) грошові кошти у загальній сумі 227884,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №930 від 28.08.2017 року на суму 54300,00 грн. (а.с.36), №941 від 30.08.2017 року на суму 24964,00 грн. (а.с.№35), №960 від 04.09.2017 року на суму 148620,00 грн. (а.с.34).

В призначенні платежу вказано «за запчастини до бурової установки, дог. №22/08-17 від 22.08.2017 року». Однак, між Казенним підприємством КП «Південукргеологія» та ТОВ «Марвел Стиль» відсутні будь-які господарські зобовязання та жодних договорів про постачання запчастин не укладалося. Товариство з обмеженою відповідальністю «Марвел Стиль» не здійснювало поставку на адресу КП «Південукргеологія» будь-якого товару, відповідні документи на постачання товару та його приймання-передачу не складались та не підписувались. Як зазначає позивач, між сторонами відсутні будь-які господарські відносини з приводу спірної поставки, за яку безпідставно перераховані кошти, що також підтверджується Актом №04.07-27/1 від 30.08.2018 року.

У звязку з чим, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно отримано спірні кошти в сумі 227884,40 грн. і відповідач протиправно їх утримує та не повертає позивачу.

Позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом (Р №589) надіслано претензію №01/12-214 від 12.06.2018 року (а.с.47) з вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, однак зазначений лист повернуто адресату з відміткою «не зареєстровано» .

Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку від 21.01.2004 року №22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу ст. 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов'язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз вищезазначених положень законодавства України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно (кошти).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.09.2016 року у справі №6-122цс14.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов'язання, передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов'язаннях.

Як встановлено судом, 28.08.2017 року, 30.08.2017 року та 04.09.2017 року КП «Південукргеологія» перерахувало на користь ТОВ «Марвел Стиль» грошові кошти в сумі 227884,00 грн. за платіжним дорученням №930 від 28.08.2017 року, №941 від 30.08.2017 року, №960 від 04.09.2017 року з призначенням платежу: за запчастини до бурової установки, дог. №22/08-17 від 22.08.2017 року, який між сторонами не укладався, позивачем товар у відповідача не замовлявся та не отримувався.

Також, судом встановлено, що відповідачем спірні кошти отримано і не повернуто на вимогу позивача. Наведені обставини відповідачем в ході розгляду спору не заперечені та не спростовані.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами жодного правочину чи вчинення дій (досягнення взаємних домовленостей чи прийняття виконання в натурі), які є достатньою підставою для здійснення платежу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірні грошові кошти у сумі 227884,00 грн. є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, а також враховуючи те, що відповідач доводів позивача не спростував, доказів поставки товару не надав, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвел Стиль» (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Вячеслава Чорновола, 1, код 41212532) на користь Казенного підприємства «Південукргеологія» (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Жовтневий район, вул. Чернишевського, 11, код 01432150) 227884 (двісті двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів та 3418 (три тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.12.2018 року.

Суддя Д.Г. Заєць