СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. Справа № 917/253/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Слободін М.М. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача адвокат ОСОБА_1, посвідчення №539 від 12.09.2016 року, свідоцтво №539 від 12.09.2016 року; довіреність від 08.10.2018 року №49 юр-112;

третьої особи- не зявився;

відповідача адвокат ОСОБА_2, свідоцтво серії ПТ №2227 від 26.06.2018 року, довіреність №01/5144 від 27.06.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради (вх. №1581 П/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року у справі №917/253/18, ухвалене в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Гетя Н.Г.), повний текст якого складено 18.07.2018 року

за позовом ПАТ Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Офіс великих платників податків ДФС, м. Київ

до Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради, м. Кременчук

про зобовязання зареєструвати податкові накладні

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року позовні вимоги задоволено; зобовязано Комунальне підприємство Кременчукводоканал зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, починаючи за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, та з 01.01.2017 року по 31.07.2017 року включно, для включення Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" (код ЄДРПОУ 0578314) до податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі - 130611,41 грн.; стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року у справі №917/253/18 прийнято з недотриманням положень Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 року №6, постановлено при неповному зясуванні всіх фактичних обставин справи та з не наданням належної оцінки доказам.

Вважає висновки суду помилковими з огляду на те, що даний спір стосується зобовязання, що породжується податковим законодавством та має розглядатися в адміністративному порядку.

Посилається на те, що КП «Кременчукводоканал» надає саме послуги з забору води з водойм, подальшого її очищення та передачі її по мережам споживачам, а не реалізує воду як товар.

Зазначає, що за КП «Кременчукводоканал» відсутня вина у відмові в реєстрації податкових накладних а ЄРПН, а позивач наділений правом нарахувати суми податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної на підставі рахунків.

Рахунки, що були виставлені відповідачем позивачу за послуги надані відповідно до договору №206520 від 01.03.2015року з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення містять всі необхідні дані.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Крестьянінов О.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради на рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року; встановлено строк до 01.09.2018 року для подання відзиву; призначено справу до розгляду на 12.09.2018 року та повідомлено сторонам та третій особі про час і місце судового засідання.

04.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№6866), який долучений до матеріалів справи.

Позивач в обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що відповідач у встановлений договором строк не виконав договірні зобовязання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та не надав позивачу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2018 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Шутенко І.А. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Крестьянінов О.О.

12.09.2018 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів, в якому останній просить долучити до матеріалів справи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 року у справі №917/203/18 (вх.№7113), яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 25.10.2018 року.

Відповідно до Указів Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів", а також ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 31 ГПК України, справу було передано до Східного апеляційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 року прийнято справу до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено до розгляду на 21.11.2018 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 року оголошено перерву у розгляді справи до 22.11.2018 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 року оголошено перерву у розгляді справи до 05.12.2018 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року оголошено перерву до 12.12.2018 року.

У судовому засіданні 12.12.2018 року представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2018 року просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

01 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівний завод» та Комунальним підприємством «Кременчукводоканал» було укладено договір №206520, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується надати позивачу послуги постачання неочищеної (технічної) води, а позивач зобов'язується розрахуватись за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та чинним законодавством України. Точкою передачі послуги постачання неочищеної (технічної води) є межа балансової належності мереж (п.1.1. договору).

У відповідності до п.2.1. договору, відповідач надає послуги позивачу відповідно до встановленого ліміту та в затверджених обсягах.

Згідно п.3.1 договору, позивач розраховується з відповідачем в грошовій формі по договірному тарифу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що розрахунковим періодом оплати послуг постачання неочищеної (технічної) води, є умовний місяць: з 23 по 23 число наступного місяця. Зняття показів засобів обліку здійснюється щомісяця самим позивачем. Позивач не пізніше 24 числа звітного місяця повинен подавати відповідачу інформацію про спожитий обсяг неочищеної (технічної) води по кожному об'єкту, де вказуються попередні та поточні покази засобів обліку та інше за звітний період.

У п.3.5 договору сторони погодились, що відповідач зобов'язаний надати позивачу податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов її реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, скріплену електронним підписом уповноваженої особи й зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкову накладну в електронній формі відповідач надає позивачу не пізніше 15-ти календарних днів з моменту її складання.

Додатковою угодою №3 до договору підписаною з протоколом розбіжностей сторонами змінено порядок розрахунків, а саме: «Розрахунковим періодом оплати послуг, постачання неочищеної ( технічної) води, є один умовний місяць : з 23 по 23 число, позивач розраховується за надані послуги попередньою оплатою в розмірі 50 % від об'ємів минулого місяця з остаточним розрахунком по закінченню розрахункового періоду».

Згідно п. 3.8 договору, фактом прийняття-передачі послуг з постачання неочищеної (технічної) води є акт виконаних робіт, який позивач отримує разом з рахунком за надані послуги.

В матеріалах справи наявні рахунки, виставлені КП "Кременчукводоканал": №206520/222856 від 21.01.2016р.; №206520/225351 від 23.02.2016р.; №206520/227588 від 23.03.2016 р.; №2065/2 від 01.04.2016 р.; №206520/229735 від 25.04.2016р.; №206520/5 від 04.05.2016р.; №206520; №206520/234576 від 23.06.2017р.; №206520/9 від 5.07.2016р.; №206520/236827 від 25.07.2017р.; №206520/236827 від 25.07.2017р.; №206520/11 від 01.08.2016р.; №2065/238995 від 23.08.2016 р.; №206520/12 від 01.09.2016р.; №206520/12 від 01.09.2016р.; №206520/240657 від 22.09.2016р.; №206520/15 від 03.10.2016р.; №206520/243602 від 24.10.2016р.; №206520/17 від 01.11.2016р.; №206520/245670 від 23.11.2016р.; №2065/19 від 01.12.2016р.; №206520/247438 від 22.12.2016р.; №206520/1 від 04.01.2017р.; №206520/249361 від 23.01.2017р.; №206520/4 від 01.02.2017р.; № 206520/251950 від 21.02.2017р.; №206520/254727 від 22.03.2017 р.; №206520/257064 від 24.04.2017р.; №206520/7 від 03.05.2017 р.; №206520/259728 від 23.05.2017 р.; №206520/9 від 01.06.2017 р.; №206520/262432 від 22.06.2017 р.; № 206520/11 від 03.07.2017 р.

На виконання умов договору позивач сплатив за послуги з постачання неочищенної (технічної) води: за січень 2016 року, платіжним дорученням № 43/24140 від 27.01.2016 року в сумі 38120,48 грн. в тому числі ПДВ 20% - 6353,41 грн.; за лютий 2016 року п/д № 43/24923 від 29.02.2016 року на суму 38515,60 грн. в тому числі ПДВ 20%- 6419,27 грн.; за березень 2016 року п/д № 43/25840 від 29.03.2016 року в сумі - 28362,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 4727,00 грн.; за квітень 2016 року п/д № 43/26489 від 07.04.2016 року в сумі 14200,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2366,67 грн, п/д № 43/27549 від 29.04.2016 року в сумі 14555,16 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2425,86 грн.; за травень 2016 року п/д № 43/27819 від 10.05.2016 року в сумі 14300,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 2383,33 грн., відповідно до рахунку року, п/д № 43/28768 від 27.05.2016 року в сумі 3685,42 грн., в тому числі ПДВ 20 % -614,24 грн., відповідно до рахунку; за червень 2016 року п/д № 43/29328 від 08.06.2016 року в сумі 9000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1500,00 грн., п/д № 43/30257 від 30.06.2016 року в сумі - 14121,88 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2353,65 грн.; за липень 2016 року п/д № 43/30680 від 11.07.2016 року в сумі - 11600,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 1933,33 грн., п/д № 43/31750 від 29.07.2016 року в сумі - 11582,51 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1930,42 грн.; за серпень 2016 року - п/д № 43/32088 від 05.08.2016 року в сумі - 11600,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1933,33 грн., п/д № 43/33483 від 30.08.2016 року в сумі - 5794,71 грн., в тому числі ПДВ 20% -965,79 грн.; за вересень 2016 року - п/д № 43/34232 від 08.09.2016 року в сумі - 8700,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1450,00 грн., п/д № 43/35651 від 28.09.2016 року в сумі - 18133,91 грн., в тому числі ПДВ 20%-3022,32 грн.; за жовтень 2016 року п/д № 43/36419 від 11.10.2016 року в сумі - 13400,00 грн. в тому числі ПДВ 20% -2233,33 грн., п/д № 43/37930 від 28.10.2016 року в сумі - 18099,36 грн., в тому числі ПДВ 20% -3016,56 грн.; за листопад 2016 року п/д № 43/38521 від 8.11.2016 року в сумі - 15700,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2616,67 грн., п/д № 43/40287 від 29.11.2016 року в сумі-33584,05 грн. в тому числі ПДВ 20% -5597,34 грн.; за грудень 2016 року п/д № 43/41082 від 07.12.2016 року в сумі - 24600,00 грн., в тому числі ПДВ - 4100,00 грн., п/д № 43/42666 від 27.12.2016 року в сумі 32382,44 грн., в тому числі ПДВ 20% - 5397,07 грн.; за січень 2017 року п/д № 43/24155 від 12.01.17 року в сумі - 28500,00грн. в тому числі ПДВ 20%о - 4750,00, грн., п/д № 43/25730 від 26.01.2017 року в сумі - 34534,64 грн., в тому числі ПДВ 20% - 5755,77 грн.; за лютий 2017 року п/д № 43/26954 від 07.02.2017 року в сумі - 31500,00 грн., в тому числі ПДВ 20%о - 5250,00 грн., п/д № 43/35223 від 24.04.2017 року в сумі - 26520,02 грн., в тому числі ПДВ 20% -4420,00 грн.; за березень 2017 року п/д№ 43/35224 від 24.04.2017 року в сумі - 41864,60 грн., в тому числі ПДВ 20% - 6977,43 грн.; за квітень 2017 року п/д №43/36059 від 28.04.2017 року в сумі - 33010,30 грн., в тому числі ПДВ 20%) - 5501,72 грн.; за травень 2017 року п/д № 43/36809 від 12.05.2017 року в сумі - 16500,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2750,00 грн., п/д № 43/38636 від 29.05.2017 року в сумі - 4568,60 грн., в тому числі ПДВ 20% -761,43 грн.; за червень 2017 року п/д № 43/39732 від 14.06.2017 року в сумі - 10500,00 грн., в тому числі ПДВ 20%) - 1750,00 грн., п/д № 43/41780 від 27.06.2017 року в сумі - 33777,88 грн., в тому числі ПДВ 20% -5629,65 грн.; за липень 2017 року п/д № 43/43102 від 11.07.2017 року в сумі - 22100,00грн., в тому числі ПДВ 20%) - 3683,33 грн.

На підтвердженням виконання зобов'язань по договору, матеріали справи містять підписанні позивачем та відповідачем акти виконаних робіт - за січень 2017 року № 129768 від 23.01.2017 року, за лютий 2017 року № 132074 від 21.02.2017 року, за березень 2017 року № 134414 від 22.03.2017 року, за квітень 136418 від 24.04.2017 року, за травень 2017 року № 138745 від 23.05. 2017 року, за червень 2017 року № 141015 від 22.06.2017 року, за липень 2017 року № И3080 від 24.07.2017 року, за січень 2016 року № 105499 від 21.01.2016 року, за лютий 2016 року № 107793 від 23.02.2016 року, за березень 2017 року № 109859 від 23.03.2016 року, за квітень 2016 року № 111939 від 25.04.2016 року, за травень 2016 року № 114056 від 24.05.2016 року, за червень 2016 року № 116245 від 23.06.2016 року, за липень 2016 року № 118312 від 25.07.2016 року, за серпень 2016 року № 120321 від 23.08.2016 року, за вересень 2016 року № 121869 від 22.09.2016 року, за жовтень 2016 року № 124523 від 24.10.2016 року, за листопад 2016 року № 126422 від 23.11.2016 року, за грудень 2016 року № 128028 від 22.12.2016 року.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем проведені розрахунки за надані послуги з відповідачем на суму 663 413,56 грн., з урахуванням сум податку на додану вартість, яка складає 130611,41 грн.

Як вже зазначалось, у п.3.5 договору сторони дійшли згоди, що відповідач зобов'язаний надати позивачу податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов її реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, скріплену електронним підписом уповноваженої особи й зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкову накладну в електронній формі відповідач надає позивачу не пізніше 15-ти календарних днів з моменту її складання.

В порушення умов договору відповідач у встановлений договором строк не склав податкові накладні в електронній формі з дотриманням її реєстрації, як цього вимагає чинне законодавство, і за цих підстав позивач не має можливості включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки відсутні податкові накладні.

Позивачем на адресу відповідача пред'явлена претензія від 26.09.2017р. №1-38 юр. з вимогою зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

27.10.2017року на адресу позивача надійшла відповідь на претензію, якою позивачу відмовлено у вимозі зареєструвати податкові накладні.

Позивач звернувся за роз'ясненнями до Державної фіскальної служби України, лист № 55.1-23/883 від 07.11.2017 року.

15.01.2018року Листом №151/6/99-99-15-03-02-15/ШК Державною фіскальною службою надано податкову консультацію щодо оподаткування податку на додану вартість, в якій зазначено, що факт формування податкового кредиту отримувачем (позивачем) послуг, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, на підставі рахунку, виставленого постачальником таких послуг, не звільняє такого постачальника (відповідача) від обов'язку зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену за операцією з постачання таких послуг.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Полтавської області, в якому останній просив зобов'язати відповідача зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, починаючи за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, та з 01.01.2017 року по 31.07.2017 року включно, для включення позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі -130611,41 грн.

12.07.2018 року господарським судом Полтавської області ухвалене оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до статті 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 3.5 договору сторони погодили, що відповідач зобов'язаний надати позивачу податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов її реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, скріплену електронним підписом уповноваженої особи й зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкову накладну в електронній формі відповідач надає позивачу не пізніше 15-ти календарних днів з моменту її складання.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку на додану вартість зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) - (п.п.201.7. Податкового кодексу України).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.п. 201.10. Податкового кодексу України).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 15 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою контролюючий орган зобов'язаний провести документальну позапланову перевірку зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Відповідно до листа від 15.01.2018року №151/6/99-99-15-03-02-15/ШК Державна фіскальна служба вказала, що факт формування податкового кредиту отримувачем (позивачем) послуг, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, на підставі рахунку, виставленого постачальником таких послуг, не звільняє такого постачальника (відповідача) від обов'язку зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену за операцією з постачання таких послуг.

Також, у вказаному листі вказано про те, що разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Таким чином, права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання позивачем до податкової декларації за відповідний звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача.

У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся у відповідності до абз.24 п.201.10. ст.201 ПК України до органів Державної фіскальної служби України та подав декларацію за звітний період разом зі скаргою на відповідача, оскільки він порушив граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Факт порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних підтверджується належним та допустимим доказом, яким в цьому випадку може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки.

Приписами 75-86 ПК України передбачено порядок проведення перевірок контролюючими органами, оформлення результатів таких перевірок, можливість подання заперечень у випадку незгоди з висновками перевірки та інше. Тобто, проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення в даному випадку відповідачем вимог податкового законодавства є виключною компетенцією відповідних контролюючих органів Державної фіскальної служби України.

Контроль за правильністю нарахування та сплати податків покладено на органи фіскальної служби, а не на учасників господарських операцій.

Втім матеріали справи не містять рішення (акту, довідки) відповідного контролюючого органу за результатами перевірки заяви позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з п.п. 201.11. ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є рахунок, який виставляється платнику податку за … інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами.

Державна фіскальна служба України, керуючись ст. 52 ПК України, у свої листах зазначила, що якщо рахунок за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, який виставляється платнику податку за надані послуги, містить загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, вартість яких визначається за приладами обліку, то такий рахунок для отримувача послуг є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту, без отримання податкової накладної.

З матеріалів справи вбачається, що рахунки, надані позивачу у відповідності до умов договору, містять всю необхідну інформацію (загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця - КП «Кременчукводоканал», вартість яких визначається за приладами обліку (показники зазначаються) передбачену вимогами п.п. а п.201.11 ст.201 ПК України, що надає право та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної;

Отже, позивач наділений правом у відповідності до умов ПК України нарахувати суми податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної на підставі рахунків, про які йдеться вище.

Таким чином, відповідно до положень абзацу 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України порушення відповідачем порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляє позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 925/494/17, №918/219/18 та №917/877/17 та у господарській справі №917/203/18.

Таким чином, дізнавшись про те, що відповідач не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи, передбачені податковим законодавством, з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв'язку з незарахуванням сплачених ним за поставлений товар грошових коштів до податкового кредиту ПДВ, проте звернувся з позовом про зобовязання відповідача зареєструвати податкові накладні.

При цьому, позивач посилається на те, що відповідач у встановлений договором строк не виконав свої договірні зобов'язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та не надав їх позивачу, чим порушив господарське зобов'язання та позбавив позивача права на оформлення податкового кредиту.

З огляду на зміст заявлених позивачем вимог - зареєструвати податкові накладні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо податку на додану вартість здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а об`єкт дослідження зводиться до з`ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо оформлення податкових накладних та їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит.

А отже, враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами договору №206520 від 01.03.2015 року передбачене виконання зобовязання з оплати послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, колегія суддів вважає, що передбачене п.3.5 зобовязання щодо надання податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умов її реєстрації не пов'язане з виконанням ним своїх зобов'язань щодо оплати послуг, оскільки виникає в разі невиконання продавцем приписів податкового законодавства.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач в порушення договірних зобовязань у встановлений договором строк не склав податкові накладні в електронній формі з дотриманням їх реєстрації, а позивач не має можливості включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту, у звязку з відсутністю податкових накладних, є необґрунтованим.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Отже, місцевий господарський суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та за умов недоведеності обставин справи, що місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року у справі №917/253/18 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, ч.2 ст. 275, п.1, 3 ч.1 статті 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 року у справі №917/253/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук (39621, м.Кременчук, вул. І.Приходька, б. 139, код ЄДРПОУ 0578314) на користь Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради (39623, м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, б. 35А, ) 2 643,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.12.2018 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян