ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

10 грудня 2018 року Справа № 915/1020/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національної академії наук України про визнання угод недійсними у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Берилл”, 54003, м.Миколаїв, вул.Чкалова, буд.197; адреса для листування: 54028, м.Миколаїв, пров.4 Круговий, буд.15

до відповідача: Державного підприємства дослідного заводу інституту імпульсних процесів та технологій національної академії наук України, 54055, м.Миколаїв, вул.Чкалова, буд.197

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національна академія наук України (01601, МСП, м.Київ, вул.Володимирська, 54)

про: - розірвання договору;

- стягнення компенсації вартості внеску

18.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю “Берилл” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №18/09-1 від 18.09.2018 до Державного підприємства дослідного заводу інституту імпульсних процесів та технологій національної академії наук України в якій просить суд:

- розірвати договір про спільну діяльність від 27 березня 2001 року №5/01/15, укладений між Дослідним заводом імпульсних процесів та технологій НАН України та Товариством з обмеженою відповідальністю “Берилл”;

- стягнути з Дослідного заводу ІІПТ НАН України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Берилл” компенсацію вартості внеску у розмірі 2 265 656,76 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про спільну діяльність від 27.03.2001 року № 5/01/15 в частині здійснення додаткових внесків у спільну діяльність.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15 листопада 2018 року.

У підготовчому засіданні 15.11.2018 було оголошено перерву на 26.11.2018.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.11.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Національну академію наук України. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на “28” грудня 2018 року о 10 год. 00 хв.

04.12.2018 від Національної академії наук України до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява №б/н від 29.11.2018 в якій просить суд:

- визнати недійсними укладені Державним підприємством «Дослідний завод Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Берилл» додаткові угоди №8 від 19.09.2007, №9 від 15.03.2010, №10 від 16.05.2011, №11 від 01.06.2012 до Договору про спільну діяльність №5/01/15 від 27.03.2001.

В обґрунтування позовних вимог Національна академія наук України зазначає, що у провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходиться справа №915/1020/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берилл» до Державного підприємства «Дослідний завод Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України» про розірвання укладеного сторонами договору про спільну діяльність від 27.03.2001 № 5/01/15 та стягнення компенсації вартості внеску у розмірі 2265656,76 грн. Обґрунтовуючи первісний позов позивач зокрема посилається на умови договору про спільну діяльність від 27.03.2001 № 5/01/15, які викладені в нових редакціях на підставі укладених додаткових угод до зазначеного договору. Вказує, що 27.03.2001 між Дослідним заводом Інституту імпульсних процесів та технологій Національної академії наук України (в подальшому на підставі розпорядження Президії НАН України від 17.05.2017 № 319 перейменовано на Державне підприємство «Дослідний завод Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Берилл» укладено договір про спільну діяльність № 5/01/15. Відповідно до розділу 1 «Предмет і ціль договору» Договору сторони зобов'язуються спільно діяти шляхом об'єднання зусиль в господарській сфері діяльності для забезпечення ефективного функціонування та розвитку бази відпочинку «Наука», що розташована в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, і отримання прибутку в результаті цієї діяльності. Зазначає, що база відпочинку «Наука» є державним майном, управління яким здійснює НАН України, та закріплена за Дослідним заводом, про що останньому видано свідоцтво про право власності від 03.05.2001. Умови Договору погоджувалися НАН України, а його укладення та набуття чинності пов’язані з отриманням відповідного дозволу НАН України. 27.12.2016 на адресу Національної академії наук України надійшла позовна заява ТОВ «Берилл» від 23.12.2016 вих. № 23/12-1 до Дослідного заводу, третя особа НАН України про визнання за ТОВ «Берилл» права власності на базу відпочинку «Наука», зі змісту та додатків до якої НАН України стало відомо, що відповідачами без дозволу (погодження) НАН України укладено ряд додаткових угод до Договору. Зважаючи на зазначене листом НАН України від 16.03.2017 № 21/458-8 Дослідний завод зобов'язано терміново вжити заходів щодо державної реєстрації права оперативного управління на нерухоме майно бази відпочинку «Наука» та визнання недійсними додаткових угод до Договору, як таких, що укладені без дозволу НАН України, а також звернутися до правоохоронних органів із заявою про захист майнових прав держави. Однак Дослідним заводом відповідні заходи не були вжиті. Водночас Додатковими угодами №№ 8, 9, 10, 11 до Договору в порушення вимог законодавства були внесені зміни до істотних умов цього Договору, що може призвести до банкрутства Дослідного заводу та відчуження державного майна. Вказані додаткові угоди Національна академія наук України вважає недійсними, оскільки враховуючи приписи законодавства, на час укладення оспорюваних угод необхідною передумовою внесення змін до Договору було надання НАН України та Кабінетом Міністрів України відповідних погоджень. З огляду особливості управління об’єктами майнового комплексу НАН України та на специфіку регулювання процедури укладення та внесення змін до договорів про спільну діяльність установами, підприємствами та організаціями, що перебувають у віданні НАН України, такі підприємства не мають право без спеціального дозволу (погодження) НАН України та Кабінету Міністрів України здійснювати укладення вказаних договорів та вносити зміни до них. Отже, оспорювані угоди, якими були внесені зміни до Договору про спільну діяльність, укладені за відсутності погоджень НАН України та Кабінету Міністрів України, тому такі угоди підлягають визнанню судом недійсними.

Розглянувши матеріали позовної заяви №б/н від 29.11.2018 суд прийшов до висновку про повернення вказаної позовної заяви та доданих до неї документів виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Частиною 5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст.180 ГПК України).

Згідно ч. 6 ст.180 ГПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи

Так, взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним, може виявлятись у такому:

1) обидва позови виникають з одних правовідносин;

2) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;

3) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Доцільним слід вважати сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, коли він (розгляд) сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору та виключить винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Предметом спору за первісним позов є вимога по розірвання договору про спільну діяльність від 27 березня 2001 року №5/01/15, укладеного між Дослідним заводом імпульсних процесів та технологій НАН України та Товариством з обмеженою відповідальністю “Берилл” та стягнення з Дослідного заводу ІІПТ НАН України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Берилл” компенсацію вартості внеску у розмірі 2 265 656,76 грн.

Предметом же позову у зустрічній позовній заяві Національної академії наук України є визнання недійсними укладені Державним підприємством «Дослідний завод Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Берилл» додаткові угоди №8 від 19.09.2007, №9 від 15.03.2010, №10 від 16.05.2011, №11 від 01.06.2012 до Договору про спільну діяльність №5/01/15 від 27.03.2001.

Таким чином, предмет правового регулювання та умови застосування правових норм у первісному та зустрічному позові є різними, а їх спільний розгляд не може вважатися доцільним та суттєво ускладнить розгляд справи у розумні строки.

Також, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Берилл” та зустрічна позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національної академії наук України не є взаємопов’язаними, оскільки задоволення зустрічного позову у даному випадку не може виключити повністю задоволення первісного позову.

Враховуючи викладене, позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національної академії наук України про визнання угод недійсними - підлягає поверненню.

Керуючись статтями 49, 180, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву №б/н від 29.11.2018 третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національної академії наук України про визнання угод недійсними.

Додаток:

-          позовна заява без номера від 29.11.2018 з додатками – на 73–х аркушах.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI “Перехідні положення” ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.О. Семенчук