ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018

м. Дніпро

Справа № 904/4076/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДРУЖКІВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ ВИРОБІВ" (84205, м. Дружківка Донецької області, вул. Соборна 3; ідентифікаційний код 00191052)

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237)

про стягнення 30 661 грн. 21 коп. пені та 3% річних за договором поставки від 14.05.2018р. № ПР/НХ-18354/НЮ.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Дружківський завод металевих виробів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4008/18 від 10.09.2018р.), в якій просить суд стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 28 175 грн. 16 коп. - пені та 2 486 грн. 05 коп. 3% річних за порушення строків оплати товару, поставленого на підставі Договору поставки від 14.05.2018р. № ПР/НХ-18354/НЮ.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтями 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2018р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач у заяві (вх. №42790/18 від 03.10.2018р.) про усунення недоліків позовної заяви повідомляє суд про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2018р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві (вх.№ 45070/18 від 17.10.2018р.) визнає факт прострочення оплати позивачу та просить суд при прийнятті рішення зменшити розмір неустойки та 3% річних в 10 разів, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Позивач у відповіді на відзив (вх. №46701/18 від 26.10.2018р.) просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, всі судові витрати покласти на відповідача, з огляду на те, що: - договір поставки №ПР/НХ-18354/НЮ був укладений за процедурою закупівлі відкритих торгів №ЦБД: UA-2018-02-13-001469-b, відповідач був замовником тендерної процедури, ним був складений проект договору постачання і ним в договорі були встановлені умови оплати та штрафні санкції; - для укладання договору позивач на аукціоні запропонував найменшу ціну і сторони дійшли згоди на всіх умовах договору; - на момент укладання договору сторони не вважали штрафні санкції надмірними і переддоговірного спору відносно цієї умови договору між сторонами не було; - договором передбачалась оплата на протязі 10-ти банківських днів, але прострочення в сумі 1 034 869 грн. 49 коп. склало 19 днів, а загальне прострочення 24 дні, що на думку позивача є значним простроченням виконання договірних зобов'язань з боку відповідача; - за умовами договору розмір пені, погоджений сторонами, повністю відповідає нормам діючого законодавства України та не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, а враховуючи суму договору та значний строк прострочення оплати товару вимоги щодо сплати пені у заявленому розмірі не можна вважати надмірними; - вся сировина для виробництва позивачем товару поставляється на умовах попередньої оплати; - підприємство не має вільних коштів для виробництва продукції без укладеного договору постачання, після укладання договору позивач вимушений на умовах передплати придбати сировину, виробити продукцію, сплатити заробітну плату та платежі в бюджет, здійснити постачання та сплатити транспортні витрати, для цього позивач вимушений брати кредитні кошти під 17,5% річних; - ПАТ "Українська залізниця" є основним покупцем залізничного кріплення, тому позивач знаходиться в залежному становищі від відповідача; - в зв'язку з простроченням оплати, позивач не зміг своєчасно повернути кредит та був вимушений додатково сплачувати відсотки по ньому, які є збитками підприємства; - постачання було здійснено у встановлений строк та без порушень і своїми діями позивач ніяким чином не сприяв порушенням; - 22.06.2018р. позивачем була направлена претензія №933, у відповіді на яку відповідач тільки повідомив про сплату боргу, а на вимогу про сплату штрафної санкції не відреагував.

Також відповідач у клопотанні про зменшення неустойки, яке додано до відзиву на позовну заяву, просить зменшити розмір неустойки та 3% річних в 5 разів, посилаючись на те, що додаткові, не передбачені бюджетом залізниці на 2018 рік, витрати погіршать фінансовий стан регіональної філії, збільшать загрозу неможливості здійснювати перевезення у обсягах, які б задовольнили потеби економіки та населення України, забезпечувати безпеку руху поїздів.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як вбачається, від сторін заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надходило.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018р. між позивачем - Приватним акціонерним товариством "ДРУЖКІВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ ВИРОБІВ", як постачальником, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як покупцем, було укладено договір поставки №ПР/НХ-18354/НЮ (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є поставка постачальником покупцю болтів клемних для рейкових скріплень залізничної колії М 22х75 з гайкою М22 (далі - товар) згідно зі специфікацією №1 (додаток №1), рік виготовлення - 2018р.

Термін дії договору - з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2018р. (пункт 14.1 Договору).

Відповідно до пунктів 1.2 та 5.1 Договору найменування, кількість товару зазначені у специфікації №1 (додаток №1); ціна постачальника на болти клемні з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії М 22х75 з гайкою М22 визначається торгами.

Згідно пункту 5.2 Договору загальна сума договору складає 2 504 869 грн. 49 коп. з урахуванням ПДВ 20% 417 478 грн. 25 коп. та зазначається у звіті про результати здійснення процедури торгів.

Як вбачається зі Специфікації №1 (додаток №1 до договору від 14.05.2018р. №ПР/НХ-18354/НЮ), сторонами було узгоджено поставку товару - болти клемні для рейкових скріплень залізничної колії М 22х75 з гайкою М22 на загальну суму 2 504 869 грн. 49 коп. (а.с.22).

Відповідно до пункту 4.1 Договору товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 20-ти робочих днів від дня відправлення покупцем заявки в паперовій формі (підтвердженням відправлення постачальнику є касовий чек та опис поштового відділення) та електронному вигляді з обов'язковим накладенням ЕЦП на електронному адресу постачальника з електронної адреси покупця . Відправлена заявка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару. Дата відправлення засобами поштового зв'язку та електронною поштою повинні співпадати.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пункт 4.3 Договору).

Як вбачається на виконання умов Договору позивачем 04.06.2018р. було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 504 869 грн. 49 коп., про що свідчать видаткова накладна від 01.06.2018р. №1498 (а.с.23) та акт №ВН-1498 приймання-передачі продукції від 01.06.2018р., які підписані представником відповідача (а.с.24).

Крім того, позивачем було пред'явлено відповідачу рахунок-фактуру від 01.06.2018р. №5970 для оплати товару, що останнім не спростовано.

Відповідно до пункту 6.1 Договору постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (інкотермс у редакції 2010 року).

Згідно пункту 6.3 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець здійснює оплату поставленого товару після пред'явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товару протягом 10-ти банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пункт 6.4 Договору).

Підпунктом 9.1.1 пункту 9.1 Договору визначено, що покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість поставленого товару у відповідності до розділу 6 даного Договору.

Про отримання 04.06.2018р. відповідачем товару, свідчить зазначений у відповідному Акті приймання-передачі продукції, підпис представника відповідача.

Податкова накладна №6 від 01.06.2018р. на зазначену поставку товару була зареєстрована постачальником 06.06.2018р., тобто, до закінчення строку, визначеного у пункті 6.4. Договору (а.с.31-32).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач повинен був здійснити кінцевий розрахунок за отриманий від позивача товар згідно акту №ВН-1498 приймання-передачі продукції від 01.06.2018р. на суму 2 504 869 грн. 49 коп. до 18.06.2018р. (включно).

Відповідач розрахувався за поставлений позивачем товар у повному обсязі, у тому числі: -21.06.2018р. на суму 970 000 грн. 00 коп.; - 23.06.2018р. на суму 500 000 грн. 00 коп. та - 12.07.2018р. на суму 1 034 869 грн. 49 коп., про що свідчать платіжні доручення від 21.06.2018р. №995050, від 23.06.2018р. №1000470 та від 12.07.2018р. №1049012 (а.с.33-35).

Таким чином, відповідачем було прострочено виконання зобов'язань з оплати поставленого товару за Договором поставки №ПР/НХ-18354/НЮ від 14.05.2018р.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до пункту 10.2 Договору у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня.

Таким чином, пеня становить 28 175 грн. 16 коп. (за загальний період прострочення з 19.06.2018р. по 12.07.2018р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, річні становлять - 2 486 грн. 05 коп. (за загальний період прострочення з 19.06.2018р. по 12.07.2018р.).

Що стосується клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України).

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Судом повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (пункт 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру пені за невиконання зобов'язання у строк, визначений умовами договору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач безпідставно просить зменшити розмір 3% річних, оскільки річні не є штрафними санкціями у розумінні чинного законодавства, яким також не передбачено випадки зменшення річних.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у сумі 1 762 грн. 00 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "ДРУЖКІВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ ВИРОБІВ" (84205, м. Дружківка Донецької області, вул. Соборна 3; ідентифікаційний код 00191052) 28 175 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 16 коп. – пені, 2 486 (дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 05 коп. - річних та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України,

05.12.2018р.