ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"10" грудня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/708/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши матеріали заяви приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 4381,05грн., у тому числі 3696,96грн. заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №Р06/15-1215 від 06.08.2008, 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 4381,05грн., у тому числі 3696,96грн. заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №Р06/15-1215 від 06.08.2008, 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат.

10.12.2018 за вказаною заявою Господарським судом Закарпатської області був виданий судовий наказ за вимогою приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 3696,96грн. заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №Р06/15-1215 від 06.08.2008.

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення з боржника 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, вимоги приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми три відсотки річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення строків повернення кредиту, не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є заборгованістю за своєю правовою природою.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не мають характеру штрафних санкцій, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягнення пені.

В свою чергу інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, яка фактично не є заборгованістю у розумінні ст.148 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що вимоги приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат хоча і мають грошовий характер, проте не є за своєю правовою природою грошовою заборгованістю, стосовно якої Господарським судом Закарпатської області може бути видано судовий наказ на підставі ст.ст.147, 148 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин суд доходить висновку, що заява приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат не відповідає вимогам, встановленим ст.148 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з чим відмовляє у видачі наказу в частині вказаних вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному акціонерному товариству «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці Ужгородського району у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Копинець Романа Золтановича, смт. Буштино Тячівського району суми 166,42грн. три відсотки річних та 515,57грн. інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 12.12.2018.

Суддя Ремецькі О.Ф.