РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/16823/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до 1. Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база»

2. Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб -

підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень Наглядової ради, визнання недійсними рішень

Загальних зборів акціонерів та скасування реєстраційних дій,

Представники учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю;

від відповідача-1: Девятка О.Г. за довіреністю;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_5 за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» та Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсними всіх рішень, прийнятих Наглядовою радою Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база», оформлених Протоколом № 28 від 21.10.2016;

- скасування всіх реєстраційних дій, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на підставі Протоколу Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» № 28 від 21.10.2016;

- визнання недійсними всіх рішень, прийнятих на Загальних зборах акціонерів 21.10.2016, оформлених Протоколом загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» від 21.10.2016.

Крім того, у позовній заяві позивач просить суд поновити строк позовної давності.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідно до Протоколу Загальних зборів акціонерів ПАТ «Феодосійська торгівельна база» від 12.08.2016 було обрано Наглядову раду Товариства у складі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1. Проте, 30.08.2017 року позивач дізнався, що самопроголошеною, нелегітимною та неправомочною Наглядовою радою у складі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 21.10.2016 року було прийнято ряд рішень, оформлених Протоколом № 28, наслідком яких стала незаконна реєстрація змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Крім того, позивач зазначає, що 30.08.2017 року він дізнався про те, що 21.10.2016 року були проведені Загальні збори осіб, які назвали себе акціонерами ПАТ «Феодосійська торгівельна база», але не були такими, на яких і було призначено нелегітимний склад Наглядової ради. Позивач стверджує, що прийняті на цих зборах рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню з тих же самих підстав нелегітимності членів Наглядової ради. У зв'язку з цим позивач вважає, що його права як акціонера Товариства та як діючого члена Наглядової ради були порушені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 порушено провадження у справі № 910/16823/17, в порядку статті 65 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) витребувано у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» додаткові докази у справі, розгляд справи призначено на 18.10.2017 року.

17 жовтня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання за станом хвороби.

18 жовтня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Національного депозитарію України надійшов лист стосовно витребуваної ухвалою суду інформації.

18 жовтня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача-2 надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, а також копія реєстраційної справи Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) розгляд справи відкладено на 08.11.2017 року.

06 листопада 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

08 листопада 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також заяву про застосування строків позовної давності в порядку статті 267 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту якої відповідач-1 просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач-1 вказує на те, що інформація про зміну керівника Товариства була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 27.10.2016 року, і саме з цього часу позивач мав можливість дізнатись як про ці зміни, так і про підстави їх внесення, якими є оскаржувані рішення Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради Товариства. Також відповідач-1 зазначає, що під час розгляду Дніпровським районним судом міста Києва у грудні 2016 - січні 2017 року цивільної справи № 755/17568/16-ц за позовом колишнього директора Товариства ОСОБА_13 про поновлення на роботі, останнім було долучено до матеріалів справи оскаржувані рішення Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради Товариства, і ОСОБА_6, який представляв ПАТ «Феодосійська торгівельна база» (відповідача) мав можливість дізнатися про оскаржувані рішення та повідомити про прийняття цих рішень позивачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, (в редакції до 15.12.2017) розгляд справи відкладено на 27.11.2017 року.

09 листопада 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано заяву про розгляд справи без його участі.

27 листопада 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), розгляд справи відкладено на 13.12.2017 року.

11 грудня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано клопотання, в якому він просить суд визнати недійсною видану від імені ОСОБА_1 довіреність від 20.02.2015, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., оскільки на дату підписання цієї довіреності позивач перебував поза межами території України.

Крім того, 11.12.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано доповнення до заяви про застосування строків позовної давності, а також клопотання про витребування додаткових доказів у справі.

11 грудня 2017 року представником позивача подано заяву про доповнення підстав позову та заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до змісту якої позивач просить суд визнати недійсними рішення Загальних зборів акціонерів від 21.10.2016 з тих підстав, що вони були прийняті за відсутності кворуму. Також, у вищевказаній заяві зазначено, що з 27.10.2016 року позивач знаходився на окупованій території України в АР Крим, де немає доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а отже не мав можливості дізнатись про оскаржувані рішення, у зв'язку з чим просив поновити строк позовної давності, рахуючи його з 30.08.2017 року.

Оцінивши вищевказану заяву позивача суд зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

12 грудня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/16823/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/10134/17.

У судовому засіданні 13.12.2017 року судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування додаткових доказів у справі, оскільки воно подано з порушенням вимог статті 38 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 року).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), розгляд справи відкладено на 29.01.2018 року.

29 грудня 2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано клопотання про розгляд справи без його участі.

25 січня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

15 грудня 2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, ухвалою господарського суду міста Києва від 29.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/16823/17 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2018 року.

15 лютого 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач-1 проти задоволення позову заперечує, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

16 лютого 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 підготовче засідання відкладено на 26.03.2018 року.

21 березня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано заяву про розгляд справи без його участі.

26 березня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, а також заперечення проти застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/16823/17 на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 23.04.2018 року.

10 квітня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

23 квітня 2018 року ОСОБА_2 через відділ діловодства господарського суду міста Києва подано клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

23 квітня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, підготовче засідання відкладено на 10.05.2018 року.

10 травня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подано клопотання про завершення підготовчого призначення та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.05.2018 року.

18 травня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/16823/17 до касаційного розгляду Верховним Судом справи № 910/10134/17.

18 травня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано заяву, відповідно до змісту якої він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

23 травня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи подані пояснення у справі, відповідно до змісту яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуваними рішеннями Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради не були порушені права позивача як члена Наглядової ради Товариства. Також, третя особа вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.05.2018 зупинено провадження у справі № 910/16823/17 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 та постанову Київської апеляційного господарського суду від 14.02.2018 у справі № 910/10134/17 та набрання законної сили рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/10134/17.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2018 поновлено провадження у справі № 910/16823/17, судове засідання призначено на 07.11.2018 року.

31 жовтня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-2 подано клопотання про розгляд справи без його участі.

02 листопада 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

06 листопада 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані письмові пояснення у справі.

07 листопада 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подані додаткові пояснення у справі, відповідно до змісту яких відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні позову повторно наголошуючи на тому, що позивачем пропущений передбачений частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» строк позовної давності, оскільки інформація про зміну керівника ПАТ «Феодосійська торгівельна база» була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 27.10.2016 року, і з цього часу позивач мав можливість дізнатися як про ці зміни, так і про підстави внесення цих змін за результатами проведення Загальних зборів Товариства від 21.10.2016 року. Крім того, відповідач-1 вказує на те, що права позивача як члена Наглядової ради не були порушені, оскільки рішеннями господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/10134/17 та від 25.04.2018 у справі № 910/19799/17 визнано недійсними рішення Загальних зборів акціонерів про обрання позивача членом Наглядової ради.

В судовому засіданні 07.11.2018 року оголошено перерву до 19.11.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні 19.11.2018 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 19.11.2018 року проти задоволення позову заперечив, просив суд застосувати строки позовної давності.

Представник третьої особи у судовому засіданні надав пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Представник відповідача-2 у судове засідання 19.11.2018 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача-2 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 19.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» із часткою у статутному капіталі 13,4103%, що підтверджується Випискою про стан рахунків у цінних паперах на 02.10.2017 року.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 12.08.2016, членами Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» було обрано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1.

За твердженням позивача, вищевказаний склад Наглядової ради є діючим виконавчим органом підприємства та належно виконує свої обов'язки.

В подальшому, 21 жовтня 2016 року відбулись Загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база».

Згідно з Переліком акціонерів Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база», які зареєструвались для участі у чергових річних загальних зборах 21.10.2016, для участі у загальних зборах були зареєстровані ОСОБА_15 (600 346 шт. акцій, що складає 34,1137% статутного капіталу) та ОСОБА_16 (600 347 шт. акцій, що складає 34,1138% статутного капіталу.

На Загальних зборах акціонерів ПАТ «Феодосійська торгівельна база» 21.10.2016 року були прийняті наступні рішення:

- обрано Головою Загальних зборів акціонерів Товариства ОСОБА_5, а секретарем Борсало Олексія Вікторовича; обрано лічильну комісію у складі ОСОБА_17 - голова, ОСОБА_18, ОСОБА_19

- припинено повноваження членів Наглядової ради ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7.

- обрано членами Наглядової ради та затверджено кількість членів Наглядової ради до 5 членів включно: ОСОБА_20, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2.

- скасовані рішення попередніх Загальних зборів акціонерів Товариства, а саме: Загальних зборів акціонерів від 21.03.2016, Загальних зборів акціонерів від 15.06.2016, Загальних зборів акціонерів від 12.08.2016, 24.09.2016, рішень Наглядової ради про призначення директора від 12.08.2016 та 24.08.2016.

- припинено повноваження та звільнено з посади директора ОСОБА_13.

- обрано на посаду директора ОСОБА_21 з 21.10.2016 року у зв'язку із службовою необхідністю; затверджено умови трудового договору, що укладатиметься з директором, та уповноважено ОСОБА_20 підписати трудовий договір з обраним директором Товариства ОСОБА_21; уповноважено ОСОБА_5 представляти інтереси Товариства у державного реєстратора, нотаріуса з питань подання документів для проведення державної реєстрації змін керівника (директора) Товариства, видано на ім'я ОСОБА_5 довіреність.

- внесено зміни до статуту ПАТ «Феодосійська торгівельна база» шляхом викладення його у новій редакції та затверджено Статут Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» у новій редакції, у зв'язку із приведенням діяльності Товариства у відповідність до змін Закону України «Про акціонерні товариства»; уповноважено підписати Статут ОСОБА_21, уповноважено ОСОБА_5 представляти інтереси Товариства у державного реєстратора, нотаріуса з питань подання документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, видати на ім'я ОСОБА_5 довіреність.

- знято попередження про заборону проводити державну реєстрацію змін в реєстраційній справі ПАТ «Феодосійська торгівельна база», підписане ОСОБА_13 та надане нотаріусу Гнідюк.

Крім того, 21 жовтня 2016 року було проведено засідання Наглядової ради ПАТ «Феодосійська торгівельна база» у складі чотирьох членів Наглядової ради: ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_11.

На засіданні Наглядової ради ПАТ «Феодосійська торгівельна база», що відбулось 21.10.2016, були прийняті наступні рішення:

1. Про звільнення ОСОБА_13 з посади директора з 18.10.2016 та призначення директором ПАТ «Феодосійська торгівельна база» ОСОБА_21 з 21.10.2016.

2. Про зняття попередження про заборону проведення державної реєстрації змін в реєстраційній справі ПАТ «Феодосійська торгівельна база», підписане ОСОБА_13;

3. Про уповноваження ОСОБА_5 представляти інтереси Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» у державного реєстратора, нотаріуса з питань подання документів для проведення державної реєстрації змін керівника (директора), змін до установчих документів Товариства, зняття попередження про заборону проведення державної реєстрації змін в реєстраційній справі ПАТ «Феодосійська торгівельна база».

Означені рішення Наглядової ради оформлені Протоколом № 28 від 21.10.2016.

На підставі вищевказаних рішень 27.10.2016 року відбулась державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи 0025095 (інші зміни) та внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані із змінами в установчих документах 1025095 (зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів).

Позивач вважає, що рішення прийняті нелегітимним, неправомочним та самопроголошеним складом Наглядової ради, наслідком чого стала незаконна реєстрація змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню рішення Загальних зборів акціонерів від 21.10.2016 з тих же самих підстав нелегітимності членів Наглядової ради, а також відсутністю кворуму.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

З аналізу положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 4 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Порушення цивільного права - це результат протиправних дій, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Невизнання цивільного права - це дії носіїв пасивного цивільного обов'язку, які полягають у запереченні цивільного права уповноваженої особи, внаслідок чого остання повністю або частково позбавляється можливості реалізувати своє право. Несприятливий наслідок може мати як при абсолютному, так і при відносному цивільному правовідношенні.

Оспорювання цивільного права - це такий стан цивільного правовідношення, при якому між його учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності у них суб'єктивного права, а також щодо приналежності такого права певній особі. Оспорюване цивільне право ще не порушене, але виникає невизначеність у праві, що зумовлює неможливість його повного або часткового використання.

У спорі про визнання недійсними рішень зборів учасників товариства вирішальним є встановлення факту порушення відповідним рішенням прав та законних інтересів позивачів, як учасників товариства, тобто їх корпоративних прав.

Так, згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 8 статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Згідно з частинами 1, 5 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Зокрема, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Частиною 2 статті 41 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що загальні збори акціонерного товариства мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками більш як 50 відсотків голосуючих акцій. Для вирішення питання, право голосу з якого надається відповідно до частини п'ятої статті 26 цього Закону власникам привілейованих акцій, або питання, при розгляді якого голоси власників привілейованих акцій товариства підраховуються окремо відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 26 цього Закону, загальні збори вважаються такими, що мають кворум з таких питань, за умови реєстрації для участі у загальних зборах також акціонерів, які сукупно є власниками більш як 50 відсотків привілейованих акцій (кожного класу привілейованих акцій), що є голосуючими з цього питання.

Як зазначалось судом вище, згідно з Переліком акціонерів Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база», які зареєструвались для участі у чергових річних загальних зборах 21.10.2016, для участі у загальних зборах були зареєстровані ОСОБА_15 (600 346 шт. акцій, що складає 34,1137% статутного капіталу) та ОСОБА_16 (600 347 шт. акцій, що складає 34,1138% статутного капіталу.

Проте, як вбачається з Реєстру власників іменних цінних паперів та Виписок про стан рахунку в цінних паперах на 21.10.2016 ОСОБА_16 не є акціонером ПАТ «Феодосійська торгівельна база» станом на час проведення оскаржуваних загальних зборів акціонерів.

При цьому, суд зазначає, що в теперішній час органами досудового розслідування здійснюється кримінальне провадження № 0004075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 358 КК України, яке розпочато за заявою ОСОБА_16 щодо незаконного заволодіння ОСОБА_22 спільно з посадовими особами ТОВ «Кастос» та ТОВ «Таврійські цінні папери» у другому кварталі 2015 року акціями ПАТ «Феодосійська торгівельна база» у кількості 600 347 шт., що становить 34,1138% статутного капіталу, з метою заволодіння контрольним пакетом акцій, що належить ОСОБА_16 на праві власності.

Однак, сам по собі факт наявності вищевказаного кримінального провадження без ухвалення компетентним судом вироку по цій справі в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, не свідчить про те, що станом на момент прийняття оскаржуваних рішень Загальних зборів акціонерів ОСОБА_16 є акціонером та володіє акціями ПАТ «Феодосійська торгівельна база» у кількості 600 347 шт., що становить 34,1138% статутного капіталу.

За таких обставин, оскільки оскаржувані рішення Загальних зборів акціонерів прийняті за відсутності кворуму, суд вважає їх такими, що не відповідають положенням частини 2 статті 41 Закону України «Про акціонерні товариства».

Отже, на підставі зазначеного суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо проведення оспорюваних Загальних зборів акціонерів за відсутності кворуму та наявність правових підстав для визнання недійсними всіх рішень, прийнятих на Загальних зборах акціонерів 21.10.2016 року.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі встановлення при розгляді справи обставин порушення права відповідної особи оскаржуваним рішенням, необхідно врахувати положення глави 19 Цивільного кодексу України, що регулює позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Статтями 257, 258 Цивільного кодексу України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, однак передбачено можливе встановлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності: скороченої або більш тривалої порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства" у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

Таким чином, визначений статтею 50 Закону України «Про акціонерні товариства» тримісячний строк для оскарження акціонером рішення загальних зборів або порядку прийняття такого рішення є за своєю правовою природою стосовно акціонера господарського товариства спеціальною (скороченою) позовною давністю, а для інших осіб, які оскаржують у судовому порядку рішення загальних зборів, діє загальна позовна давність.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов'язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться у статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми (ст. 261 ЦК України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов'язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Отже, за змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК).

Оскільки поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, з урахуванням у кожному конкретному випадку фактичних обставин справи.

У позовній заяві позивач стверджує про те, що про оскаржувані рішення Загальних зборів акціонерів та рішення Наглядової ради він дізнався 30.08.2017 року від акціонера ПАТ «Феодосійська торгівельна база» ОСОБА_6 і саме в цей день з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань йому стало відомо про зміну директора ПАТ «Феодосійська торгівельна база». При цьому, позивачем у позовній заяві викладено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Однак, суд вважає вказані твердження позивача взаємовиключними, оскільки якщо про оскаржувані рішення він дізнався 30.08.2017 року, то встановлений частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» тримісячний строк позовної давності ним не пропущений і заявляти клопотання про поновлення цього строку недоцільно. Якщо ж позивач заявляє клопотання про поновлення строку позовної давності, тоді він вважає цей строк пропущеним і повинен навести відповідне обґрунтування поважності причин такого пропуску.

В даному випадку, позивачем всупереч вимог частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано жодного передбаченого процесуальним законом доказу (в т.ч. показання свідків) на підтвердження того, що про оскаржувані рішення він дізнався саме 30.08.2017 року, у зв'язку з чим суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений.

Щодо заявленого позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позову неможливим або утрудненим.

Закон не наводить переліку поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності, і покладає розв'язання цього питання безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих сторонами доказів.

Разом з цим, позивачем не наведено жодної обставини та не надано належних доказів про наявність поважних причин пропуску визначеного частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» тримісячного строку позовної давності.

Сам по собі факт перебування позивача на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим на переконання суду не є поважною причиною пропуску позивачем строку позовної давності.

З огляду на вищевикладене, надавши оцінку заявленому позивачем клопотанню про поновлення строку позовної давності у сукупності з усіма обставинами справи, суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку позовної давності, оскільки ним не надано жодних належних доказів про наявність обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Оскільки відповідачем-1 у справі подано заяву про застосування у цій справі строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів, оформлених Протоколом від 21.10.2016 року, у зв'язку з пропуском позивачем встановленого частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» спеціального строку позовної давності.

Що стосується заявлених позивачем вимог про визнання недійсними всіх рішень, прийнятих Наглядовою радою Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база», оформлених Протоколом № 28 від 21.10.2016, суд зазначає наступне.

Так, підставою для визнання недійсними зазначених рішень Наглядової ради позивач вказує те, що відповідно до Протоколу Загальних зборів акціонерів ПАТ «Феодосійська торгівельна база» від 12.08.2016 було обрано Наглядову раду Товариства у складі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1. Проте, 30.08.2017 року позивач дізнався, що самопроголошеною, нелегітимною та неправомочною Наглядовою радою у складі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 21.10.2016 року було прийнято ряд рішень, оформлених Протоколом № 28, наслідком яких стала незаконна реєстрація змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Однак, суд критично відноситься до аргументів позивача в частині того, що на час прийняття оспорюваних рішень діючими членами Наглядової ради були ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 згідно з Протоколом Загальних зборів акціонерів від 12.08.2016 року з огляду на таке.

На Загальних зборах акціонерів 12.08.2016 року було вирішено обрати Наглядову раду Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» у складі 3 осіб строком повноважень на 3 роки, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 За твердженням позивача, вищевказаний склад Наглядової ради є діючим виконавчим органом підприємства та належно виконує свої службові обов'язки на підприємстві, тоді як самопроголошений склад Наглядової ради в особі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 є нелегітимним та таким, що діяв незаконно.

Проте, рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/10134/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018, визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база" від 12.08.2016, оформлене протоколом позачергових загальних зборів акціонерів від 12.08.2016; визнано недійсним рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база", у складі ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, оформлене протоколом № 5 від 12.08.2016; визнано недійсним рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база", у складі ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, оформлене протоколом № 6 від 24.09.2016.

При цьому, під час розгляду справи № 910/10134/17 судом встановлено, що згідно з протоколом реєстрації акціонерів на позачергових загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база" від 12.08.2016, підписаного головою лічильної комісії ОСОБА_23 та членами лічильної комісії ОСОБА_24 та ОСОБА_25, також рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база", затверджених протоколом від 12.08.2016 , у загальних зборах взяли участь 7 акціонерів, які у сукупності володіють 883 607 акціями (голосами), що становить 50,2095% від загальної кількості голосуючих акцій, а саме: ОСОБА_22 (кількість голосуючих акцій 600 347 шт., що становить 34,113726% від загальної кількості голосуючих акцій), ОСОБА_1 (кількість голосуючих акцій 236 000 шт., що становить 13,41031% від загальної кількості голосуючих акцій), ОСОБА_26 (кількість голосуючих акцій 10 000 шт., що становить 0,5682335% від загальної кількості голосуючих акцій), ОСОБА_27 (кількість голосуючих акцій 665 шт., що становить 0,037787% від загальної кількості голосуючих акцій), ОСОБА_6 (кількість голосуючих акцій 11 830 шт., що становить 0,67222% від загальної кількості голосуючих акцій), ОСОБА_7 (кількість голосуючих акцій 10 765 шт., що становить 0,611703% від загальної кількості голосуючих акцій) та ОСОБА_28 (кількість голосуючих акцій 14 000 шт., що становить 0,795526% від загальної кількості голосуючих акцій). В той же час, як вбачається з витягу наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетинання громадянами України у період з 01.01.2014 р. по 25.11.2016 р. державного кордону України (копія долучена до матеріалів справи), ОСОБА_22, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які у сукупності володіють 847 112 акціями (голосами), що становить 48,135736% від загальної кількості голосуючих акцій, на день проведення позачергових загальних зборів Товариства (12.08.2016 р.) на території України не перебували. З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність кворуму при проведенні позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Феодосійська торгівельна база" від 12.08.2016 року. Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події, складеного в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004075 слідчим Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_29 12.08.2016, за адресою, визначеною в повідомленні про проведення позачергових загальних зборах (м. Київ, Дніпровський район, вул. Березняківська, буд. 29, к. 9) та у зазначений у ньому час (12 год. 00 хв.) Загальні збори Товариства не проводились.

За таких обставин, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Загальних зборів акціонерів, оформлених Протоколом від 21.10.2016 року, якими, зокрема було затверджено склад Наглядової ради ПАТ «Феодосійська торгова база»: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а позивачем не доведено, що на час прийняття оспорюваних рішень діючими членами Наглядової ради були ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 згідно з Протоколом Загальних зборів акціонерів від 12.08.2016 року, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними всіх рішень, прийнятих Наглядовою радою ПАТ «Феодосійська торгівельна база», оформлених Протоколом № 28 від 21.10.2016.

Як наслідок, суд відмовляє у задоволенні похідних вимог про скасування всіх реєстраційних дій, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на підставі Протоколу Наглядової ради ПАТ «Феодосійська торгівельна база» № 28 від 21.10.2016.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Феодосійська торгівельна база» та Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсними рішень Наглядової ради, визнання недійсними рішень Загальних зборів та скасування реєстраційних дій.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 06.12.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова