ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року

Справа № 912/1599/18

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у судовому засіданні справу №912/1599/18

за позовом: приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (далі - ПрАТ "АК "українські вертольоти")

до відповідача: військової частини 2269 Національної гвардії України

про внесення змін до договору.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ПрАТ "АК "Українські вертольоти" до Військової частини 2269 Національної гвардії України про внесення змін до договору з вимогою: внести зміни до договору № 3/12-ФС від 03.04.2012 оренди повітряного судна Мі-8МТ № 93512, укладеного між ПрАТ "АК "Українські вертольоти" та Військовою частиною 2269 Національної гвардії України, доповнивши пункт 4.3. договору новим абзацом такої редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється".

Ухвалою від 06.07.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі 912/1599/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 27.07.2018, встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору.

23.07.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. (а.с. 73-84)

Зазначає, що у постанові Вищого господарського суду України від 20.11.2017 у справі № 911/747/17 зазначено, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не могло бути зупинено дію ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так як згідно п. 5.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 закон про Держбюджет через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя тощо. Військова частина вважає дану позицію обґрунтованою та законною.

Посилаючись на п. 4.3. Договору за змістом якого розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, звертає увагу на те, що Договір було укладено у 2012 році, а відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у 2012 році індексація такої орендної плати була істотною умовою Договору, точніше кажучи дана норма встановлює перелік істотних умов певних договорів. Тобто, навіть з точки зору Позивача п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» лише зупинив на 2016 рік дію ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Таким чином індексація орендної плати перестала бути істотною умовою договорів, що укладаються у 2016 році.

Відповідач звертає увагу на те, що законодавець передбачив, що інший порядок внесення змін до договору може бути зазначений самим договором чи окремим законом. У даному випадку Позивач не стверджує й не може стверджувати, що Військовою частиною було порушено умови Договору, так як остання сумлінно виконувала його вимоги. Крім того звертає увагу на те, що відповідно до п. 14.3 Договору будь-які зміни та/або доповнення умов (положень) цього Договору допускаються виключно на підставі взаємної згоди сторін, що підлягає оформленню письмово у вигляді додаткових угод (додатків) до даного Договору. У свою чергу, навіть з точки зору позивача, Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не містить вимог щодо зміни ціни відповідних договорів, а лише зупиняє дію ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якій містяться істотні умови відповідних договорів. Таким чином відсутні підстави для внесення змін до Договору.

Стосовно відповідних роз'яснень листів тощо, на які посилається Позивач, відповідач зауважує, що державні органи, котрі їх видавали, не можуть здійснювати офіційного тлумачення норм права, а мають лише інформаційний характер. Крім того, потрібно звертає увагу на те, що навіть у даних документах зазначено, що п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» стосується лише договорів, укладених з січня по грудень 2016 року.

У підготовчому засіданні 27.07.2018 господарським судом оголошено перерву до 21.08.2018, про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою суду від 14.08.2018 з підстав, що в ній зазначені, справу № 912/1599/18 прийнято до свого провадження суддею Вавренюк Л.С.; підготовче засідання призначено на 21.08.2018.

Згідно ухвали від 21.08.2018, судом задоволено усне клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив; продовжено приватному акціонерному товариству "Авіакомпанія "Українські вертольоти" строк для подання відповіді на відзив - до 20.09.2018; задоволено усне клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження у даній справі на 30 днів; продовжено строк підготовчого провадження у справі № 912/1599/18 на тридцять днів; підготовче засідання відкладено на 10.10.2018.

У підготовчому засіданні 10.10.2018 позивачем, з пропуском строку, встановленого судом, подано до суду та вручено відповідачу відповідь на відзив, а також клопотання про його долучення до матеріалів справи. (а.с. 103-117) У вказаному клопотанні позивач пояснив пропуск строку, встановленого судом для подання відповіді на відзив, зміною представника позивача та несвоєчасним отриманням новим представником матеріалів по даній справі.

Ухвалою від 10.10.2018 господарський суд закрив підготовче провадження, справу призначив до розгляду справи по суті на 07.11.2018 о 14 год. 00 хв.

25.10.2018 представником відповідача супровідним листом від 23.10.2018 на підтвердження своєї позиції надано відповідні документи. (а.с. 125-144)

Поряд з цим, представником відповідача подано до суду заяву, за змістом якої останній просить розгляд справи призначеної на 07.11.2018 провести без участі представника за наявними матеріалами. (а.с. 145)

В судовому засіданні 07.11.2018 господарським судом оголошено перерву до 03.12.2018 о 12:00 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

Представники сторін належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання участь в судовому засіданні 03.12.2018 не приймали (а.с. 148-149).

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

03.04.2012 між Військовою частиною 2269 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (Орендодавець) та приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (Орендар) було укладено Договір №3/12-ФС оренди повітряного судна МІ-8МТ № 93512 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вертоліт МІ-8МТ, заводський номер 93512 (далі - ПС), залишкова вартість якого становить 2 647 790,00 грн. ПС перебуває на балансі Орендодавця.

Відповідно до п. 1.2 Договору, ПС, передається в оренду з метою його використання Орендарем для проведення авіаційних робіт, авіаперевезень вантажів, пасажирів, пошти, вантажу, тощо, як на території України так і за її межами.

Пунктами 4.1, 4.3, 4.6 Договору встановлено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди ПС і становить суму 211 500,00 грн. без ПДВ, за базовий місяць розрахунку - лютий 2012 року. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендар сплачує орендну плату щомісячно, у розмірі, який визначений пунктами 4.1-4.4 з урахуванням пункту 4.12 Договору, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, протягом 5 банківських днів з дня отримання відповідного, виставленого Орендодавцем, рахунку.

Відповідно до пункту 4.5 Договору розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 14.1 Договору встановлено, що Договір укладено строком на вісім років і діє з 03.04.2012 року по 03.04.2020 року включно.

Відповідно до пункту 14.3 Договору будь-які зміни та/або доповнення умов (положень) цього Договору допускаються виключно на підставі взаємної згоди Сторін, що підлягає оформленню письмово у вигляді додаткових угод (додатків) до даного Договору. Пропозиції про зміни та/або доповнення умов (положень) цього Договору розглядаються Стороною протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою Стороною.

Надалі до вказаного Договору сторонами було укладено додаткові угоди № б/н від 20.01.2014 та № 2 від 02.06.2015.

Додатковою угодою № б/н від 20.01.2014 до Договору п. 4.12 викладено в такій редакції: "На строк виконання капітального ремонту ПС визначеного угодою між авіаційно-ремонтним підприємством і Орендарем, відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України, Орендар звільняється від сплати орендної плати, але не більше як на 9 місяців. Орендар зобов"язаний письмово повідомити Орендодавця про дату початку на термін закінчення капітального ремонту ПС на авіаційно - ремонтних підприємствах з наданням підтверджуючих документів. В капітальному ремонті на авіаційно-ремонтних підприємствах не може знаходитись одночасно більше двох повітряних суден, від 03.05.2012 № 2/12-фс, № 3/12-фс, № 4/12-фс, № 5/12-фс".

Додатковою угодою № 2 від 02.06.2015 сторони змінили розділ 17 "Адреси та реквізити Сторін". Всі інші умови договору оренди повітряного судна Мі-8МТ № 93512 від 03.04.2012 № 3/12-фс залишилися незмінними.

30.05.2018 Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Українські вертольоти" направило на адресу відповідача лист №34/18-юр від 30.05.2018 з вимогою підписати з-поміж інших додаткову угоду №3 до Договору №Мі-8МТ № 93512 від 03.04.2012 № 3/12-ФС про оренду повітряного судна, заводський номер 93512 від 03.04.2012, в якій доповнено п. 4.3 новим абзацом такої редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не застосовується", що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 01.06.2018.

У відповіді на вказаний лист, відповідач листом №69/14-2045 від 25.06.2018 відмовив у зміні істотної умови договору відносно індексації орендної плати, оскільки вважає проведення індексації орендної плати у 2016 році законним та обгрунтованим.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", на підставі якого позивач набув права на зупинення індексації у 2016 орендних платежів, сплачуваних орендодавцю за Договором №Мі-8МТ № 93512 від 03.04.2012 № 3/12-ФС про оренду вертольоту МІ-8МТ, заводський номер 93512 від 03.04.2012. У зв'язку з цим позивач просить суд внести зміни до Договору №3/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 93512, доповнивши п. 4.3 договору новим абзацом такої редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється".

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про невірне тлумачення позивачем п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та відсутність підстав для його застосування до правовідносин сторін.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить стаття 20 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2012 між приватним акціонерним товариством Авіакомпанія "Українські вертольоти" (Орендар) та Військовою частиною 2269 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (Орендодавець) було укладено Договір № 3/12-ФС оренди повітряного судна МІ-8МТ № 93512, за умовами п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вертоліт МІ-8МТ, заводський номер 93512 (далі - ПС), залишкова вартість якого становить 2 647 790,00 грн.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні Договору про оренду вертольоту були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, уклавши такий Договір.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Право на подання позову про розірвання договору або внесення змін до договору на підставі ст. 188 Господарського кодексу України виникає у сторони в разі, коли у відповідь на пропозицію змінити чи розірвати договір надійшла відповідь із відмовою або не надійшло відповіді у 20-денний строк.

У пункті 14.3 Договору сторони погодили, що зміни до умов цього Договору допускаються за взаємної згоди Сторін.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Можливість та підстави зміни договору у зв'язку з істотною зміною обставин встановлені нормою статті 652 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно з частиною 1 цієї статті у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона;

Таким чином, звертаючись з позовом про внесення змін до договору у зв'язку з істотною зміною обставин, позивач повинен за допомогою належних та допустимих доказів довести наявність усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, 30.05.2018 Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Українські вертольоти" направило на адресу відповідача лист №34/8-юр від 30.05.2018 з вимогою підписати з-поміж інших додаткову угоду №3 до Договору оренди повітряного судна Мі-8МТ № 93512 від 03.04.2012 № 3/12-ФС, в якій доповнено п. 4.3 новим абзацом такої редакції: "Індексація орендної плати у 2016 році не здійснюється", що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 01.06.2018.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом №34/18-юр від 30.05.2018 відмовив у зміні істотної умови договору відносно індексації орендної плати.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (частина 1 статті 284 Господарського кодексу України).

Разом із тим передача в оренду майна, яке є державною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до цього Закону однією із істотних умов договору оренди державного майна є орендна плата з урахуванням її індексації (стаття 10).

У статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.

Враховуючи наведене, розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору.

Водночас, передбачені статтею 284 Господарського кодексу України і статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотні умови договору оренди, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації, є обов'язковими для суб'єктів права державної власності, майно яких є об'єктом оренди.

За змістом частини 2 статті 284 Господарського кодексу України та частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами Договору № 3/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 93512 позивач як орендар прийняв на себе зобов'язання протягом строку дії договору сплачувати орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації згідно з пунктами 4.1, 4.3, 4.6 Договору і такий обов'язок позивача умовами Договору не поставлено в залежність від будь-яких обставин.

Укладений між сторонами договір є дійсним і обов'язковим для виконання сторонами, а отже в силу приписів статті 179 Господарського кодексу України, статей 204, 629 Цивільного кодексу України породжує для його сторін відповідні права та обов'язки, зокрема, право орендодавця отримати орендну плату з урахуванням її індексації, та обов'язок Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" як орендаря сплатити цю плату у визначені договором розмірі та строки.

Крім того, Суд зазначає, що у рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 викладено висновок про те, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Враховуючи вказані рішення Конституційного Суду України, Суд звертає увагу, що жодних законів, якими би зупинялась дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати уповноваженим на це органом державної влади прийнято не було.

При цьому, листи Фонду державного майна України та Міністерства юстиції України, на які посилається позивач в обґрунтування зупинення індексації у 2016 році плати за оренду державного та комунального майна, носять рекомендаційний характер, не є законодавчими актами та такими, що породжують відповідні обов'язки у суб'єктів їх застосування.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження існування одночасно чотирьох умов, наявність яких вимагається ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України для зміни в судовому порядку укладеного між сторонами договору.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 194-196, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 19-21;

відповідачу за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Діброви, 77/95.

Повне рішення складено 12.12.2018

Суддя                                                                        Л.С. Вавренюк