ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.12.2018м. ДніпроСправа № 904/1938/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. розглянувши заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до боржника ОСОБА_1 акціонерного товариства "АТП 13060" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети "Правда", 35, офіс 707/1; ) про визнання грошових вимог на суму 1 325 127,14 грн.

Представники:

від боржника представник ліквідатора ОСОБА_2 дов. № б/н від 02.10.18р.

від ПАТ "Укрексімбанк" представник ОСОБА_3 дов. № 010-00/1359 від 14.03.18р.

від ГУ ДФС у м. Києві представник не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Справа про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "АТП 13060" перебуває на стадії ліквідації.

30.11.18р. до суду від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшла заява до боржника про визнання грошових вимог на суму 1 325 127,14 грн.

Ухвалою суду від 30.11.18р. прийнято заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до розгляду. Призначено судове засідання з розгляду заяви Головного управління Державної Фіскальної служби України у м. Києві на 11.12.2018р. о 09:30 год.

11.12.18р. до суду від ліквідатора надійшло клопотання до якого додано повідомлення щодо часткового визнання грошових вимог Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 360 989,40 грн. та включення їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів та відхилення вимог у розмірі 964 137,74 грн. Судом повідомлення прийнято до розгляду.

В засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши в судовому засіданні 11.12.2018 року заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання грошових вимог до банкрута, заслухавши присутніх учасників провадження у справі про банкрутство, господарський суд встановив наступне.

Грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складаються з податкового боргу з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 198 830,46 грн., який виник у звязку з несплатою самостійно визначеного податкового зобовязання за податковою декларацією № від 12.02.2018, та податковим боргом з орендної плати за землю з юридичних осіб за податковою декларацією № від 14.02.2018 року у розмірі 1 126 296,68 грн.

В підтвердження грошових вимог Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві надано детальний розрахунок з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, детальний розрахунок з податку на орендну плату з юридичних осіб, податкову декларацію з плати за землю за 2018 рік (від 14.02.2018 №) та податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 12.02.2018.

Представник ліквідатора зазначив про часткове визнання грошових вимог Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 360 989,40 грн. та включення їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів та відхилення вимог у розмірі 964 137,74 грн., оскільки вважає, що дані грошові вимоги виникли вже під час ліквідаційної процедури.

Господарський суд заслухавши присутніх учасників провадження у справі про банкрутство та дослідивши матеріали заяви Головного управління ДФС у м. Києві про визнання грошових вимог до банкрута, дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Відповідно ст.1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.4.1.1 ст.4 Податкового кодексу України кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу

Відповідно до ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Відповідно до ст.287.1 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (ст.285 Податкового кодексу України)

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Так, з податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік (від 14.02.2018 №) вбачається, що боржником задекларовано податкове зобовязання (орендна плата за землю) на 2018 у розмірі 3 378 890,05 грн., з щомісячною розбивкою на 12 місяців по 281 571,17 грн.

Головним управлінням Державної фіскальної службиу м. Києві заявлені вимоги з орендної плати за землю по податковій декларації від 14.02.2018 № у розмірі 1 126 296, 68 грн. з терміном оплати 30.07.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), з терміном оплати 30.08.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), з терміном оплати 30.09.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), з терміном оплати 30.10.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.).

Отже, кредитором заявлені вимоги (з терміном оплати 30.08.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), з терміном оплати 30.09.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), з терміном оплати 30.10.2018 (у розмірі 281 574,17 грн.), які виникли після відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «АТП 13060» (постанова господарського суду Дніпропетровської області про визнання банкрутом від 18.07.2018 року).

Стосовно податкового боргу з податку на нерухоме майно, судом взято до уваги, що відповідно до ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта/обєктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Податок сплачується за місцем розташування обєкта/обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України

Строки сплати податку: б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Податкове зобовязання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Так, з податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 12.02.2018 вбачається, що боржником задекларовано податок у 2018 році у розмірі 477 660,90 грн., з щоквартальною розбивкою 1 квартал (119 415,23 грн.), 2 квартал (119 415,23 грн.), 3 квартал (119 415,23 грн.), 4 квартал (119 415,23 грн.).

Згідно детального розрахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вбачається, що Кредитором заявлені грошові вимоги податковий борг у розмірі 79 415, 23 грн. з терміном сплати 29.07.2018 рік (за 2 квартал 2018) та 119 415, 23 грн. з терміном оплати 29.10.2018 (3 квартал 2018 року).

Отже, кредитором заявлені вимоги у розмірі 119 415, 23 грн. з терміном оплати 29.10.2018 (3 квартал 2018 року), які виникли після відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «АТП 13060» (постанова господарського суду Дніпропетровської області про визнання банкрутом від 18.07.2018 року).

Частина 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначає наслідки визнання боржника банкрутом, зокрема, визначено, що господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, зазначеними нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чітко встановлено, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Також, згідно положень зазначеної норми у банкрута припиняється підприємницька діяльність та припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута.

З огляду на вищенаведені норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 119 415,23 грн. з терміном оплати 29.10.2018 (3 квартал 2018 року) та грошові вимоги у розмірі 844 722,51 грн. (з терміном оплати 30.08.2018, 30.09.2018, 30.10.2018) суперечать положенням абзацу 3, частини 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відтак не підлягають задоволенню.

Дана правова позиція викладена у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі № 906/525/17, у постанові Верховного суду від 26.07.2018 у справі №918/54/16, постанова Верховного суду від 14.06.2016 у справі №918/169/16, у постанові Верховного суду від 12.04.2018 у справі №904/404/15.

Відповідно до частин 1, 3 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Судом береться до уваги, що публікація (номер публікації 52891) про визнання ПАТ «АТП 13060» банкрутом розміщена на сайті Вищого господарського суду України 18.07.2018 року, заява Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві відправлена до суду 26.11.18р., тобто з пропуском встановленого для подачі строку.

Згідно ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у звязку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обовязків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у звязку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у звязку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, повязані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у звязку з визнанням мирової угоди недійсною; вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, повязаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), повязані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати Гарантійного фонду виконання зобовязань за складськими документами на зерно, повязані з набуттям ним права регресної вимоги щодо зернового складу, - у розмірі всієї виплаченої ним суми відшкодування вартості зерна.

Виходячи з вищенаведеного, суд вирішив, визнати частково грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн. (6 черга задоволення), судовий збір 3 524,00 (1 черга задоволення).

Грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн. відхилити.

Зобов'язати ліквідатора внести грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн. (6 черга задоволення), судовий збір 3 524,00 (1 черга задоволення).

відповідно до вимог ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до реєстру вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 40, 41, 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати частково грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн. (6 черга задоволення), удовий збір 3 524,00 (1 черга задоволення).

Грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн. відхилити.

Зобов'язати ліквідатора внести грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн. (6 черга задоволення), удовий збір 3 524,00 (1 черга задоволення) відповідно до вимог ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до реєстру вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Копію ухвали надіслати ліквідатору, ГУ ДФС у м. Києві.

Суддя ОСОБА_4