ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/2731/17

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк» (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» (84122, Донецька обл., м. Слов'янськ , вул. Маяковського, 44)

про стягнення 397 748,40 грн. збитків

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Васильченко Д.О. (довіреність № 4 від 2109.2018 року); Пиріг О.В. (довіреність № 5 від 21.09.2018 року).

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.11.2017 року № 911/2731/17 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року у справі № 911/2731/17 рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2017 року скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк» 397748,40 грн. збитків, 5966,23 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 6562,86 грн. сдового збіру за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Верховного суду від 06.07.2018 року у справі № 911/2731/17 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року та рішення Господарського суду Киїсвької області від 23.11.2017 року у справі № 911/2731/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2018 року справу № 911/2731/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» про стягнення 397 748,40 грн. збитків про стягнення 397 748,40 грн збитків у зв'язку із втратою майна, переданого на зберігання на підставі договору зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року, прийнято до провадження в порядку нового розгляду з врахуванням нової редакції Господарського процесуального кодексу України, за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

На виконання вказівок постанови Верховного суду від 06.07.2018 року у справі № 911/2731/17 судом було витребувано у позивача, серед іншого, обґрунтовані письмові пояснення з підтверджуючими доказами щодо того, яке саме майно за Договором зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року є нестачею. Відповідні докази необхідні суду для повного і всебічного розгляду спору, оскільки результати попереднього розгляду спору у справі № 911/2731/17 ґрунтувались саме на недоведеності переліку та вартості майна, яке визначено як нестача.

Однак, позивачем вищенаведені вимоги суду належним чином та в повному обсязі не виконані.

В судовому засіданні 07.11.2018 року представники позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримали в повному обсязі, уточнень позовних вимог не має. Також зазначили і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 07.11.2018 року не з'явився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

Ухвалою 07.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі № 911/2731/17 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2018 року.

В судовому засіданні 28.11.2018 року до початку розгляду справи № 911/2731/17 по суті, судом було з'ясовано, що вимоги суду про надання обґрунтованих письмових пояснень з підтверджуючими доказами щодо того, яке саме майно за Договором зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року є нестачею, належним чином та в повному обсязі позивачем не виконані.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк» М.А. Славкіна звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» про стягнення 397 748,40 грн. збитків у зв'язку із втратою майна, переданого на зберігання на підставі договору зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року.

Позовна заява мотивована тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Авто Сан Сервіс» умов договору зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року, у зв'язку із втратою переданого на зберігання майна, завдано збитків на загальну суму 397 748,40 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» позов не визнало та просило відмовити в його задоволенні, посилаючись на повернення позивачу майна, яке перебувало на зберіганні, на підставі актів №№ 1-27, неналежне оформлення актів приймання-передачі майна на зберігання, поданих позивачем, а також відсутність заявок на повернення майна. У зв'язку з чим, відповідач не визнає факту передання йому на зберігання майна та його вартості, стверджує, що все майно, яке передавалось на зберігання було повернуто Банку, що вбачається з відповіді ТОВ «Авто Сан Сервіс» на претензію № 2 від 20.06.2017 року, зазначає, що вартість майна, яке Банк вважає втраченим має здійснюватися на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності.

Таким чином, предметом спору у даній справі є дослідження наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача завданих позивачу збитків, у зв'язку з втратою переданого на зберігання майна.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 06.07.2018 року у справі № 911/2731/17, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, дійшовши висновку про передчасність заявлення вимог про стягнення збитків, виходив з відсутності доказів щодо неповернення майна з переліку, переданого на зберігання, а також з того, що позивачем не конкретизовано яке майно має бути повернуто та за якою ціною.

Натомість, суд апеляційної інстанції, скориставшись своїм правом, дійшов висновку про доведеність факту порушення ТОВ «Авто Сан Сервіс» умов договору зберігання в частині не повернення майна позивачу на підставі його заявки № 14/514, а також визнання відповідачем факту наявності втраченого майна у місцях його зберігання, виходячи з поданих сторонами документів.

Верховний Суд України не погодився з вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій, зазначив, що суди попередніх інстанцій належним чином не встановили, яке саме майно за договором є нестачею. Також суди не дослідили всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зокрема, не надали оцінки наявному в матеріалах справи висновку про вартість майна, не ідентифікували з майном, переданим на зберігання по актам, і належним чином не з'ясували чи підтверджується цим висновком вартість встраченого майна і, відповідно, сума збитків. В порушення норм процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції погоджуючись з наявністю збитків саме в розмірі, заявленому Банком, відхилив доводи ТОВ «Авто Сан Сервіс» щодо вартості такого майна, не навівши при цьому правового обґрунтування такого відхилення.

Однак, як зв'ясовано судом під час нового розгляду спору, позивач, посилаючись на акти про передачу майна на зберігання, в яких відсутнє визначення вартості майна, з врахуванням актів про часткове повернення (отримання) майна зі зберігання (які також надані відповідачем), в порушення вимог суду не надав обґрунтованого розрахунку позову з відображенням даних, які необхідні для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів та пояснень не можливо встановити конкретний перелік майна (та його вартість) саме яке передавалось фактично на зберігання і не повернуто. Експертний висновок, який містить перелік та вартість майна, не містить даних співставлення переданого та повернутого майна і за формою відрізняється від первинних документів.

З огляду на викладене, для співставлення даних щодо переданого на зберігання майна, повернутого зі зберігання майна та відповідності даних щодо переліку та вартості майна, якого не вистачає, необхідні спеціальні знання.

В судовому засіданні 28.11.2018 року судом було з'ясовано та встановлено доцільність призначення у справі судової експертизи для встановлення дійсного переліку та вартості нестачі майна внаслідок його неповернення зі зберігання. Позивачем було підтримано необхідність призначення судової експертизи, відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти призначення у справі судової експертизи не надав.

З огляду на зміст підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року, № 53/5 (в чинній редакції), визначення документальної обґрунтованості розміру нестачі, оформлення операцій з одержання та зберігання товарно-матеріальних цінностей, належить до завдань економічної експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності.

Пунктом 1.2. підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року, № 53/5 (в чинній редакції) визначено орієнтовний перелік вирішуваних питань, зокрема: Чи підтверджується документально нестача основних засобів (зазначаються назва організації, кількісні та вартісні показники)?

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Частиною 1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України визначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Частинами 3-6 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

З огляду на обставини спору, судовою економічною експертизою має бути встановлено документальна обґрунтованість розміру нестачі та оформлення операцій з одержання та зберігання товарно-матеріальних цінностей.

У зв'язку з чим, на вирішення експертизи мають бути поставлені питання: Чи підтверджується документально нестача переданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей на заявлену в позові суму?

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють, зокрема, державні спеціалізовані установи. До державних спеціалізованих установ належать науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року № 53/5 експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування, згідно із переліком зон, наведеним у додатку до даної Інструкції.

Таким чином, проведення експертизи доручається Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6), зона регіонального обслуговування якого поширюється на територію господарської діяльності сторін у справі.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв'язку з характером досліджень, або якщо об'єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: призначення судом експертизи. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

За таких обставин, враховуючи, що в судовому засіданні 28.11.2018 року судом призначено судову експертизу, проведення якої за характером досліджень має відбуватись поза межами суду (в експертній установі), провадження у справі № 911/2731/17 підлягає зупиненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 100, 234, п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Призначити у справі № 911/2731/17 судову економічну експертизу документальної підтвердженості нестачі переданих позивачем на зберігання відповідачу товарно-матеріальних цінностей на підставі договору зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року 397 748,40 грн., проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, вул. Смоленська, 6, м. Київ).

2. На вирішення судової експертизи поставити наступні питання:

2.1. Чи підтверджується документально нестача переданих ПАТ «КБ «Південкомбанк» на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Сан Сервіс» товарно-матеріальних цінностей за договором зберігання № 04/07/2014-2 від 04.07.2014 року на заявлену в позові суму 397 748,40 грн.?

3. Витрати на проведення експертизи та організаційні питання, пов'язані з її проведенням, на даній стадії розгляду справи покласти на позивача - ПАТ «КБ «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію М.А. Славкіної.

4. Матеріали справи № 911/2731/17, в яких містяться всі наявні у суду копії документів, надіслати для здійснення експертизи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

6. Зобов'язати сторони за першою вимогою експертів своєчасно подати необхідні для проведення експертизи матеріали (документи, зразки, пояснення тощо) безпосередньо до експертної установи та забезпечити допуск і належні умови для проведення експертизи. Попередити сторони про відповідальність за ухилення від вчинення дій, обов'язок вчинення яких покладено господарським судом на сторони. Попередити учасників провадження у справі про кримінальну відповідальність згідно ст. 382 КК України за невиконання рішень, ухвал суду, що набрали законної сили.

7. Попередити експертів, що будуть здійснювати експертизу, про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

8. По закінченню експертизи, висновок експерта разом з матеріалами справи № 911/2731/17, а також дані щодо витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, подати господарському суду.

9. Зупинити провадження у справі № 911/2731/17 на час проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз призначеної у справі судової бухгалтерсько-економічної експертизи.

10. Матеріали справи № 911/2731/17 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу згідно IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін