ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 грудня 2018 р. Справа № 903/524/18

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши справу за позовом Комунальної установи Управління будинком ОСОБА_1 обласної ради, м. Луцьк

до відповідача ОСОБА_1 обласної організації ветеранів України, м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 обласна рада, м. Луцьк

про стягнення 9566,20грн. заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди від 21.07.2014р. за №2014/8

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 113 від 01.08.2018р.

від відповідача: ОСОБА_3 - посвідчення № 143 від 20.03.2015р.

від третьої особи: не прибув

Встановив: Позивач - Комунальна установа Управління будинком ОСОБА_1 обласної ради звернувся до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 обласної організації ветеранів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 обласна рада та просить стягнути 9566,20грн. заборгованості по орендній платі та розірвати договір оренди від 21.07.2014р. №2014/8.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № 2014/8 від 21.07.2014р.

Ухвалою господарського суду від 07.08.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із підготовчої стадії.

Ухвалою господарського суду від 16.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 05.11.2018р.

Ухвалою суду від 12.11.2018р. оголошено перерву до 03.12.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просить суд задоволити позов в частині розірвання договору оренди, в частині стягнення основної заборгованості просить закрити провадження, оскільки відповідач сплатив в повному обсязі заборгованість в підтвердження долучив платіжне доручення №4 від 29.11.2018р. на суму 10 673,55грн.

Представник третьої особи в призначене судове засідання не прибув, хоча належним чином були повідомлений про час та дату розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №894

Представник відповідач просить суду відмовити в позові в частині розірвання договору оренди за №2014/8 від 21.07.2014р. з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив.

21.07.2014р. між ОСОБА_1 обласною радою (орендодавцем), КУ «Управління будинком ОСОБА_1 обласної ради» (балансоутримувачем) та ОСОБА_1 обласною організацією ветеранів України (орендарем) було укладено договір оренди нежитлових приміщень №2014/8, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування приміщення в будівлі орендодавця, що розмішене за адресою : м. Луцьк, майдан Київський, 9 корисною площею 27,4 кв.м., що знаходиться на балансі балансоутримувача.(а.с. 6-9)

Згідно п.п. 1.2 договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлові приміщення в будівлі орендодавця, що розміщена за адресою: м. Луцьк, майдан Київський ,9 корисною площею 27,4 кв.м., що знаходяться на балансі балансоутримувача, вартість переданого майна визначена в процентному відношення переданої в оренду площі від балансової вартості приміщення і становить на дату укладання договору 2684,00 грн.

Пунктом 1.4. договору сторони передбачили, що передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі в якому зазначається перелік та стан майна, що орендується та інші відомості узгодження сторін.

Згідно п.п 3.1, 3.4, 3.6 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку порядку використання орендної плати за користування майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області затвердженої рішенням обласної ради від 13.05.2011, №4/46 із змінами внесені рішенням обласної ради від 27.12.2011р., №8/40 і становить відповідно до абзацу 2 пункту 10 Методики 1 грн. в рік. Орендар сплачує орендну плату визначену в пункті 3.1 шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок балансоутримувача. Фактичні суми платежів, номера рахунків, кодів і призначення платежу вказуються в рахунках Балансоутримувача несплата орендної плати та інших передбачених цим договором платежів в повному обсязі протягом двох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди .

22.07.2014р. балансоутримувач передав орендарю згідно акту приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення каб.106 (14,2 кв.м.) та107 (13,2 кв.м.) загальною площею 27,4 кв.м. (а.с 9)

01.01.2018р. сторони уклали додаткову угоду до договору оренди нежитлових приміщень №2014/8 від 21.07.2014р. якою внесли в пункт 1, Розділ 1 договору доповнення п. 1.5 такого змісту : « 1.5 умовою передачі майна в оренду є укладенням сторонами «угоди на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних і інших послуг орендарю, яка є невідємною частиною даного договору. Договір, укладений без зазначеної угоди є нікчемним ». Пункт 7.1 договору викладеного в такій редакції: «строк дії договору складає один рік з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. включно». (а.с. 11-13)

Разом з тим, 01.01.2018р. сторони також підписали угоду на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних і інших послуг орендарю, відповідно до якої, витрати на утримання орендованого майна, яке знаходиться за адресою: м.Луцьк. майдан Київський, 9 розподіляються пропорційно до розміру займаної площі і оплачуються балансоутримувачу за тарифами, встановленими послуги з якісного обслуговування та утримання у належному санітарному і протипожежному стані внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне справному стані. Вивезення побутових відходів, тощо комунальні послуги водовідведення, електропостачання, теплопостачання і в тому числі відшкодування витрат приміщеннях загального користування.

Згідно п. 2.2.3 даної угоди, сторони узгодили, що орендар зобовязався не пізніше 5-го числа місяця, наступного звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі.

Вищевказаний договір, додаткові угоди та акт прийому-передачі підписаний та скріплений печатками сторін, предметом судового розгляду не були, а отже на момент розгляду справи у суду не виникає сумнівів щодо їх дійсності.

На виконання умов договорів позивач за надані послуги, витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних і інших послуг орендарю, виставив відповідачу рахунки на оплату: №1223 від 22.08.2018р., №1378 від 24.09.2018р., № 69 від 29.01.2018р., №216 від 28.02.2018р., №353 від 21.09.2018р. на загальну суму 9891,79 грн, однак останній їх не оплатив.

Позивач 25.05.2018р. та 06.06.2018р. надіслав відповідачу претензії про оплату заборгованості за несвоєчасну сплату платежів по угоді на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних і інших послуг за період з 01.02.2018р. по 01.06.2018р. в сумі 8950,19 грн., однак останні залишені без реагування. (а.с. 14-17)

Отже, позивач посилаючись на наявність заборгованості за період з 01.02.2018р. - 01.08.2018р. за несвоєчасну сплату платежів по угоді на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних і інших послуг, просить суд стягнути заборгованість в сумі 9566,20 грн. та на підставі п.п 3.6, 7.6 договору оренди розірвати договір оренди нежитлових приміщень №2014/8 від 21.07.2014р.

Однак, в процесі розгляду справи відповідачем здійснено погашення заборгованості в сумі 10 673,55грн, що підтверджується платіжним дорученням №4 від 29.11.2018р.).

У звязку з сплатою відповідачем заборгованості в сумі 9566,20 грн. суд на підставі п.2 ч.1ст.231 ГПК України, закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9566,20 грн., за несвоєчасну сплату платежів по угоді на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних і інших послуг підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1ст.231 ГПК України.

Вимога позивача про дострокове розірвання договору оренди за №2014/8 від 21.07.2014р. до задоволення не підлягає, при цьому суд виходить із такого.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 6статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 1статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди зокрема є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), термін, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, відновлення орендованого майна та умови його повернення, страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а частиною 1 статті 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Судом встановлено, що підставою для дострокового розірвання договору оренди нежитлових приміщень № 2014/8 від 21.07.201р. є те, що заборгованість за несвоєчасну сплату платежів по угоді на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних і інших послуг за період з 01.02.2018р по 01.08.2018р становить 9566,20 грн., яку відповідач на момент подачі позову не оплатив.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Отже, відповідно до приписів ст. 188 ГК України однією із обовязкових умов для дострокового розірвання договору є надіслання пропозиції відповідачу про дострокове розірвання договору у звязку із систематичною не сплатою платежів.

Пунктом 3.6 договору сторони передбачили, що несплата орендної плати та інших передбачених цим договором платежів в повному обсязі протягом двох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди .

Згідно п.п. 7.6 договору сторони визначили, що договір може бути розірваний однією із сторін при умові письмового попередження іншої сторони за 30 календарних днів та письмовою згодою останньої.

Як слідує із матеріалів, а саме: з претензій від 25.05.2018р. за №207, від 06.06.2018р. за №220, позивач ставив вимоги відповідачу:

- у разі не перерахування заборгованості в сумі 8950,19 грн. до 01.06.2018р. останній буде змушений звернутися до господарського суду Волинської області з метою стягнення виниклої заборгованості та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежів по угоді на відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню орендованого нерухомого майна та надання комунальних і інших послуг, а також зазначив, що буде ставити питання про розірвання договору оренди.

-у разі не перерахування заборгованості до 15.06.2018р. з урахуванням відповідних законодавчих приписів про наявність підстав для розірвання договору.

Отже, враховуючи вище зазначене, позивач не повідомив окремою пропозицією про намір розірвати договір оренди нежитлових приміщень №2014/8 від 31.05.2018р. у звязку із систематичною несплатою відповідачем платежів, відповідно до приписів ст. 188 ГК України, а тому у суду відсутні підстави для розірвання договору оренди.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині розірвання договору нежитлових приміщень №2014/8 від 21.07.2014р.

Судові витрати, згідно ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Згідно статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено усне клопотання про повернення судового збору у зв'язку з закриттям провадження у справі в частині вимоги про стягнення основної заборгованості.

Враховуючи подане позивачем клопотання суд вважає за необхідне повернути судовий збір в сумі 1762,00 грн. у зв'язку із закриттям провадження у справі в частині вимоги про стягнення 9566,20 грн. основної заборгованості.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 9566,20 грн. основної заборгованості.

2. В решті позову відмовити.

3. Повернути Комунальній установі «Управління будинком ОСОБА_1 обласної ради» (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1762,00 грн., сплачений згідно платіжного доручення №537 від 06 серпня 2018 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №903/524/18.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно -західного апеляційного господарського суду.

Повний текст

рішення складено 11.12.2018р.

Суддя В. М. Дем`як