ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/2026/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фермерського господарства "БУКУРІЯ", 52370, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н., с. Гуляйполе

до Фермерського господарства "Панасенко", 07053, Київська обл., Поліський р-н., смт. Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 10

про стягнення заборгованості за договором № 1-09/7 від 01.09.2017 р. у загальному розмірі 162871,74 грн., у тому числі - 81300,00 грн. основного боргу, 73170,00 грн. неустойки, 2385,54 грн. 3% річних, 6016,20 грн. інфляційних втрат.

секретар судового засідання: Демідова А.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

Фермерське господарство "БУКУРІЯ" (далі - ФГ "БУКУРІЯ", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фермерського господарства "Панасенко" (далі - ФГ "Панасенко", відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 1-09/7 від 01.09.2017 р. у загальному розмірі 162871,74 грн., у тому числі - 81300,00 грн. основного боргу, 73170,00 грн. неустойки, 2385,54 грн. 3% річних, 6016,20 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку з позивачем за виконані роботи відповідно до договору № 1-09/17 від 01.09.2017 р., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 81300,00 грн. основного боргу, 73170,00 грн. неустойки, 2385,54 грн. 3% річних, 6016,20 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.10.2018 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та підготовче засідання призначено на 05.11.2018 р.

У судовому засіданні 05.11.2018 р. керівник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з'явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Також у судовому засіданні 05.11.2018 р. керівник позивача заявив про надання суду всіх наявних у позивача доказів, що мають значення для вирішення спору.

05.11.2018 р. до господарського суду представник позивача надав клопотання б/н від 05.11.2018 р. (вх. № 31383/18 від 05.11.2018 р.) про подальший розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.11.2018 р.

У судове засідання 29.11.2018 р. представники сторін не з'явились, про дату і час судового засідання були повідомлені в порядку, встановленому ГПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 29.11.2018 р. було прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.09.2017 р. між Фермерським господарством "БУКУРІЯ" (виконавець) та Фермерським господарством "Панасенко" (замовник) було укладено договір № 1-09/17, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язався виконати комплекс робіт із захисту рослин (роботи) на землях замовника.

Згідно з п. 1.3 договору роботи за договором вважаються виконаними після підписання сторонами акта приймання робіт.

У відповідності з п. 1.4 договору розрахунки вважаються виконаними з моменту сплати замовником вартості робіт згідно рахунка, виставленого виконавцем.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна робіт складає 100,00 грн. за 1 га обробленої площі.

Загальна вартість договору складає 500000,00 грн. (п. 2.2 договору).

Відповідно до пп. 3.1.2 п. 3.1 договору виконавець зобов'язався виконати роботи замовнику до 15.09.2017 р.

Згідно з п. 5.1 договору замовник здійснює оплату за виконані роботи до 20.09.2017 р.

У відповідності з п. 7.5 договору замовник, у випадку несвоєчасного виконання умов п. 5.1 договору, виплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,5% від суми несплачених послуг за кожний день прострочення.

На виконання умов договору, позивачем були виконані відповідачу роботи по захисту рослин (обробка гречки та кукурудзи) на площі 813,0 га згідно акту приймання робіт від 12.09.2017 р., підписаного сторонами та скріпленого їх печатками (копію долучено до матеріалів справи, оригінал оглянуто судом).

ФГ "БУКУРІЯ" було виставлено ФГ "Панасенко" рахунок № 12-09/17 від 12.09.2017 р. на суму 81300,00 грн. (копію долучено до матеріалів справи, оригінал оглянуто судом).

Оскільки ФГ "Панасенко" не розрахувалось з позивачем за виконані роботи відповідно до договору № 1-09/17 від 01.09.2017 р., позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач доказів оплати за виконані позивачем роботи згідно договору № 1-09/17 від 01.09.2017 р. в сумі 81300,00 грн. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1-09/17 від 01.09.2017 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 81300,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 73170,00 грн. неустойки.

Як зазначалось вище, у відповідності з п. 7.5 договору замовник, у випадку несвоєчасного виконання умов п. 5.1 договору, виплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,5% від суми несплачених послуг за кожний день прострочення.

В силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Разом із цим, згідно з визначенням поняття неустойки, що закріплено в статті 549 Цивільного кодексу України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Згідно з ч. 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Поряд з цим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Заявлена до стягнення пеня в розмірі 0,5% від вартості неоплачених робіт була визначена позивачем в сумі 73170,00 грн. і нарахована на заборгованість відповідача за період з 20.09.2017 р. до 20.03.2018 р. на суму 81300,00 грн.

З урахуванням зазначених вище приписів ст. 343 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» належна до стягнення з відповідача сума пені, згідно з арифметичним розрахунком, здійсненим судом, виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, становить 11653,74 грн., у тому числі -

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8130020.09.2017 - 26.10.20173712.5000 %0.068 %*2060.34
8130027.10.2017 - 14.12.20174913.5000 %0.074 %*2946.85
8130015.12.2017 - 25.01.20184214.5000 %0.079 %*2712.97
8130026.01.2018 - 01.03.20183516.0000 %0.088 %*2494.68
8130002.03.2018 - 20.03.20181917.0000 %0.093 %*1438.90
У зв'язку з наведеним заявлена позивачем до стягнення пеня підлягає частковому стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 6016,20 грн. інфляційних втрат та 2385,54 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 2385,54 грн., нарахованій на заборгованість відповідача за загальний період з 20.09.2017 р. до 12.09.2018 р., яка є арифметично вірною та обґрунтованою, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 6016,20 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 01.10.2017 р. до 30.04.2018 р., є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Фермерського господарства "БУКУРІЯ".

З приводу розподілу у даній справі судових витрат слід зазначити таке.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 700,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2443,08 грн.

У силу приписів ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тому, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката Скиби В.В. (свідоцтво № 1439 від 26.09.2005 р.) в сумі 700,00 грн., позивачем було надано суду: копію ордеру серії ДП № 2381 від 05.09.2018 р., виданого ФГ «БУКУРІЯ» адвокату Скибі В.В. на надання правової допомоги; копію рахунку від 11.09.2018 р. на суму 700,00 грн. за вивчення матеріалів і погодження правової позиції, а також за підготовку позовної заяви в господарський суд Київської області про стягнення суми заборгованості ФГ «Панасенко» на користь ФГ «БУКУРІЯ»; копію акту приймання-здачі виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги № 25 від 04.09.2018 р. на суму 700,00 грн.; копію квитанції № 11 від 11.09.2018 р. на суму 700,00 грн. про виплату гонорару адвокату.

З огляду на викладене та обсяг наданих адвокатом послуг, з огляду на ціну позову та заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на послуги адвоката, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг у даному випадку є співрозмірним із ціною позову, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 700,00 грн.

Водночас, у даній справі судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Панасенко" (07053, Київська обл., Поліський р-н., смт. Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 10, код 38589278) на користь Фермерського господарства "БУКУРІЯ" (52370, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н., с. Гуляйполе, код 24242647) 81300 (вісімдесят одну тисячу триста) грн. 00 коп. основного боргу, 11653 (одинадцять тисяч шістсот п'ятдесят три) грн. 74 коп. пені, 6016 (шість тисяч шістнадцять) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п'ять) грн. 54 коп. 3% річних, 1520 (одну тисячу п'ятсот двадцять) грн. 33 коп. судового збору, 435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 61 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10.12.2018 р.

Суддя В.М. Бабкіна