УХВАЛА

м. Київ

04.12.2018Справа № 910/8664/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (м. Сєвєродонецьк, Луганська область)

До Державної іпотечної установи (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»

Про визнання недійсним пункту додаткової угоди до кредитного договору

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Лукяненко К.Г.

Від відповідача: Чалов А.О.

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи про визнання недійсним п. 2 додаткової угоди № 1 від 01.07.15. до кредитного договору № 107/1 від 22.07.13., укладеної між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Державною іпотечною установою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки п. 2 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 107/1 від 01.07.15. було укладено ПАТ "Український інноваційний банк" під впливом тяжкої для нього обставини на вкрай невигідних умовах, такий пункт вказаної додаткової угоди підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

При цьому, кредитний договір № 107/1 від 01.07.15. згідно його преамбули було укладено з метою здійснення співробітництва у сфері іпотечного кредитування в рамках Генерального договору про рефінансування і обслуговування іпотечних кредитів № 107 від 28.02.11.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.18. відкрито провадження у справі № 910/8664/18 та призначено підготовче засідання на 23.08.18.

08.08.18. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

23.08.18. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Оберемко Р.А. подано клопотання про залучення його до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

23.08.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.09.18.

06.09.18. позивачем подано відповідь на відзив відповідача.

20.09.18. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

20.09.18. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Оберемко Р.А. подано додаткове обґрунтування клопотання про залучення третьої особи.

20.09.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 02.10.18.

02.10.18. позивачем подано заперечення на клопотання про залучення третьої особи.

02.10.18. відповідачем подано клопотання про закриття провадження в даній справі в зв'язку з відсутністю предмета спору.

02.10.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 11.10.18.

09.10.18. позивачем подано заперечення проти заяви про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.18. відмовлено Державній іпотечній установі в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі № 910/8664/18, залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», відкладено підготовче засідання на 25.10.18.

25.10.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні 15.11.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.18. письмові пояснення повернуто третій особі без розгляду.

15.11.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 04.12.18.

29.11.18. позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/8664/18.

Розглянувши в судовому засіданні 04.12.18. клопотання третьої особи про продовження їй строку на подання письмових пояснень, подане 04.12.18., суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з викладених далі підстав.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України).

Разом з тим, як відзначалось судом в ухвалі від 15.11.18., строк на подачу письмових пояснень закінчився ще 24.10.18., а клопотання про продовження процесуального строку подано третьою особою подано 04.12.18., тобто більше ніж через місяць після закінчення встановленого строку.

Розглянувши в судовому засіданні 04.12.18. клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 9100/8664/18, подане 11.10.18., та клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 9100/8664/18, подане 29.11.18., суд дійшов наступних висновків.

Відповідач просить суд зупинити провадження в даній справі до прийняття рішення Верховним судом у вкладі суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/11199/16.

Державна іпотечна установа вважає що судовим рішенням по вказаній справі буде встановлено правомірність правонаступництва ПАТ «Укрінком» прав та обов'язків ПАТ «Укрінбанк».

Позивач просить суд зупинити провадження в даній справі до моменту розгляду Великою Палатою Верховного суду справи № 750/8669/17 та наголошує на тому, що наявні різні рішення Верховного Суду щодо того, чи є позивач правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк».

Натомість суд відзначає наступне.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення зазначеної статті повністю узгоджуються з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30 від 27 вересня 2001 року).

Спір у справі № 826/11199/16 виник щодо встановлення правомірності чи неправомірності проведення реєстраційних дій щодо зміни відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк".

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним п. 2 додаткової угоди № 1 від 01.07.15. до кредитного договору № 107/1 від 22.07.13., укладеної між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Державною іпотечною установою.

При цьому Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" наголошує на тому, що вона є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/7828/17 за позовом ПАТ «Українська інноваційна компанія» до приватного акціонерного товариства «Оболонь» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення касаційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія», а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2017 року без змін. Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Українська інноваційна компанія», суди виходили з того, що позивач не надав доказів, які б вказували на правомірність переходу до нього прав та обов'язків банківської установи, тобто правонаступництва після ПАТ «Український інноваційний банк», оскільки зміна назви установи шляхом зміни слова «банк» на «компанія» не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою, якою, на думку позивача, він є на час розгляду справи в суді; правонаступництво банківської установи відбувається лише у разі її реорганізації.

Постановою Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17 за позовом ПАТ «Українська інноваційна компанія» до приватного акціонерного товариства «Оболонь» про відмову у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено, що здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «Укрінбанк», зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому - на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ «Укрінком» і ПАТ «Українська інноваційна компанія» ПАТ «Укрінбанк» без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, що не відповідає положенням законодавства. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ «Укрінбанк» згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення позивачем у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ «Укрінбанк», суперечить наведеному вище.

Верховний Суд у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду не вбачав підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 14 лютого 2018 у справі № 910/7828/17, стосовно того, що виключення кредитною установою зі своєї назви слова «банк» та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку).

Проте Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погодився з такими висновками, дійшов висновку за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо інституту правонаступництва, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати іншого касаційного суду (постанова Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17) та ухвалою від 07.11.18. передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 750/8669/17 за позовом фізичної особи до публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

За вказаних підстав суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в даній справі та задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 910/8664/18.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку. (п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Враховуючи все вищевикладене, у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 228 та п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України суд зупиняє провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 750/8669/17 (провадження № 61-10623св18).

Керуючись ст. ст. 119, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в продовженні строку на подання письмових пояснень.

2. Відмовити Державній іпотечній установі в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 910/8664/18.

3. Задовольнити клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про зупинення провадження у справі № 910/8664/18.

4. Зупинити провадження у справі № 910/8664/18 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 750/8669/17 (провадження № 61-10623св18).

5. Ухвала набрала законної сили 04.12.18. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 07.12.18.

Суддя Т.М. Ващенко