ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. Справа№ 910/23120/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 29.11.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 01.08.2018 (суддя Якименко М.М.)

за заявою Міністерства оборони України

про відстрочку виконання рішення суду

у справі № 910/23120/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганська фірма по

агрохімічному обслуговуванню сільського господарства

"Агрохім"

до 1) Міністерства оборони України

2) Антитерористичного центру при Службі безпеки України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Сватівська міська рада

2) Державна казначейська служба України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: 3) Генеральний штаб Збройних Сил України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2: 4) Служба безпеки України

про відшкодування матеріальної шкоди 29 541 956, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/23120/16 у задоволенні заяви Міністерства оборони України про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Міністерство оборони України звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/23120/16 та задовольнити заяву Міністерства оборони України про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 до: закінчення дії операції об'єднаних сил, під час якої здійснюються заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій та Луганській областях; закінчення дії особливого періоду; завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 29.10.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 (терористичний акт), ч. 3 ст. 426 КК України (бездіяльність військової влади), також судові витрати просили покласти на позивача у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував та порушив норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до змісту апеляційної скарги, апелянт зазначає, що стягнення грошових коштів може мати негативні наслідки які полягатимуть у зниженні бойової готовності Збройних сил України та спричинить загрозу національній безпеці, а крім того, апелянт зазначає про відсутність передбачених бюджетом коштів, які б можна було перерахувати позивачу на виконання рішення суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді- доповідачу) від 21.08.2018 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Алданової С.О., Смірнової Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 залишено без руху в зв'язку з неподанням до Київського апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку.

05.09.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшла заява Міністерства оборони України про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а саме платіжне доручення №248/1326 від 05.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 про відстрочку виконання рішення суду в справі №910/23120/16, повідомлено учасників справи про право подання відзивів на апеляційну скаргу, відповідей на відзиви, заяв, клопотань, заперечень тощо та строки на їх подання.

11.09.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про повернення платіжного доручення, в якій останній просив повернути оригінал платіжного доручення №248/1156 від 03.08.2018 для вжиття заходів щодо повернення помилково сплаченого судового збору.

24.09.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганська фірма по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Агрохім» та Антитерористичного центру при Службі безпеки України надійшли відзиви на апеляційну скаргу.

Враховуючи положення п. 17.4 ч. 17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, п.п. 2.3.44, 2.3.46 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, розпорядженням №09.1-08/3067/18 від 25.09.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/23120/16.

Протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 25.09.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 прийнято апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 про відстрочку виконання рішення суду в справі №910/23120/16 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Алданова С.О., розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України призначено на 16.10.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 №475, за актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 справу №910/23120/16 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 23.10.2018 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 про відстрочку виконання рішення суду по справі №910/23120/16 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 розгляд справи призначено на 15.11.2018.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді - Зубець Л.П. (суддя-доповідач) на лікарняному, судове засідання, призначене на 15.11.2018, не відбулося.

Ухвалою від 19.11.2018, з огляду на вихід головуючого судді - Зубець Л.П. з лікарняного, справу призначено до розгляду на 29.11.2018.

В судове засідання 29.11.2018 з'явилися представники сторін, третьої особи-4 та надали пояснення по суті спору. Представники третіх осіб-1, 2, 3 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, враховуючи пояснення присутніх учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та без участі представників третьої особи-1, третьої особи-2 та третьої особи-3.

У відповідності до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 29.11.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзивах на неї, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/23120/16 від 14.06.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 та постановою Верховного Суду від 22.03.2018 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУГАНСЬКА ФІРМА ПО АГРОХІМІЧНОМУ ОБСЛУГОВУВАННЮ СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «АГРОХІМ» до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної шкоди 29 541 956,20 грн. задоволено повністю, в частині стягнення з Антитерористичного центру при Службі безпеки України матеріальної шкоди - в позові відмовлено повністю.

Міністерство оборони України звернулось до суду першої інстанції з заявою про відстрочку виконання рішення суду.

В поданій заяві заявник просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 по справі № 910/23120/16 до: закінчення дії операції Об'єднаних сил, під час якої здійснюються заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; закінчення дії особливого періоду; завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 29.10.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 258 (терористичний акт), частиною третьою статті 426 КК України (бездіяльність військової влади).

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі «Ромашов проти України» невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Натомість як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, станом на час розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 року у справі №910/23120/16 яке набрало законної сили залишається невиконаним.

При цьому в обґрунтування заяви боржник зазначає, що в Державному бюджеті України на 2018 рік не передбачено виділення Міністерству Оборони України відповідних асигнувань на відшкодування матеріальної шкоди.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов'язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Разом з тим, п. 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Заява №70297/01) від 18.10.2005 р. передбачено, що Високий Суд погоджується, що асигнування для виплати державою боргів з державного бюджету можуть викликати певну затримку у виконанні рішень судів, однак відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (п. 48 Рішення).

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявником, в порушення приписів ст. 74 ГПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також доказів відсутності грошових коштів для погашення наявної заборгованості.

Крім того, рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/23120/16 від 14.06.2017 року, набрало законної сили 12.10.2017 після прийняття постанови про залишення вказаного рішення без змін, тобто, станом на 01.06.2018 коли відповідач звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення воно вже мало бути виконаним заявником.

У свою чергу, положення ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, обмежують період часу, на який може бути здійснено розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, розстрочення виконання рішення суду, на строк який просить заявник, суперечить вимогам ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заяви Міністерства оборони України про відстрочення виконання рішення Господарського суду від 14.06.2017 року у справі №910/23120/16 та про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі судової ухвали відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (Міністерство оборони України).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76-79, 255, 269, 271, 275, 276, 281, 282, 287, 288, 331 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/23120/16 про відстрочку виконання рішення суду залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/23120/16 про відстрочку виконання рішення суду залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/23120/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 10.12.2018