УХВАЛА

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/23537/16
За заявою Державної судової адміністрації України

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018 р. до виконання

у справі №910/23537/16

За позовом Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в

інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод"

про стягнення на суму 6 454 596, 96 грн.

За зустрічним позовом Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод"

до Міністерства оборони України

про стягнення на суму 24 761 220, 00 грн.

Суддя Мандичев Д.В.

при секретареві судового засідання Радецькій Ю.О.

Представники сторін:

від прокуратури: не з'явився,

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Вавринюк Ю.Р., дов. №29 від 20.12.2017 р.

Обставини справи:

Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" про стягнення 6 454 596, 96 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.09.2017, яке набрало законної сили 05.02.2018 припинено провадження у справі № 910/23537/16 за первісним позовом Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" про стягнення на суму 6 454 596, 96 грн. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову у справі № 910/23537/16 Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" до Міністерства оборони України про стягнення на суму 24 761 220, 00 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" (79031, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 73; ідентифікаційний код 07985602) в дохід Державного бюджету України 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. судового збору.

12.04.2018р. на виконання вказаного рішення, Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

13.11.2018р. до суду надійшла заява Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018р. у даній справі до виконання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.11.2018 призначено розгляд заяви Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018р. у справі №910/23537/16 до виконання на 26.11.18.

19.11.2018 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" стосовно поданої заяви.

26.11.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" надійшла заява про відвід судді Мандичева Д.В. від розгляду справи №910/23537/16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.11.2018 за наслідками розгляду заяви про відвід судді Мандичева Д.В., суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв'язку з чим заяву про відвід судді передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматичного розподілу судової справи між суддями, проведеного 28.11.2018, заява про відвід судді, поданої в межах справи №910/23537/16, передана на розгляд судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 у складі судді Ярмак О.М. у задоволенні заяви Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" про відвід судді Мандичева Д.В. від розгляду справи №910/23537/16 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 розгляд заяви Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018р. у справі №910/23537/16 до виконання призначений на 10.12.2018.

У судове засідання 10.12.2018 представники прокуратури та позивача не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте відповідно до положень ст. 329 Господарського процесуального кодексу України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що заяву Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018 у даній справі, слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Частина 1 ст. 329 ГПК України визначає, що пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

За таких обставин, господарський суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Як будо зазначено вище, 12.04.2018 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 27.09.2017 у справі №910/23537/16,яке набрало законної сили 05.02.2018, судом було видано наказ про стягнення судового збору.

У заяві про поновлення строку для пред'явлення наказу суду до виконання вказано, що до Державної судової адміністрації України наказ від 12.04.2018 у справі №910/23537/16 надійшов 19.04.2018, а до юридичного управління переданий 23.04.2018.

Наказ Господарського суду м. Києва від 12.04.2018 у справі №910/23537/18 був пред'явлений до виконання до Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 08.05.2018.

Також Державна судова адміністрація України зазначає, що за період з початку 2018 року до юридичного управління надійшло 18998 виконавчих документів про стягнення судового збору та про накладення штрафу, стягувачем за якими є Державна судова адміністрація України, з яких пред'явлено до виконання до органів Державної виконавчої служби України та Державної казначейської служби України близько 12 тисяч виконавчих документів.

Позивач вказує, що зазначеним блоком питань у відділі претензійно-позовної роботи Юридичного управління Державної судової адміністрації України займаються 3 особи.

Відтак, суд погоджується з наведеними у заяві Державної судової адміністрації України доводами про поважність причин пропуску строку для пред'явлення наказу суду від 12.04.2018 до виконання.

Суд відзначає, що вищезазначений виконавчий документ був виданий судом зі строком пред'явлення його до виконання до 05.05.2018 відповідно до ч. 1 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження», адже стягувачем за ним є державний орган.

Згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, а також Рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, заява Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу Господарського суду м. Києва від 12.04.2018 у справі №910/23537/16 до виконання визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим строк для пред'явлення виконавчого документу у даній справі підлягає поновленню на три місяці, відповідно до ч. 1 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження», з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2018 р. у справі №910/23537/16 до виконання задовольнити.

2. Поновити строк для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2018 р. у справі №910/23537/16 до виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.12.2018

Суддя Д.В. Мандичев