ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.11.2018 р. Справа № 914/4192/15

Суддя Мороз Н. В.,

розглянувши матеріали скарги: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Львівгаз», м. Львів

на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1, м. Львів

та заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

по справі №914/4192/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Львівгаз», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ

про стягнення коштів.

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Забора Ю. П.

Представники:

Від заявника (боржника): ОСОБА_2

Від позивача: ОСОБА_3

Від третьої особи: ОСОБА_4

Приватний виконавець: ОСОБА_1

Суть спору:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 та заяву про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. у справі № 914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню.

Уточненням від 21.11.2018р. (вх.№44701/18) заявник просить:

1. Невідкладно витребувати в приватного виконавця ОСОБА_1 накази Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15:

про стягнення з ПАТ «Львівгаз» витрат на сплату судового збору (за подання апеляційної скарги у сумі 128 616, 44грн.;

про стягнення з ПАТ «Львівгаз»: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95 грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн.

2.Невідкладно зупинити виконання за наказами Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15:

про стягнення з ПАТ «Львівгаз» витрат на сплату судового збору (за подання апеляційної скарги у сумі 128 616, 44грн.;

про стягнення з ПАТ «Львівгаз»: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95 грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн.

3. Визнати накази Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15:

про стягнення з ПАТ «Львівгаз» витрат на сплату судового збору (за подання апеляційної скарги у сумі 128 616, 44грн.;

про стягнення з ПАТ «Львівгаз»: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95 грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн., такими, що не підлягають виконанню.

4.Визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841, накладення арештів на рахунки та майно ПАТ «Львівгаз».

5.Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року.

6.Визнати незаконними і скасувати постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року, про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

Уточненням від 21.11.2018р. (вх.№44762/18) заявник просить:

1. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95 грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн.

2. Невідкладно зупинити виконання за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95 грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн. до розгляду даної заяви.

3. Визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841, накладення арештів на рахунки та майно ПАТ «Львівгаз».

4. Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року.

5. Зобовязати приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року, про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

Ухвалою господарського суду від 21.11.2018р. скаргу та заяву прийнято і призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.11.2018р. Крім того, вказаною ухвалою судом на підставі ст..328 НПК України та п.19.3 Перехідних положень ГПК України, зупинено виконання за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2018р., в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх.26.11.2018р. №45307/18) про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

Уточненням від 27.11.2018р. (вх.№45543/18) заявник просить:

1. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн.

2. Невідкладно зупинити виконання за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн. до розгляду даної заяви.

3. Визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841, накладення арештів на рахунки та майно ПАТ «Львівгаз».

4. Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року.

5. Зобовязати приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови.

6. Зобовязати приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

28.11.2018р. Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» через службу діловодства господарського суду подано заяву про закриття провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця.

Вказаною заявою стягувач повідомив, що виконавче провадження №57701841 приватним виконавцем ОСОБА_1 завершено. А саме, 27.11.2018 року виконавцем ОСОБА_1 була винесена постанова про повернення Стягувачу наказу Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» інфляційних втрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Підставою такого повернення стала заява Стягувача, подана згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог ПАТ «Львівгаз» про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, стягувач зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.10.18р. у справі №914/4192/15 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Львівгаз» від 08.10.2018р. про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду Львівської області. Дана ухвала сторонами не оскаржена та набрала законної сили. Повторне подання такої заяви НАК «Нафтогаз України» вважає зловживанням процесуальними правами в розумінні ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Стягувач також вказує, що наказ від 05.07.16р. №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» судового збору в сумі 128 616,44 грн. за подання апеляційної скарги не стосується предмету розгляду, оскільки виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документа перебувало на виконанні у Шевченківському ВДВС ГТУЮ у Львівській області та завершено 05.09.16р. на підставі повного фактичного виконання.

На підставі викладеного, у звязку з відсутністю предмета спору, НАК «Нафтогаз України» просить суд закрити провадження у справі №914/4192/15 за скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця.

Уточненням від 29.11.2018р. до заяви про закриття провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просить суд:

- відмовити ПАТ «Львівгаз» у задоволені скарги на рішення дії та бездіяльність приватного виконавця та визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (з врахуванням останнього уточнення від 21.11.18 №б/н) в частині:

- визнання неправомірними дій приватного виконавця ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження № 57701841, накладення арештів на рахунки та майно ПАТ «Львівгаз»;

- визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження №57701841, згідно заяви ПАТ «Львівгаз» від 19.11.18р;

- зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 15.11.18р. про арешт коштів боржника від 16.11.18р., про арешт майна боржника від 16.11.18р. по даному виконавчому провадженню;

- закрити провадження у справі за скаргою в частині визнання наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню.

Заявою від 30.11.2018р. ПАТ «Львівгаз» просить суд прийняти відмову ПАТ «Львівгаз» від наступних вимог:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року;

- зобов'язати приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови;

- зобовязати приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

Крім того, у вказаній заяві, заперечуючи клопотання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про закриття провадження у справі, скаржником наведено наступні аргументи.

У матеріалах справи №914/4192/15 наявні два накази Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р., видані на виконання Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р.: на стягнення витрат на судовий збір (за подання апеляційної скарги) у сумі 128 616, 44грн.; на стягнення: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83 грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04грн. (загальна сума складає 7 911 859, 82 грн.). Загальна сума по двох наказах становить 8 040 476, 26 грн. в той час, як заява ПАТ «Львівгаз» про зарахування є лише на суму 7 911 859, 82грн.

Відповідач (боржник, скаржник), подаючи заяву від 08.10.18р. про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу у справі №914/4192/15, не конкретизував виконавчого документу, так як: не зазначено дати наказу; не зазначено суми стягнення за наказом. Скаржником зазначено, що в резолютивній частині ухвали Господарського суду Львівської області від 19.10.2018 року по даній справі відсутня вказівка на конкретний наказ виданий у даній справі.

Скаржником надано докази, що на момент розгляду заяви ПАТ «Львівгаз» від 08.10.2018 року та постановлення ухвали від 19.10.18р. суду не було відомо, що борг стягувача (за наказом суду) у сумі 2 575 213, 33грн. був примусово стягнутий ДВС на користь ПАТ «Львівгаз» вже після заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про його зарахування.

Вважає, що 19.10.18р. суд погодився з дійсністю заяви ПАТ «Львівгаз» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.03.2018 року, проте відмовив у задоволенні заяви ПАТ «Львівгаз» через недостатність доказів і повноважень.

Також у вказаній заяві ПАТ «Львівгаз» повідомлено суд та надано докази, що 28.11.2018р. Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області поновлено виконавче провадження №52020729 на підставі постанови заступника начальника Управління начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області.

На підставі наведеного Скаржник вважає, що обставини на які посилається ПАТ «Львівгаз» в заяві, що розглядається по даній справі є суттєво іншими від обставин, які були на момент ухвалення ухвали від 19.10.18р.

В судове засідання 30.11.2018р. представник скаржника зявився. Вимоги ухвали суду від 21.11.2018р. виконав. Просить суд задоволити скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 та заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, з врахуванням уточнень, викладених в заяві від 30.11.2018р.

Представник стягувача в судове засідання зявився. Через службу діловодства господарського суду подав клопотання про розєднання позовних вимог, згідно якого просить суд розєднати вимоги у справі №914/4192/15 за скаргою ПАТ «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця та заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; виділити у самостійне провадження заяву ПАТ «Львівгаз» про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. №914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню, залучивши до розгляду позивача (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») та відповідача (ПАТ «Львівгаз»). Крім того, дав пояснення по суті спору. Усно просить суд в задоволенні скарги та заяви відмовити.

Щодо поданого стягувачем клопотання про розєднання вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 6 ст. 173 ГПК, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті розєднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька обєднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Враховуючи те, що вимоги ПАТ «Львівгаз», заявлені в скарзі на дії приватного виконавця та заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню пов'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, суд відмовляє в задоволенні клопотання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про розєднання вимог. Спільний розгляд заявлених вимог не суперечить вимогам процесуального закону та виконанню завдання господарського судочинства, а навпаки забезпечить дотримання принципу оперативності та процесуальної економії у господарському процесі.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість відображення рішення за результатами розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця та заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в єдиному процесуальному документі.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в судове засідання зявився. Щодо поданої ПАТ «Львівгаз» скарги та заяви заперечив усно.

Приватний виконавець ОСОБА_1 в судове засідання зявився. Через службу діловодства господарського суду подав відзив на скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця в межах виконавчого провадження АСВП « 57701841, згідно якого просить суд відмовити у вимогах ПАТ «Львівгаз». Вважає, що заява про зарахування зустрічних вимог від 20.03.2018р. не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки така заява була предметом розгляду господарським судом при розгляді заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, і за наслідком розгляду заяви судом встановлено, що наказ господарського суду підлягає до виконання, а отже є невиконаним. Крім того, повідомив про винесення 27.11.2018р. приватним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 27.11.2018р. та вчинення всіх необхідних дій для скасування всіх обтяжень, накладених в процесі виконавчого провадження.

Розглянувши скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця та заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, заслухавши пояснення представників сторін та інших учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив:

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. у справі №914/4192/15 ухвалено:

стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України інфляційні втрати в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору;

стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 128 616, 44 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 29.06.2016р., яка вступила в законну силу 29.06.2016р., 05.07.2016р. Господарським судом Львівської області видано 2 накази.

Виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області на стягнення витрат на судовий збір у сумі 128 616, 44 грн. перебувало на виконанні у Шевченківському ВДВС ГТУЮ у Львівській області та закінчено 05.09.16р. на підставі повного фактичного виконання. З цього приводу між сторонами спір відсутній.

За наказом Господарського суду Львівської області на стягнення інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04грн. (загальна сума складає 7 911 859, 82 грн.) старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.08.2016р. відкрито виконавче провадження №52020729.

22.09.2016р. вказане виконавче провадження №52020729 з виконання наказу від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15 (загальна сума стягнення 7 911 859, 82 грн.) закінчено у звязку з відсутністю невиконаних грошових зобовязань перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» внаслідок припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №ЛВ-5101-16 від 06.09.2016р. (відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження).

15.11.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57701841 з виконання наказу №914/4192/15, виданого 05.07.2016р. Господарським судом Львівської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - інфляційних витрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Як встановлено судом та підтверджується долученими документами, приватним виконавцем ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №57701841, постановою від 16.11.2018р. накладено арешт на кошти ПАТ «Львівгаз» (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях); постановою від 16.11.2018р. накладено арешт на кошти ПАТ «Львівгаз» (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області); постановою від 16.11.2018р. накладено арешт на майно ПАТ «Львівгаз».

27.11.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача, поданої у порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту постанови від 27.11.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу вбачається, що приватним виконавцем припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

На час відкриття приватним виконавцем ОСОБА_1 виконавчого провадження №57701841 постанова державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження №52020729 з виконання наказу від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15 (загальна сума стягнення 7 911 859,82грн.) була чинною.

На звороті наказу, предявленого до виконання приватному виконавцю ОСОБА_1 проставлено кутовий штамп з написом «Завершено 22.09.2016р. Відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Цей напис скріплено підписом та гербовою печаткою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 вказаного Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Таким чином наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку стягувач не оскаржував у встановленому законом порядку, унеможливлює відновлення виконавчого провадження.

Дане твердження узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 26.09.2018р. по справі №205/5956/16-ц провадження №61-5899св18; в постанові від 25.05.2018р. по справі № 910/12968/14; в постанові від 18.10.2018р. по справі № 2а-26022/11 адміністративне провадження №К/9901/63271/18.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження №57701841 та накладення арештів на рахунки і майно ПАТ «Львівгаз». При цьому, суд зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018р. не впливає на висновок суду щодо неправомірності дій приватного виконавця при здійсненні виконавчого провадження. В частині решти вимог скарги, а саме- визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року; зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови; зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна провадження слід закрити на підставі п.4 ст.231 ГПК України.

Стосовно заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою подання заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є факт повного виконання ПАТ «Львівгаз» постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/4192/15 від 29.06.2015р., про що свідчить заява ПАТ «Львівгаз» вих.№Lv007.2-CЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 7 911 859, 82грн.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як встановлено судом, відповідачем по справі направлено позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. по заборгованості ПАТ «Львівгаз» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на суму 7911859, 82 грн., згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/4192/15 від 29.06.2015р. по заборгованості ПАТ «НАК «Нафтогаз України» перед ПАТ «Львівгаз» на суму 27 741 554, 82 грн. згідно постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017р. по справі №914/3703/15.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Згідно ч.2 ст. 601 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким, чином заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. є чинною.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно норм ГПК України, формою (засобом) оспорення господарських правочинів є подання позовної заяви з відповідними вимогами. Сторонами не надано суду доказів, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. визнавалась недійсною в судовому порядку.

Вимоги позивача (стягувача) та вимоги відповідача (скаржника) зараховані заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. є дійсними та однорідними.

Зокрема, вимоги позивача в розмірі 7 911 859, 82 грн. виникли на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. по справі №914/4192/15, а вимоги відповідача до позивача в розмірі 27 741 554, 82 грн. виникли на підставі постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017р. по справі №914/3703/15.

Враховуючи наведене, в суду відсутні підстави ставити під сумнів дійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р.

Відповідачем підтверджено дійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. документом про коригування боргу ЛВ000000745 від 20.03.2018р., в якому відображено операцію по зарахуванню зустрічних однорідних вимог на суму 7 911 859, 82 грн.

Оцінюючи доводи ПАТ «НАК «Нафтогаз України», щодо обставини, що на час подання ПАТ «Львівгаз» заяви від 20.03.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 7 911 859, 82 грн. наявним був факт вчинення позивачем правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 2 575 213, 33грн., - шляхом подання заяви про зарахування №26-7152/1.2-16 від 26.10.2016, що зумовлювало наявність боргу відповідача за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. у справі №914/4192/15 лише у сумі 5 336 646, 49 грн., суд виходив з наступного.

21.04.2016р. Господарським судом м Києва ухвалено рішення у справі №910/3550/16 щодо стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ПАТ «Львівгаз» 3% річних у розмірі 362 200, 77 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 174 955, 22 грн. та судових витрат у розмірі 38 057, 34 грн. (загальна сума 2 575 213, 33 грн.).

03.10.2016р. Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №57701841 з виконання наказу виданого на підставі вказаного рішення суду.

28.11.2017р. виконавче провадження №52411911 закінчено.

В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що кошти згідно документу примусово стягнуто на депозитний рахунок Відділу та перераховано стягувачу відповідно до платіжного доручення №15911 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.), платіжного доручення №15912 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.) та платіжного доручення №15913 від 20.11.2017 року (на суму 575 213, 33 грн.).

З аналізу приписів ст. 333 ГПК України випливає, що поворот виконання рішення суду можливий лише в наслідок скасування рішення, по якому було здійснено виконання.

В цей же час НАК «Нафтогаз України» не надав суду доказів вчинення дій, спрямованих на оскарження рішення суду у справі №910/3550/16.

Згідно ч.1 ст.11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ч. 1 ст. 7 ГПК України).

Відповідно до ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підставі ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За таких умов, суд критично оцінює твердження стягувача, щодо зарахування між сторонами зустрічних однорідних вимог у сумі 2 575 213, 33 грн., шляхом подання НАК «Нафтогаз України» заяви про зарахування №26-7152/1.2-16 від 26.10.2016 року.

Суд також критично оцінює твердження стягувача, що спір щодо визнання наказу господарського суду Львівської області у справі №914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню, розглянутий Господарським судом Львівської області 19.10.2018р. (суддя О.Стороженко) в даній справі між тотожними сторонами, з тотожного предмета та тотожної підстави спору.

Суд погоджується з твердженням скаржника, що ані з ухвали суду від 19.10.18р., ані з заяви Скаржника, яка розглядалася судом 19.10.18р., не зрозуміло про визнання якого саме наказу господарського суду Львівської області від 05.07.2016 року (на стягнення витрат на судовий збір (за подання апеляційної скарги) у сумі 128 616,44грн., чи на стягнення: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04грн. (загальна сума складає 7 911 859, 82 грн.) вирішувалося питання про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи рішення судом також досліджено обставини та докази, які були невідомі суду, або яких не існувало станом на 19.10.18р., зокрема: постанови про відкриття і закінчення виконавчого провадження №52020729; постанови про відкриття виконавчого провадження №57701841 та постанови, прийнятої в межах виконавчого провадження №57701841 про повернення виконавчого документа стягувачу; постанови про відкриття і закінчення виконавчого провадження №57701841.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку заяву ПАТ «Львівгаз» від 19.11.2018р., з урахуванням уточнень, задоволити. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. №914/4192/15 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» на користь ПАТ НАК Нафтогаз України інфляційних втрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

У відповідності до ч.2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)

З урахуванням положень ч.3 ст. 18 та ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності достатніх правових підстав суд може визнати неправомірними дії державного виконавця або визнати неправомірним необгрунтоване зволікання з вчиненням відповідних дій, однак не може перебирати на себе функцію органу державної виконавчої служби, яка не покладена на суд законом.

Керуючись ст.ст.231, 234, 328, 342, 343 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» від 19.11.2018р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. №914/4192/15 про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ідентифікаційний код 033490390) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - інфляційні втрати в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025,95 грн. та 116 924,04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Закрити провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в частині:

- визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року;

- зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови;

- зобовязання приватного виконавця ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ «Львівгаз») шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ «Ощадбанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Місто банк», АБ «Кліринговий дім» та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

4. В решті вимог скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» від 19.11.2018р. задоволити.

5. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841 та накладення арештів на рахунки і майно Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» ( ідентифікаційний код 03349039).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.