ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Справа № 902/29/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівни на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 13.06.18р. суддею Нешик О.С. у м.Вінниці, повний текст складено 24.06.18р.

у справі № 902/29/18

за позовом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівна

про звільнення займаного приміщення шляхом повернення балансоутримувачу

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівни

до Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області

про визнання відмови, викладеної в рішенні, незаконною та зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області, ухваленого 13.06.18р. у справі № 902/29/18 первісний позов задоволено повністю. Зобов'язано фізичну особу - приватного підприємця Доценко Тетяну Григорівну звільнити займані приміщення, загальною площею 78,8 кв.м., які знаходяться за адресою: вулиця Шкільна, 1, село Чорномин, Піщанський район, Вінницька область шляхом повернення їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді Піщанського району за актом приймання-передачі. Стягнуто із фізичної особи - приватного підприємця Доценко Тетяни Григорівни на користь Чорноминської сільської ради Піщанського району 1762,00 грн. - на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що cтрок дії договору оренди приміщення, враховуючи наявність заперечень на продовження його строку дії з боку орендодавця, закінчився 31.03.2017р. - Чорноминська сільська рада зверталась до ФОП Доценко Т.Г. з письмовою вимогою звільнити займане приміщення в строк до 19.06.2017р. та передати їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді. Балансоутримувач належним чином повідомив відповідачку за первісним позовом про заперечення щодо продовження дії договору оренди.

Щодо зустрічних позовних вимог - позивачем за зустрічним позовом обрано не той спосіб захисту порушеного права - в частині вирішення переддоговірного спору.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області, ухваленого 13.06.18р. у справі № 902/29/18 апелянт - фізична особа-підприємець Доценко Тетяна Григорівна звернулася до Північно-західного апеляційного господарський суд із апеляційною скаргою, у якій просить оспорюване рішення скасувати повністю. У задоволенні первісних позовних вимог позивачу відмовити, а зустрічний позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при прийнятті рішення Чорноминської сільської ради від 25.0117р. вона не була присутня і про нього довідалася лише 02.07.18р. при отриманні копії такого рішення. Також вважає, що обставини, встановлені рішенням господарського суду Вінницької області у справі №902/182/17 не можуть покладатися в основу доводів позивача за первісним позовом. На думку апелянта має місце невірного застосування вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методики оцінки об'єктів оренди. Також вважає необґрунтованим твердження про її відмову в оплаті вартості незалежної експертизи об'єкта оренди.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Чорноминська сільська рада - відзив на позов подав. Доводи апеляційної скарги заперечує з тих підстав, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, провадження за апеляційною скаргою закрити; розгляд апеляційної скарги здійснювати без участі представника у зв'язку із станом здоров'я та віддаленістю установи від апеляційної суду.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 27.08.2018р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівни - без задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо оренди приміщення першого поверху, що складається з кімнат № 7, № 8, загальною площею 78,8 кв.м., які знаходиться за адресою; с. Чорномин, вул. Шкільна, 1 в адмінбудинку, належать територіальній громаді у межах Чорноминської сільської ради та знаходиться на балансі останньої.

03.01.2012р. між позивачем за первісним позовом - Чорноминською сільською радою Піщанського району та відповідачкою за первісним позовом - фізичною особою приватним підприємцем Доценко Тетяною Григорівною було укладено договір оренди приміщення, відповідно до якого позивачем, як орендодавцем передано, а відповідачкою як орендарем, прийнято в користування частину першого поверху адмінбудинку площею 78,8кв.м., яке знаходиться за адресою с.Чорномин Піщанського району Вінницької області, вул. Леніна, 1 для функціонування магазину з продажу продовольчих товарів (а.с. 21-22, т.1). У цей же день складено акт приймання-передачі (а.с.23, т.1). Приміщення передані 03.01.2012р. в нормальному санітарно-технічному стані.

Пунктом п.4.1. договору від 03.01.2012р. сторонами встановлено, що цей договір набирає чинності з 03.01.2012р. по 31.12.2016р.

Листом за вих. № 409 від 15.12.2016р., надісланим Чорноминською сільською радою на адресу ФОП Доценко Т.Г., останню повідомлено про те, що 31.12.2016р. закінчується термін дії договору орендованого приміщення, укладеного 03.01.2012р.

Після закінчення терміну дії договору оренди орендарем об'єкт оренди на підставі акту приймання-передачі повернутий не був.

Натомість орендар ФОП Доценко Т.Г., покликаючись на умови пункту 4.3. Договору оренди приміщення (далі по тексту постанови також - Договір оренди-12), наполягала на продовження його дії (переукладення), подавши Чорноминській сільській раді заяву 26.12.16р. та долучивши до цієї заяви проект додаткової угоди (а.с.26-27, т.1). За умовами додаткової угоди термін дії Договору оренди-12 продовжується на тих же самих умовах до 31.12.21р.

Зазначена заява була винесена на розгляд сесії Чорноминської сільської ради, яка своїм рішенням від 22.12.16р. №139 надала підприємцю Доценко Т.Г. частину приміщення І поверху, а саме кімнату №7, №8 загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою с.Чорномин, вул.Шкільна, 1, в адмінбудинку сільської ради терміном на три місяці з 01.01.17р. по 31.03.17р. включно (а.с. 28, т.1). Цим же рішенням зобов'язано орендаря Доценко Т.Г. виготовити незалежну оцінку орендованого майна із послідуючим затвердженням на черговій сесії сільської ради; встановлено орендну плату в сумі 1170грн. на місяць; доручено сільському голові укласти із підприємцем Доценко Т.Г. тимчасову угоду з орендарем Доценко Т.Г. на оренду частини приміщення на вказаний період.

Проект Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що є об'єктом комунальної власності Чорноминської сільської ради від 26.12.16р. (далі по тексту постанови також - Договір оренди-16) був підготовлений орендодавцем та запропонований до підписання орендарю 27.12.16р. із запрошенням її у цей день до приміщення сільської ради. Пославшись на відсутність печатки на даний момент, підприємець Доценко Т.Г. примірники Договору оренди-16 взяла із собою, запевнивши відповідальних осіб орендодавця, що принесе їх на наступний день підписаними та скріпленими печаткою.

А вже 29.12.16р. фізична особа-підприємець Доценко Т.Г. подала орендодавцю заяву із доданням до неї двох примірників Договору оренди нежитлового приміщення №1/17 від 01.01.17р. (далі по тексту постанови також - Договір оренди-17) із переконанням про схвалення саме її проекту договору.

Такий проект Договору оренди-17 був винесений на розгляд постійної комісії, яка його 03.01.17р. розглянула та рекомендувала сторонам укласти договір оренди в редакції, запропонованій Чорноминською сільською радою - тобто Договір оренди-16. У іншому випадку рекомендовано сесії вирішити подальшу долю орендованих приміщень шляхом оголошення конкурсу (а.с.31-35, т1).

04.01.17р. балансоутримувачем було проведено обстеження об'єкту оренди та встановлено, що має місце використання ще однієї кімнати, яка не була охоплена ні предметом Договору оренди-12, ні Договором оренди-16 - тобто зайнята самовільно; а також зафіксовано санітарно-гігієнічний стан обстеженого об'єкту оренди (а.с.36, т.1).

Неодноразове нагадування орендодавцем про укладення Договору оренди-16 (вих.№06 від 05.01.17р.) та приведення у належний стан (вих.№07 від 10.01.17р.) орендованого приміщення (а.с.37-38, т.1) залишилось орендарем без реагування та виконання.

25.01.17р. на сесії Чорноминської сільської ради було прийнято рішення №13 про скорочення терміну дії оренди приміщення із трьох місяців до одного - тобто до 31.01.17р., а рішенням № 14 від цього ж числа - про відмовлення ФОП Доценко Т.Г. в укладенні у її редакції Договору оренди-17. Зобов'язано підприємця звільнити приміщення, та передати його по акту прийому-передачі балансоутримувачу до 01.02.17р. із доведенням змісту цих рішень до підприємця Доценко Т.Г. (а.с.39-42, т.1).

Зазначені рішення Чорноминської сільської ради фізичною особою-підприємцем Доценко Т.Г. виконані не були, вона продовжувала використовувати приміщення під магазин "Ладушки" без правових підстав, у тому числі із порушенням порядку реалізації товарів підакцизної групи та недотриманням санітарно-гігієнічних правил, що підтверджується актом обстеження від 17.02.17р. (а.с.45, т.1) та листом-вимогою Чорноминської сільської ради про звільнення приміщення (а.с.47, т.1).

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що до подання позову у даній справі підприємець Доценко Т.Г. рішення Чорноминської сільської ради від 22.12.16р. №139; від 25.01.17р. №13 та 14 не оскаржувала у встановленому законом порядку.

Натомість фізична особа-підприємець Доценко Т.Г. ініціювала подання позову (позовна заява від 17.02.17р.) до господарського суду Вінницької області про встановлення строку договору оренди нежитлового приміщення від 26.12.2016р., залучивши відповідачем Чорноминську сільську раду.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 08.06.17р. у справі №902/182/17, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.08.17р., підприємцю Доценко Т.Г. у позові було відмовлено повністю.

Після прийняття рішення господарським судом Вінницької області у справі №902/182/17, Чорноминська сільська рада в чергове звернулася до ФОП Доценко Т.Г. з письмовою вимогою (лист № 227 від 13.06.2018, а.с. 52, т. 1), де вимагала, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів, звільнити займане приміщення в строк до 19.06.2017 та передати їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді.

Така вимога виконана не була.

Оскільки досудовий порядок врегулювання спору очікуваних результатів не приніс, Чорноминська сільська рада, як балансоутримувач частини приміщення І поверху, а саме кімнат №7, №8 загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою с.Чорномин, вул.Шкільна, 1, в адмінбудинку сільської ради, звернулася за захистом свого порушеного права до суду про звільнення цих займаних приміщень шляхом повернення їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді Піщанського району за актом приймання-передачі.

У свою чергу, вважаючи що її право на подальше користування приміщенням І поверху, а саме кімнат №7, №8 загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою с.Чорномин, вул.Шкільна, 1, в адмінбудинку сільської ради порушене, фізична особа-підприємець Доценко Т.Г. 22.02.18р. подала зустрічний позов (а.с.119-121, т.1), за яким просить суд визнати відмову Чорноминської сільської ради, викладену у рішенні № 14 12 сесії 7 скликання Чорноминської сільської ради від 25.01.2017 у схваленні поданого орендарем проекту договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 78,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 1, с. Чорномин Піщанського району Вінницької області № 2/17 та зобов'язання звільнити зайняте приміщення та передати його Чорноминській сільській раді незаконною і безпідставною; зобов'язати Чорноминську сільську раду укласти з фізичною особою - приватним підприємцем Доценко Т.Г. договір оренди приміщення загальною площею 106,1 кв.м., кімнати № 6, 7, 8 в адмінбудинку № 1 по вул. Шкільна в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області відповідно до положень Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

Зустрічний позов судом першої інстанції залишався без руху (а.с.125-127, т.1) у зв'язку із виявленими недоліками - несплатою судового збору.

Після усунення недоліків нова редакція позовної заяви (зустрічної) подана до господарського суду Вінницької області 06.03.18р. із доданням проекту договору оренди (а.с.144-155, т.1) - Типового договору оренди №1-17 майна, що належить до комунальної власності територіальної громади від 10.08.17р.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що у даному спорі спочатку слід розглянути вимоги зустрічної позовної заяви, оскільки оцінка обставин та результат розгляду може вплинути на вимоги первісної позовної заяви, а в подальшому - вимоги первісної позовної заяви.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що особа може звернутись до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (з наступними змінами та доповненнями) цим Законом врегульовано: організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктами оренди за цим Законом є зокрема нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, є орендодавцями щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Спір у даній справі стосується оренди нерухомого майна, яке є об'єктом комунальної власності територіальної громади с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, факт чого сторонами не заперечується та підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.49-50, т.1).

За приписами п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Законом України "Про оренду державного та комунального майна" визначено обов'язковий для дотримання порядок укладення договорів оренди майна, належного до державної або комунальної власності.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону. Орендодавець протягом п'яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об'єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

За приписами ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" укладенню договору оренди повинна передувати оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Як зазначено в п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", вирішуючи спори, пов'язані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні з'ясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном, та органом Антимонопольного комітету України питання про передачу майна в оренду.

В силу положень ст. 638 Цивільного кодексу України, п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" укладення нового договору оренди спірного приміщення можливе виключно з дотриманням встановленого Законом України "Про оренду державного та комунального майна" порядку, яким, зокрема, передбачено направлення особами, які бажають укласти договір оренди, орендодавцю відповідної заяви та проекту договору оренди, надання інших документів згідно з визначеним переліком; розміщення в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду; проведення конкурсу на право оренди (крім випадків, коли подано лише одну заяву); наявність рішення компетентного органу про передачу майна в оренду тощо.

Посилання фізичної особи - підприємця Доценко Тетяни Григорівни на положення ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (за якою після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника) в даному випадку є безпідставним.

Наявність такого права орендаря не спростовує обов'язковості дотримання встановленого ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядку при укладенні договору на новий термін.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що під час процедури укладення нового договору оренди з боку орендаря було дотримано встановлених Законом України "Про оренду державного та комунального майна" процедур, що передують укладенню договору оренди.

При цьому, як уже було встановлено судом при розгляді первісного позову, а також було раніше встановлено рішенням господарського суду Вінницької області від 08.06.2017р. у справі № 902/182/17, Чорноминською сільською радою неодноразово повідомлялось фізичну особу - підприємця Доценко Тетяну Григорівну про відсутність наміру (бажання) на продовження правовідносин з оренди приміщення, що знаходиться за адресою с. Чорномин, вул. Шкільна, 1, в адмінбудинку сільської ради.

Враховуючи наявність заперечень орендодавця (відповідача за первісним позовом) стосовно продовження орендних правовідносин з позивачкою за первісним позовом (орендарем), пролонгація оренди вищевказаного майна Чорноминської сільської ради із застосуванням правового механізму переважного права орендаря не є можливою.

Як зазначено в рішенні суду від 08.06.2017р. у справі № 902/182/17, суд, з огляду на наявні у справі докази щодо оголошення орендодавцем конкурсу на укладення договору оренди, зауважує, що останні містять відмінні від укладеного 03.01.2012 р. між сторонами договору умови в частині площі орендованого приміщення (106,1 кв.м., в договорі 78,8 кв.м.) та розміру орендної плати (2 000,00грн. в місяць, в договорі 374,65грн.), а матеріали справи не містять будь-яких доказів участі у проведенні такого конкурсу позивачем.

Окрім того, як слідує з матеріалів справи, попередня оцінка орендованого майна була проведена у 2012 р. (перед укладенням сторонами договору оренди від 03.01.2012 р.), тобто більш як п'ять років тому.

Поряд з цим, згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до п. 2 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 10.08.1995 р. № 629, оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Рішенням Чорноминської сільської ради № 139 від 22.12.2016 р. надано в оренду приватному підприємцю Доценко Тетяні Григорівні частину приміщення І поверху, а саме кімнату № 7, № 8, загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою; с. Чорномин, вул.. Шкільна, 1 в адмінбудинку сільської ради, терміном на 3 (три) місяці, з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. включно та зобов'язано орендаря Доценко Т.Г. на протязі 3-х місяців виготовити незалежну експертну оцінку орендованого майна з послідуючим затвердження на черговій сесії сільської ради та доручено сільському голові укласти тимчасову угоду з орендарем Доценко Т.Г. на оренду частини приміщення на період з 01.01.201 р. по 31.03.2017 р.

В той же час оцінку орендованого майна ФОП Доценко Т.Г. у зазначений період не було проведено.

Відсутність оцінки об'єкта оренди, проведення якої є обов'язковою умовою для пролонгації договору оренди комунального майна у випадку коли вона була зроблена більш ніж три роки тому, свідчить про недосягнення сторонами згоди з таких істотних умов договору оренди, як об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації) та орендна плата (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), оскільки остання розраховується у пропорційному співвідношенні до вартості об'єкта оренди (п.п. 5, 7, 8 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 р. № 786), що, в свою чергу, є підставою припинення переважного права орендаря на укладення нового договору оренди.

Натомість фізичною особою - підприємцем Доценко Тетяною Григорівною належними та допустимими доказами не доведено, що сторонами у встановленому законодавством порядку (із дотриманням вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна") було досягнуто згоди на передачу в орендне користування приміщення загальною площею 106,1 кв.м., кімнати № 6, 7, 8 в адмінбудинку № 1 по вул. Шкільна в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області.

З огляду на такі обставини, а саме: небажання Чорноминської сільської ради продовжувати орендні правовідносини щодо спірного майна з фізичною особою - підприємцем Доценко Тетяною Григорівною на попередніх умовах; припинення в фізичної особи - підприємця Доценко Тетяни Григорівни переважного права орендаря на укладення нового договору оренди; недотримання сторонами обов'язкових умов, визначених Законом України "Про оренду державного та комунального майна" для укладення договору оренди, правові підстави для зобов'язання Чорноминської сільської ради укласти з фізичною особою - приватним підприємцем Доценко Тетяною Григорівною договір оренди приміщення загальною площею 106,1 кв.м., кімнати № 6, 7, 8 в адмінбудинку № 1 по вул. Шкільна в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, - відсутні.

Правових підстав для визнання відмови Чорноминської сільської ради, викладеної у рішенні № 14 12 сесії 7 скликання Чорноминської сільської ради від 25.01.2017р. у схваленні поданого орендарем проекту договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 78,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 1, с. Чорномин Піщанського району Вінницької області № 2/17 та зобов'язання звільнити зайняте приміщення та передати його Чорноминській сільській раді незаконною і безпідставною, - судом не вбачається.

Щодо вимог первісної позовної заяви.

Розглядаючи первісний позов у справі №902/29/18 та надаючи йому юридичну оцінку, вирішуючи спір по суті, суд визнає факти, встановлені рішенням господарського суду Вінницької області від 08.06.2017 у справі №902/182/17 преюдиційними для справи №902/29/18.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиційності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиційності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиційності.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18), згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, як стверджується наявними у справі доказами, строк дії договору оренди спірного приміщення сплив 31.03.2017р.

При цьому докази звільнення раніше орендованого спірного приміщення, а саме - частини приміщення першого поверху, що складається з кімнат № 7, № 8, загальною площею 78,8 кв.м., які знаходиться за адресою; с. Чорномин, вул. Шкільна, 1 в адмінбудинку сільської ради та передачі його балансоутримувачу, в матеріалах справи відсутні.

Натомість ФОП Доценко Т.Г. належними доказами не довела суду правомірність використання нею вищевказаного приміщення після 31.03.2017р. та не спростувала доводів первісного позову.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову з огляду на наступні приписи законодавства.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір від 03.01.2012р. за своєю правовою природою, є договором оренди комунального майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

При цьому, термін договору оренди визначається за погодженням сторін (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Строк дії договору оренди приміщення, враховуючи наявність заперечень на продовження його строку дії з боку орендодавця, закінчився 31.03.2017р.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди від 03.01.2012р. сторонами не пролонговано, нового договору оренди чи додаткової угоди до такого договору не укладено.

Однак, відповідачка за первісним позовом не звільнила приміщення та продовжує ним користуватися.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Отже, вимогами чинного законодавства, яке регулює правовідносини сторін, визначено, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк і на тих самих умовах, на яких цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує сторона договору - орендодавець/орендар/балансоутримувач. Якщо ж на дату закінчення строку договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як встановлено судом, Чорноминська сільська рада зверталась до ФОП Доценко Т.Г. з письмовою вимогою (лист № 227 від 13.06.2018, а.с. 52, т. 1), де вимагала, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів, звільнити займане приміщення в строк до 19.06.2017 та передати їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді.

Отже, балансоутримувач (він же є одночасно і орендодавцем) належним чином повідомив відповідачку за первісним позовом про заперечення щодо продовження дії договору оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що договір оренди приміщення від 03.01.2012р. припинив свою дію, а відтак правові підстави для подальшого користування відповідачкою за первісним позовом спірним приміщенням відсутні.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Аналогічне положення передбачене ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, де вказано, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

При цьому, відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що саме орендар зобов'язаний у разі припинення договору оренди негайно повернути орендодавцю предмет оренди з оформленням відповідного документу (акту), який підписується сторонами договору і відповідно саме на орендаря покладається тягар доведення виконання обов'язку про поверненню об'єкта оренди.

Втім, відповідачка за первісним позовом під час розгляду справи не надала суду жодних доказів виконання покладеного на неї обов'язку по поверненню об'єкта оренди після закінчення строку дії договору, як і не надала жодних доказів наявності в неї правових підстав знаходитись в частині приміщення першого поверху, що складається з кімнат № 7, № 8, загальною площею 78,8 кв.м., які знаходиться за адресою; с. Чорномин, вул. Шкільна, 1 в адмінбудинку сільської ради.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання фізичної особи - підприємця Доценко Тетяни Григорівни звільнити займані приміщення загальною площею 78,8 кв.м., які знаходиться за адресою: с. Чорномин, вул. Шкільна, 1 шляхом повернення їх балансоутримувачу - Чорноминській сільській раді Піщанського району за актом приймання-передачі є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду Вінницької області про відмову у зустрічному позові фізичній особі-підприємцю Доценко Т.Г. та задоволення первісного позову Чорноминської сільської ради.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними; спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівни від 16.07.2018р. не підлягає до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Доценко Тетяни Григорівни від 16.07.18р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у справі №902/29/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/29/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2018 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.