ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" грудня 2018 р. Справа № 918/789/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову,

без повідомлення учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову шляхом заборони особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області та належать на праві приватної власності Приватному підприємству "Фірма Укрекопласт" до набрання рішенням законної сили.

У цій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" посилалося на те, що останнім в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, до суду буде подано позов до Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт" про зобовязання вчинити дії по внесенню майнового внеску до статутного капіталу заявника.

В обґрунтування наведеної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" вказувало, що 22 лютого 2018 року відбулися установчі збори цієї юридичної особи, оформлені протоколом від 22 лютого 2018 року № 1. Відповідно до даного рішення учасниками наведених зборів було вирішено наділити Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" статутним капіталом у розмірі 2 750 000 грн. 00 коп., сформованим за рахунок майнових та грошових внесків та поділеним на частки. У якості майнового внеску учасник заявника ОСОБА_1, частка якої складає 0,04% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл", у повному обсязі внесла до статутного капіталу заявника грошовий внесок в сумі 1 000 грн. 00 коп., а інший учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт", частка якого становить 99,96% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл", зобовязалося внести до статутного капіталу заявника земельні ділянки у кількості 84 шт. загальною вартістю 2 749 000 грн. 00 коп.

22 лютого 2018 року органом державної реєстрації було проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл".

Проте, за твердженням заявника, Приватним підприємством "Фірма Укрекопласт" на виконання своїх зобовязань, передбачених рішенням установчих зборів на дату подання зазначеної заяви, своєї частки у статутному капіталі у повному обсязі внесено не було.

У той же час, як стало відомо заявнику, Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт" вчиняє дії по ухиленню від виконання вищенаведеного обовязку щодо внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" свого внеску у повному обсязі. Вказані обставини, на думку заявника, підтверджуються розміщеними 10 грудня 2018 року на електронному торговому майданчику "OLX" відомостями, зокрема, оголошенням про продаж власником спірних земельних ділянок, які Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт" за своїми зобовязаннями щодо формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" повинно було внести у якості майнового внеску до статутного капіталу цієї юридичної особи. Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області та належать на праві приватної власності Приватному підприємству "Фірма Укрекопласт" до набрання рішенням законної сили.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову, а також долучені до неї документи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 11 даної статті унормовано, що вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (частина 3 цієї статті).

За змістом частин 1, 5 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як вбачається зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" про забезпечення позову, останнє просило суд заборонити особам, наділеним функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наведених у його заяві земельних ділянок, які розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Суд звертає увагу на те, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" заява про забезпечення позову за формою та змістом відповідає імперативним приписам статті 139 ГПК України, зокрема, в частині пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, що підтверджується відомостями, зазначеними Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" на останній сторінці його заяви.

Також суд констатує, що згідно положень статей 139-141 ГПК України Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт" не позбавлене права звернутися до суду із заявою про зустрічне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 904/2925/18 п.28.

Також з наявних у матеріалах заяви документів вбачається, що спосіб забезпечення позову, який просить вжити заявник, відповідає вимогам статті 137 ГПК України, а також кореспондується з положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У той же час зі змісту вищенаведених імперативних приписів чинного законодавства вбачається, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як було зазначено вище, в обґрунтування своїх вимог про забезпечення позову заявник посилався на те, що Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт" вчиняє дії по ухиленню від виконання свого обовязку щодо внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" свого внеску у повному обсязі. Вказані обставини, на думку заявника, підтверджуються розміщеними 10 грудня 2018 року на електронному торговому майданчику "OLX" відомостями, зокрема, оголошенням про продаж власником спірних земельних ділянок, які Приватне підприємство "Фірма Укрекопласт" за своїми зобовязаннями щодо формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" повинно було внести у якості майнового внеску до статутного капіталу цієї юридичної особи.

У той же час, долучена Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" до матеріалів його заяви копія оголошення про продаж власником земельних ділянок не може бути прийнята судом у якості належного та допустимого доказу, який підтверджує намір Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт" відчужити спірні земельні ділянки, які останнє зобовязалося внести в якості майнового внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл", оскільки зі змісту вказаної копії суд позбавлений можливості встановити дійсного автора цього оголошення та факт його розміщення саме на електронному торговому майданчику "OLX".

Більш того судом встановлено, що на момент вирішення питання про обґрунтованість вимог заявника щодо забезпечення позову та постановлення цієї ухвали на електронному торговому майданчику "OLX" відсутні оголошення щодо продажу спірних земельних ділянок, які розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, так само як відсутнє і надане заявником в обґрунтування своїх вимог оголошення, або оголошення, аналогічні за змістом та предметом.

З огляду на викладене вище, враховуючи предмет майбутнього спору, суб'єктний склад сторін спору, наявність зв'язку між конкретним способом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд дійшов висновку про те, що наведені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" обставини не свідчать про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зазначених Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" у його заяві, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів для встановлення фактичних обставин, на які заявник посилається у заяві про забезпечення позову відповідно до вимог частини 2 статті 136 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" про вжиття заходів забезпечення позову, у звязку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У той же час суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. При створенні товариства така оцінка визначається рішенням засновників про створення товариства.

Згідно статті 14 цього Закону кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства, якщо інше не передбачено статутом. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Вартість вкладу кожного учасника товариства повинна бути не менше номінальної вартості його частки.

У той же час статтею 15 зазначеного Закону встановлено, що якщо учасник прострочив внесення вкладу чи його частини, виконавчий орган товариства має надіслати йому письмове попередження про прострочення. Попередження має містити інформацію про невнесений своєчасно вклад чи його частину та додатковий строк, наданий для погашення заборгованості. Додатковий строк, наданий для погашення заборгованості, встановлюється виконавчим органом товариства чи статутом товариства, але не може перевищувати 30 днів.

Якщо учасник товариства не вніс вклад для погашення заборгованості протягом наданого додаткового строку, виконавчий орган товариства має скликати загальні збори учасників, які можуть прийняти одне з таких рішень:

1) про виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу;

2) про зменшення статутного капіталу товариства на розмір неоплаченої частини частки учасника товариства;

3) про перерозподіл неоплаченої частки (частини частки) між іншими учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу товариства та сплату такої заборгованості відповідними учасниками;

4) про ліквідацію товариства.

Голоси, що припадають на частку учасника, який має заборгованість перед товариством, не враховуються при визначенні результатів голосування для прийняття рішення відповідно до частини другої цієї статті.

Керуючись ст. ст. 136-140, 233-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Хілл" про забезпечення позову від 10 грудня 2018 року відмовити.

Відповідно до статті 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Ухвала складена та підписана 12.12.2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.