РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2018Справа № 910/14741/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали господарської справи

за позовом комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2»

до фізичної особи-підприємця Маслової Ліани Іванівни

про стягнення 37 071,17 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" в особі філії «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Маслової Л.І. про стягнення 37 071, 17 грн., у тому числі: 24 694, 59 грн. - основного боргу, 10 401, 38 грн. - пеня, 1 975, 20 грн. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором № 1138 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 25.04.2013.

За змістом статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14741/18. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідно до частини дев'ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, оскільки ухвали відправлені за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 165 названого Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Масловою Ліаною Іванівною (відповідач) 25.04.2013 укладено договір № 1138 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

За умовами якого орендодавець передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться по вулиці Тулузи, 1, к.1 у місті Києві загальною площею 21, 00 кв.м. для розміщення бару з реалізацією підакцизних товарів.

Факт отримання відповідачем у строкове користування нежитлових приміщень, що перебувають на балансі позивача загальною площею 21, 00 кв.м. на першому поверсі по вулиці Тулузи, 1, к.1 у місті Києві підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту приймання-передачі від 25.04.2013, який є додатком № 2 до договору № 1138.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Строк дії договору оренди № 1138 відповідно до пункту 9.1 сторони погодили з 25.04.2013 по 23.04.2016.

Згідно пунктів 3.1 -3.3 договору № 1138 за користування об'єктом оренди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі пункту 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради № 34/6250 від 22.09.2011 та за результатами конкурсу на дату підписання договору за перший місяць оренди за один кв.м. орендованої площі складає 1 612, 00 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується відповідачем разом з орендною платою.

Відповідно до пункту 3.5 договору орендна плата сплачується відповідачем на рахунок позивача починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцю. Орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця (пункт 3.6 договору).

В матеріалах справи знаходяться рахунки на оплату № 32 від 10.02.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 33 від 10.04.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 32 від 10.03.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 35 від 10.06.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 34 від 10.05.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 37 від 10.08.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 36 від 10.07.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 38 від 10.09.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 39 від 10.10.2016 на суму 3449, 95 грн., № 41 від 10.12.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 40 від 10.11.2016 на суму 3 449, 95 грн., № 31 від 10.01.2016 на суму 3 449, 95 грн.

Відповідно до статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації є однією із істотних умов договору оренди.

Згідно частини першої статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

Відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повернув, а позивач прийняв орендоване майно загальною площею 21, 00 кв.м. на першому поверсі, яке розташоване по вулиці Тулузи, 1, к.1 у місті Києві, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту приймання-передачі від 31.12.2016. Однак, орендну плату за період з січня 2016 року по грудень 2016 року не сплатив, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 24 694, 59 грн.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної сплати орендних платежів, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів в розмірі 24 694, 59 грн.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0, 5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок позивача, враховуючи обмеження, встановлені частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України та строки оплати, передбачені пунктом 3.6 договору, вимога в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 932, 05 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що три відсотки річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначену позовну вимогу обгрунтованою.

З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 1 975, 20 грн. (період з 01.01.2016 по 31.08.2018) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242, 252Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2» до фізичної особи-підприємця Маслової Ліани Іванівни про стягнення 37 071,17 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Маслової Ліани Іванівни (02068, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 2» (04070, місто Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2, ідентифікаційний код 31725604) 24 694 (двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. 59 коп. - основного боргу, 4 932 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять дві) грн. 05 коп. - пені, 1 975 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 20 коп. - 3 % річних та 1 502 (одна тисяча п'ятсот дві) грн. 04 коп. - витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:13.12.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк