ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року м.Дніпро Справа № 908/769/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р.

( суддя Боєва О.С., м. Запоріжжя, повний текст складено 14.08.2018 р. )

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

Налагоджувально-монтажне підприємство "Енергосервіс",

м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго",

м. Запоріжжя

про стягнення коштів у розмірі 1 415 797,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне підприємство "Енергосервіс" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", про стягнення ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ) 1 960 888,61 грн., яка складається з: 1 918 342,57 грн. основного боргу, 12 529,72 грн. - 3% річних, 30 016,32 грн. втрат від інфляції, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 183,00 грн. ( з урахуванням заяви, що надійшла до суду 30.05.2018 р. ).

Позов обґрунтовано ст. ст. 11, 16, 202, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 629, 837, 882 ЦК України, ст. 193 ГК України, умовами договору про закупівлю робіт № 1470914 від 25.09.2014 р. та мотивовано тим, що Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за виконані Позивачем роботи за договором, які прийнято Відповідачем за актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками форми КБ-3, підписаними 30.06.2016 р., 18.09.2017 р. та 17.11.2017 р.

Відповідач не був згоден з сумою 3 % річних, оскільки за умовами п. 4.1 договору визначення дня, з якого повинен здійснюватись перебіг 180 календарних днів для здійснення оплати, залежить від здійснення Позивачем реєстрації відповідної податкової накладної, а також направленням рахунку. Щодо стягнення інфляційних втрат, то нарахування Позивачем інфляційних втрат в розмірі 11 142,93 грн. є недоведеними та підлягають відхиленню. Крім того, Відповідач вважає, що сума 19 183 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яку Позивач просить стягнути, є надмірно завищеною.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. у справі № 908/769/18 позов задоволено частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» - 1 918 342,57 грн. основного боргу, 12 529,58 грн. – 3 % річних, 30 016,32 грн. втрат від інфляції, суму 29 413,33 грн. витрат зі сплати судового збору, суму 19 183 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Розглянувши клопотання Відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 12 календарних місяців, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. у справі № 908/769/18 в якій просило його скасувати в частині стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та витрат на правову допомогу, прийняти нове рішення в частині стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та витрат на правову допомогу.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що відповідно до умов договору розрахунки за виконані роботи проводяться Замовником протягом 180 календарних днів за наявності одночасно умов визначених п. 4.1 Договору, отже суд не правильно застосував норми матеріального права, а саме невірно розтлумачив положення договору та не застосував норми Цивільного кодексу України щодо обов’язковості умов договору.

При цьому Скаржник зазначає, що п. 4.1. Договору передбачає перелік умов, які підлягають виконанню зі сторони Позивача та їх виконання є підставою для виникнення обов’язку оплати за виконані роботи у Відповідача. Отже, підписання акту та довідки, реєстрація Підрядчиком в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та направленню рахунку Замовнику є одночасними умовами для здійснення оплати наданих послуг.

Скаржник наголошує на тому, що аналіз хронологічної послідовності виконання Позивачем умов п. 4.1. договору дає можливість встановити дату для початку перебігу спливу 180-денного строку для розрахунку за виконані роботи, а саме останню виконану умову п. 4.1 договору. За виконані роботи відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, довідки вартості виконаних робіт та рахунку від 30.06.2016р., не дата реєстрації податкової накладної - 05.07.2016 р. за виконані роботи відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, довідки вартості виконаних робіт та рахунку від 18.09.2017, це дата направлення рахунку – 20.10.2017 р. Крім того, Відповідачем були надані суду контрорзрахунки 3 % річних та заперечення щодо нарахування інфляційних втрат з огляду на дати виконання Позивачем останньої умови договору.

На думку Скаржника, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі у розмірі 19 183 грн., судим де було враховані заперечення Відповідача, щодо надмірної завищеності та неспіврозмірності заявленої суми, яку прагнув стягнути Позивач з Відповідача, який перебуває у тяжкому фінансовому стані, що підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. апеляційну скаргу Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", на рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. у справі № 908/769/18 залишено без руху. Зобов'язано ПАТ "Запоріжжяобленерго" усунути впродовж 10 днів з моменту отримання ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: сплатити судовий збір в розмірі 2 643,00 грн. та надати до Донецького апеляційного господарського суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Указом Президента України від 29.12.2017 р. № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Донецький апеляційний господарський суд з 03.10.2018 р. припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

У зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Донецьким апеляційним господарським судом, справа № 908/769/18 передана до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. прийнято до свого провадження справу № 908/769/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. та, за заявою учасника справи, продовжено процесуальний строк, для виконання ПАТ "Запоріжжяобленерго" вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р., про залишення апеляційної скарги без руху, а саме для усунення недоліків апеляційної скарги, надавши суду доказ сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі – 2 643,00 грн., протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2018 р., після усунення Скаржником недоліків, відкрито апеляційне провадження у справі № 908/769/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.12.2018 р.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач просить суд апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. - без змін.

В обгрунтування своїх заперечень Позивач посилається на те, що правові наслідки порушення Позивачем строків реєстрації податкових накладних визначені п. 4.9. договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 25.12.2015 р., а саме: якщо податкова накладна складена з порушенням порядку заповнення обов’язкових реквізитів та не зареєстрована протягом 180 днів, Замовник має право припинити своє зобов’язання по оплаті фактично виконаних робіт шляхом прощення Підрядником боргу Замовника в частині суми, яка дорівнює сумі ПДВ по такій накладній. Тобто, якщо б податкова накладна була несвоєчасно зареєстрована або невірно заповнена, то це було б підставою для прощення боргу в частині суми ПДВ по такій податковій накладній, а не для перенесення строків оплати. Податкова накладна не є розрахунковим документом. Порядок складання та реєстрації податкових накладних встановлений нормами Податкового кодексу України і регулюватись умовами договору не може.

Відносно витрат не професійну правничу допомогу, то Позивач вважає, що їх розмір є співмірним з обсягом витраченого робочого часу адвоката на підготовку документів по справі, на вивчення документів, на участь у всіх судових засіданнях, співмірним є також з розміром основного боргу, судового збору, підтверджений документально.

Відповідно ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об’єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні 12.12.2018 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду підрядник зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Ст. 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2014 р. між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» ( Замовник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» ( Підрядник ) укладений Договір про закупівлю робіт № 1470914, за умовами якого Підрядник зобов’язався у 2014 - 2015 роках виконати роботи зазначені в п. 1.2 договору, а саме: «Реконструкція ПС35/10 кВ «Токмацька» для електропостачання комплексу сонячної електростанції ТОВ «Токмак Солар Енерджі» Токмацького району Запорізької області», а Замовник прийняти і оплатити роботи (п.п. 1.1, 1.2 договору). Ціна договору з ПДВ склала 12 861 587,39 грн. ( п. 3.1 договору ).

Згідно з п. 4.3 договору, по письмовому зверненню Підрядника, можлива попередня оплата у розмірі до 50 % від загальної вартості робіт за цим договору, при умові фінансової можливості Замовника. Незалежно від виплати чи невиплати Замовником передплати, Підрядник зобовязаний дотримуватися строків виконання робіт згідно з календарних графіком виконання робіт ( додаток № 2 ), який є невідємною частиною цього договору.

Додатковою угодою № 1 від 25.12.2015 р. сторонами погоджено внесення до Договору № 1470914, відповідних змін та доповнень, зокрема, внесено зміни до розділу ІV «Порядок здійснення оплати», а саме: до п. 4.1 договору щодо встановлення умов та терміну оплати, а також доповнено цей розділ договору п. 4.9.

Відповідно до п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 в 25.12.2015 р.) розрахунки за виконані роботи проводяться Замовником протягом 180 календарних днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт ( форма КБ-2в ) і довідки вартості виконаних робіт і затрат ( форма КБ-3 ) на підставі отриманого Замовником рахунку за умови наявності одночасно таких умов: виконання Підрядником робіт на суму здійсненої Замовником передоплати та оформлення документів, зазначених у п. 4.2 цього договору; підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт ( форма № КБ-2в ) і довідки вартості виконаних робіт і затрат ( форма № КБ-3 ), акту приймання-передачі змонтованого устаткування; реєстрація Підрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складання, та умов цього Договору.

Вказаною угодою, а також додатковими угодами № 2 від 06.06.2016 р., № 3 від 29.12.2016 р., № 5 від 10.08.2017 р. вносилися зміни до п. п. 1.1, 5.1.1. договору щодо продовження строків/термінів виконання робіт та визначено, що роботи виконуються у 2014 - 2017 роках, строк (термін) закінчення робіт ( завершення будівництва ) 20.10.2017 р.

У п. 10.1 договору ( в редакції додаткової угоди № 5 ) сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє по 20.11.2017 р. включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Місцевим господарським судом встановлено і сторонами не оспорюється, що в межах договору № 1470915 від 29.05.2014 р. Позивачем фактично виконано роботи на загальну суму 12 790 178,55 грн., що підтверджується довідками форми КБ-3 та актами приймання виконаних робіт, актами приймання-передачі устаткування, копії яких додано до позовної заяви. По роботам, виконаним до 30.06.2016 замовник розрахувався повністю, що підтверджується банківськими виписками, наданими позивачем у справу (том 2, а.с.14-30). Після зарахування здійснених відповідачем оплат, в тому числі попередніх (порядок зарахування наведено у розрахунку т. 1, а.с. 18-20), залишок суми передплати, здійсненої відповідачем 10.03.2016 р. склав 159 032,19 грн.

30.06.2016 р. сторонами договору підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2016 р. КБ-3 на загальну суму 310 019,32 грн., акти № № 1, 2, 3, 4 приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за червень 2016 року та акти приймання-передачі змонтованого устаткування ( том 1, а. с. 146-169 ).

Позивачем виставлено рахунок № 26 від 30.06.2016 р. ( т. 1, а. с.171 ) на оплату робіт в сумі 150 987,17 грн. ( сума заборгованості, що залишилася після зарахування залишку вищевказаної попередньої оплати: 310 019,32 грн. -159 032,19 грн. ), направлено Відповідачу претензію за вих. № 2 від 10.01.2017 р. про сплату вказаної суми боргу. Рахунок на оплату та копію податкової накладної, згідно з відміткою на супровідному листі за вих. № 163 від 30.06.2016 р., вручено Відповідачу 14.07.2016 р. ( т. 1, а. с. 170 ).

18.09.2017 р. сторонами підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат КБ-3 за вересень 2017 р. на загальну суму 2 754 878,98 грн., акти № № 1, 2, 3 приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за вересень 2017 р. та акт № 1-1 від 18.09.2017 р. приймання-передачі змонтованого устаткування ( том 1, а. с. 174-186 ). На підставі вказаних документів Позивачем виставлено рахунок № 74 від 18.10.2017 р. ( т. 1, а. с. 188 ) на оплату робіт в сумі 2 754 878,98 грн., який разом із податковою накладною та квитанцією про її реєстрацію направлено Відповідачу супровідним листом за вих. № 299 від 18.01.2017 р. ( т. 1, а. с. 187-189 ).

17.11.2017 р. сторонами підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат КБ-3 за листопад 2017 р. на суму 525 476,46 грн. та акти № № 4, 5, 6, 7, 8 приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за листопад 2017 р. та акт № 4-1 від 17.11.2017 р. приймання-передачі змонтованого устаткування ( том 1, а. с. 190 - 202; т. 2, а. с. 1-7 ) на загальну суму 525 476,46 грн. Супровідним листом вих. № 317 від 28.11.2017 р. Позивачем направлено Відповідачу рахунок № 91 від 27.11.2017 р. на сплату вказаної суми, копію податкової накладної та квитанції про її реєстрацію ( т. 2, а. с. 8-10 ).

Згідно з банківською випискою за 20.11.2017 р. ( т. 2, а. с. 30 ) Відповідачем перераховано на рахунок Позивача суму 1 513 000 грн., з якої: суму 150 987,17 грн. зараховано в оплату за роботи, виконані у червні 2016 та залишок оплати в сумі 1 362 012,87 грн. в оплату за роботи, виконані у вересні 2017, після чого сума боргу за роботи, виконані згідно з актами, підписаними 18.09.2017 склала 1 392 866,11 грн. Роботи за листопад 2017 на суму 525 476,46 грн. відповідачем не оплачено.

На підставі вищенаведеного, Позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, за яким порушено провадження у даній справі, предметом розгляду в якій є стягнення з Відповідача суми 1 918 342,57 грн. основного боргу, а також, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, суми 12 529,72 грн. 3 % річних та суми 30 016,32 грн. втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Судом першої інстанції встановлено, що всі акти виконаних робіт за договором підписані сторонами без зауважень, Відповідач прийняття виконаних Позивачем робіт, згідно з вищевказаними документами, не заперечує. Позивачем надано та направлено Відповідачу копії зареєстрованих податкових накладних, складених на виконання умов договору, отримання яких відповідач не заперечив.

Позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу Відповідачем спростовано не було, доказів здійснення в повному обсязі оплати виконаних Позивачем робіт та погашення заборгованості у заявленій ним сумі, надано не було.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми 1 918 342,57 грн. основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача суми 3 % річних за загальний період з 28.12.2016 р. по 30.05.2018р. в розмірі 12 529,72 грн. Так, на суму 150 987,13 грн. заборгованості за актами, підписаними 30.06.2016 р., за період з 28.12.2016 р. по 20.11.2017 р. ( 327 днів ) здійснено нарахування процентів річних в розмірі 4 058,04 грн. та на суму 1 392 866,11 грн. заборгованості за актами, підписаними 18.09.2017 р., за період з 18.03.2018 р. по 30.05.2018 р. ( 74 дні ) в розмірі 8 471,68 грн.

Крім того, здійснено нарахування втрат від інфляції на суму боргу 150 987,13 грн. за січень листопад 2017 в розмірі 18 873,39 грн. та на суму боргу 1 392 866,11 грн. за квітень 2018 в розмірі 11 242,93 грн., всього - на суму 30 016,32 грн.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, встановивши факт прострочення Відповідачем виконання грошового зобов’язання, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення дійшов висновку, що вимоги про стягнення з Відповідача 3 % річних та втрат від інфляції є обґрунтованими. Проте, при перевірці розрахунку суми 3 % річних судом було встановлено, що Позивачем допущено арифметичну помилку при його здійсненні. Фактично до стягнення в цій частині підлягає загальна сума 12 529,58 грн. – 3 % річних. Розрахунок в частині заявленої суми втрат від інфляції в розмірі 30 016,32 грн. здійснений Позивачем вірно, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Скаржник не погоджується з вказаним рішенням суду в частині стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та витрат на правову допомогу.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі стосовно стягнення господарським судом 3 % річних та інфляційних витрат, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як зазначалося раніше, п 4.1. договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 25.12.2015 р, визначено, що розрахунки за виконані роботи проводяться Замовником протягом 180 календарних днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і довідки вартості виконаних робіт і затрат (форма КБ-3) на підставі отриманого Замовником рахунку за умови наявності одночасно таких умов: виконання Підрядником робіт на суму здійсненої Замовником передоплати та оформлення документів, зазначених у п. 4.2 цього договору; підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт ( форма № КБ-2в ) і довідки вартості виконаних робіт і затрат ( форма № КБ-3 ), акту приймання-передачі змонтованого устаткування; реєстрація Підрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складання, та умов цього Договору.

Окрім того, згідно з п. 4.9 ( в редакції додаткової угоди № 2 від 25.12.2015 р. ), Підрядник зобов’язується складати податкові накладні у день виникнення податкових зобов’язань з дотриманням вимог ст. 201 Податкового кодексу України, зазначати в податковій накладній відомості, які відповідають умовам цього договору та первинним документам, що складаються на виконання цього договору, та реєструвати складані податкові накладні протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, але в будь-якому випадку не пізніше 180 календарних днів.

Разом з тим, цим же пунктом договору визначено, що у разі якщо податкова накладна складена з порушенням порядку заповнення обовязкових реквізитів та не зареєстрована протягом 180-ти днів передбачено право замовника припинити своє зобов’язання по оплаті фактично виконаних робіт шляхом прощення підрядником боргу Замовника в частині суми, яка дорівнює сумі ПДВ по такій накладній. Сума ПДВ по такій накладній є сумою прощення боргу підрядником замовнику.

Отже, як слушно зауважив суд першої інстанції - 180 календарних днів відраховується саме з дати підписання акту приймання виконаних будівельних робіт ( форма КБ-2в ) і довідки вартості виконаних робіт і затрат ( форма КБ-3 ), а не від дати реєстрації податкової накладної в реєстрі, як стверджує відповідач.

Врахувавши те, що Відповідач свої зобов'язання не виконав, період прострочення виконання Відповідачем свого зобов'язання, місцевий господарський суд правомірно, частково задовольнивши позовні вимоги, стягнув з Відповідача 1 918 342 грн. 57 коп. основного боргу, 12 529 грн. 58 коп. – 3 % річних, 30 016 грн. 32 коп. втрат від інфляції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині безпідставними, а оскаржуване рішення у цій частині таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду у даній справі щодо стягнення 12 529 грн. 58 коп. – 3 % річних, 30 016 грн. 32 коп. втрат від інфляції - відсутні.

Водночас, не можна погодитися з рішенням господарського суду в частині розподілу витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04 ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд першої інстанції, розподіляючи витрати за послуги адвоката, прийшов до правильного висновку про те, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований, підтверджений належними доказами та бути співрозмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт.

Однак, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що розумним розміром витрат на послуги адвоката в цьому випадку є сума 19 183 грн. ( витрати на правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції ), адже вони є завищеними та становлять надмірний тягар для Відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Врахувавши договір про надання послуг адвоката № 24/18 від 20.04.2018 р., акт від 30.05.2018 р. про виконанні роботи та надані послуги по договору, в якому наведено їх докладний перелік на кількість витраченого часу, копію свідоцтва № 676 від 07.05.2008 р. адвоката, копію банківської виписки за період з 01 по 31 травня 2018 про перерахування оплати згідно з договором суми 9 591,50 грн. 50 % від загальної вартості, а також те, що стягнення адвокатських витрат у зазначеній господарським судом сумі не відповідає вказаним цим же судом критеріям розумності, співрозмірності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстнації в частині розподілу витрат на послуги адвоката, шляхом зменшення цих витрат з 19 183 грн. до 9 591,50 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 904/8308/17, де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оскільки рішення господарського суду підлягає зміні в частині витрат на оплату послуг адвоката ( професійну правничу допомогу ), на що судові витрати не нараховуються, то судовий збір згідно з ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги покладається на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 03.08.2018 р. у справі № 908/769/18 змінити в частині розподілу витрат на на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», ( 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс», ( 69063, м. Запоріжжя, вул. Покровська (Свердлова), 30, офіс 207 ) суму 9 591,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 14.12.2018 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя                                                             І. Л. Кузнецова

Суддя                                                                                  Л.П. Широбокова