ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1922/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Норвеліта-Україна»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії»
провнесення змін до договору оренди нерухомого майна та стягнення 918207,85 грн.
за участю представників:
позивача:Мамедов А.В. -дов. від 15.02.2018
сторін:Соболь Ю.О. - дов. від 27.09.2018
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Норвеліта-Україна» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» (далі - відповідач) про:

- зміну з 01.08.2017 пунктів 4.1 та 10.10 договору оренди нерухомого майна від 17.08.2009 за реєстровим № 8626, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та викладення їх в наступній редакції: « 4.1. Орендна плата за цим договором встановлюється сторонами в наступному розмірі: 4.1.2. Базова ставка щомісячної орендної плати за календарний місяць становить 86324,40 грн., що є еквівалентом 10800 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень (7,993 грн. за 1 долар США), і містить у собі плату за користування як нерухомим майном (за весь об'єкт оренди), так і обладнанням, перерахованим у додатку № 2 до договору. Нарахування податків на суму орендної плати за цим договором здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.»; « 10.10. Орендодавець є платником податку на прибуток на загальній системі оподаткування та є платником податку на додану вартість. Орендар є платником податку на прибуток та є платником податку на додану вартість.»

- стягнення 918207,85 грн., з яких 802695,34 грн. заборгованість з орендної плати в частині нарахованих позивачем сум податку на додану вартість, 15466,43 грн. 3 % річних, 100046,08 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаючись на ст. 651, 652 Цивільного кодексу України зазначає, що відповідач безпідставно ухиляється від пропозицій позивача щодо внесення змін до договору в частині збільшення розміру щомісячної орендної плати, у зв'язку з набуттям позивачем статусу платника податку на додану вартість (ПДВ). Також відповідач не сплачує нараховані позивачем суми орендної плати з ПДВ.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, які зводяться до того, що відповідач активно брав участь у переговорах щодо внесення змін у договір, своєчасно та повністю сплачував оренду плату у розмірі, визначеному сторонами в чинному договорі, а зміна позивачем в односторонньому порядку нарахування орендної плати з включенням суми ПДВ суперечить умовам договору та чинному законодавству. Також відповідач зазначив про відсутність одночасної сукупності передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України підстав для внесення змін у договір за рішенням суду, та про необґрунтованість позовних вимог про внесення змін з 01.08.2017, оскільки вказана дата передує даті набранню законної сили рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна від 17.08.2009 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - орендодавець передає, а відповідач - орендар приймає в тимчасове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме приміщення переробки рибної продукції, яке є власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 085645, виданого виконкомом Житомирської міської ради 25.06.2009 на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 16.01.2003, яке зареєстроване в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 26.06.2009 за р. № 27647334, і розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, № 169, а також обладнання, склад і характеристики якого зазначені в додатку № 2, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору майно передається орендарю для здійснення підприємницької діяльності згідно з установчими документами, у тому числі для організації елементів виробничого циклу по переробці харчової сировини, у тому числі риби, виробництво кулінарних виробів, на умовах, викладених у даному договорі.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що за орендне користування майном орендар сплачує орендну плату, розмір, строки й порядок якої встановлюється розділом 4 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 договору сума щомісячної орендної плати за календарний місяць (з 1-го числа поточного місяця по останній день поточного місяця на день підписання договору становить 61042,40 грн., що еквівалентно 8000 дол. США до гривні за курсом НБУ, що на дату укладання даного договору становить 7,6303 грн. за один долар США і містить у собі плату за користування як нерухомим майном, так і обладнанням, перерахованим у додатку № 2 до договору, крім ПДВ 20% - 12208,48 грн. Загальна сума орендної плати за календарний місяць становить 73250,88 грн. в т.ч. ПДВ. За перші 45 днів оренди орендарю встановлюється пільгова оренда плата в розмірі 1 грн. в день (з урахуванням ПДВ) у зв'язку з необхідністю проведення пусконалагоджувальних робіт. Орендна плата за п'ятий календарний місяць оренди визначається виходячи з розрахунку, передбаченого п. 4.4 договору, при цьому додатково збільшується на 25 % стосовно орендної ставки, зазначеної в п. 4.1 без індексації на зміну курсу долара США на момент виплати. При розрахунках за наступні місяці оренди підвищення орендної плати п'ятого місяця оренди на 25% не враховується й у подальших розрахунках не бере участь.

Згідно з п. 4.2 договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, за який вона нараховується. Форма розрахунків безготівкова, шляхом щомісячного перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця, що зазначені в договорі. Орендна плата нараховується від дня підписання орендарем акту приймання-передачі майна й по фактичний повернення орендарем майна.

Пунктом 5.3.4 договору передбачено, що орендодавець зобов'язується щомісяця, не пізніше 2 числа, надавати орендареві акти виконаних робіт на суму орендного платежу.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення й державної реєстрації, по нотаріальному оформленню даного договору, несуть сторони в рівних частинах. (п. 10.7 договору).

Договорами про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна від 28.05.2010, від 19.06.2012, від 13.08.2013, від 04.02.2015, від 03.02.2016, від 25.04.2016 сторонами внесено ряд змін, в тому числі, щодо розміру щомісячної орендної плати, обсягу майна наданого в користування та умови видатків за комунальні послуги.

Відповідно до п. 4.1.1 договору (в чинній редакції) орендна плата за цим договором встановлюється сторонами в наступному розмірі: базова ставка щомісячної орендної плати за календарний місяць становить 86324,40 грн., що є еквівалентом 10800,00 доларам США за офіційним курсом НБУ станом на 13.08.2013 (7,993 грн. за один долар США), і містить у собі плату за користування як нерухомим майном (за весь об'єкт оренди), так і обладнанням, перерахованим у додатку № 2 до договору.

Згідно з пунктами 4.1.2, 4.1.3 договору (в чинній редакції) в незалежності від інших умов договору місячна орендна плата в періоди: з 01.08.2013 по 31.12.16 встановлюється в розмірі 8000,00 грн. і містить у собі плату за користування як нерухомим майном (за весь об'єкт оренди), так і обладнанням, перерахованим у додатку № 2 до договору. В зазначені періоди місячна орендна плата не підлягає будь-яким змінам чи індексації. Сторони також дійшли згоди, що у випадку збільшення курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 01.01.2016 більш ніж на 20% сторони мають провести додаткові переговори та погодити новий розмір орендної плати. Починаючи з 01.01.2020 по дату закінчення строку оренди розмір орендної плати буде визначений сторонами додатково.

Пунктом 4.4. договору (в чинній редакції) визначено, що починаючи з 01.01.2017 по 31.12.2019 орендна плата підлягає щомісячній індексації згідно з наступною формулою: А1=А0 х (ДО1/ДО0), де А1 - розмір орендної плати на момент платежу; А0 - розмір орендної плати згідно п. 4.1.1 цього договору; ДО0 - числове значення 7,993; ДО1 - курс гривні до долара США на момент платежу за курсом НБУ.

Строк оренди за цим договором починається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі майна та закінчується 31.08.2022. (п. 10.1 договору в чинній редакції).

За твердженням позивача, у зв'язку з перевищенням загальної суми в розмірі 1000000,00 грн. (без урахування ПДВ) від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, він 31.05.2017 зареєструвався як платник податку на додану вартість шляхом подання до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційної заяви, з огляду на що у нього виник обов'язок до базової ставки щомісячної орендної плати нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок на додану вартість.

Після набуття статусу платника податку на додану вартість, позивач, включивши суму нарахованого податку на додану вартість до загальної щомісячної суми орендної плати виставляв відповідачу в період з червня 2017 року по липень 2018 року наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): за червень 2017 року № ОУ-0000011 на суму 337259,71 грн. (281049,76 грн. + 56209,95 грн. ПДВ), за липень 2017 року № ОУ-0000013 на суму 336235,91 грн. (280196,59 грн. + 56039,32 грн. ПДВ), за серпень 2017 року № ОУ-0000015 на суму 330563,06 грн. (275469,22 грн. + 55093,84 грн. ПДВ), за вересень 2017 року 339301,60 грн. (282751,33 грн. + 56550,27 грн. ПДВ), за жовтень 2017 року № ОУ-0000019 на суму 343439,35 грн. (286199,46 грн. + 57239,89 грн. ПДВ), за листопад 2017 року № ОУ-0000021 на суму 343428,17 грн. (286190,14 грн. + 57238,03 грн. ПДВ), за грудень 2017 року № ОУ-0000023 на суму 361242,31 грн. (301035,26 грн. + 60207,05 грн. ПДВ), за січень 2018 року № ОУ-0000001 на суму 372956,21 грн. (310796,84 грн. + 62159,37 грн. ПДВ), за лютий 2018 року № ОУ-0000003 на суму 349801,92 грн. (291501,60 грн. + 58300,32 грн. ПДВ), за березень 2018 року № ОУ-0000005 на суму 341546,68 грн. (284622,23 грн. + 56924,45 грн. ПДВ), за квітень 2018 року № ОУ-0000007 на суму 338875,13 грн. (282395,94 грн. + 56479,19 грн. ПДВ), за травень 2018 року № ОУ-0000009 на суму 339407,03 грн. (282839,19 грн. + 56567,84 грн. ПДВ), за червень 2018 року № ОУ-0000011 на суму 341223,67 грн. (284353,06 грн. + 56870,61 грн. ПДВ), за липень 2018 року № ОУ-0000013 на суму 340891,26 грн. (284076,05 грн. + 56815,21 грн. ПДВ).

Відповідачем вищезазначені акти своєчасно сплачено в частині нарахованої орендної плати згідно з умовами договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 20.06.2017 № 1751 на суму 281049,76 грн., від 20.07.2017 № 2087 на суму 280196,59 грн., від 18.08.2017 № 2455 на суму 275469,22 грн., від 19.09.2017 № 2713 на суму 282751,33 грн., від 20.10.2017 № 114 на суму 286199,46 грн., від 20.11.2017 № 448 на суму 286190,14 грн., від 19.12.2017 № 776 на суму 301035,26 грн., від 19.01.2018 № 1124 на суму 310796,84 грн., від 19.02.2018 № 1487 на суму 291501,60 грн., від 19.03.2018 № 51 на суму 284622,23 грн., від 19.04.2018 № 4437727 на суму 282395,95 грн., від 18.05.2018 № 4488963 на суму 282839,19 грн., від 19.06.2018 № 4552385 на суму 284353,06 грн., від 19.07.2018 № 4609051 на суму 284076,05 грн. При цьому, нараховану позивачем та відображену в зазначених актах суму податку на додану вартість в загальному розмірі 802695,34 грн., відповідач не сплачував.

Разом з тим, позивач листом від 13.06.2017 вих. № 13/06-17 повідомив відповідача про те, що відповідно до вимог п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України він з 31.05.2017 зареєстрований платником ПДВ, просив оплатити рахунок на відшкодування орендної плати від 31.05.2017 № СФ-0000009 на суму 14608,06 грн. (з врахуванням ПДВ в сумі 2434,68 грн.) та повідомити про можливу дату підготовки та нотаріального оформлення відповідних змін до договору.

У відповіді від 16.06.2017 вих. № 16/6-2017-1 на вказаний лист відповідач зазначив, що не вбачає потреби внесення змін до договору, оскільки зміна системи оподаткування позивача не змінює права та обов'язки сторін договору, а лише встановлює зобов'язання позивача щодо безумовного платежу ПДВ до бюджету.

Між сторонами відбувались переговори щодо внесення змін до договору в частині розміру орендної плати шляхом листування, в процесі яких в останньому з листів № 66 від 16.03.2018 відповідач запропонував позивачу, зокрема, здійснити доплату суми ПДВ по актам приймання-передачі за період з 01.06.2017 по 30.09.2017, внести зміни до договору щодо базової ставки орендної плати, встановивши її на рівні 12000 доларів США у гривневому еквіваленті, з яких 10000 дол. США, крім того ПДВ - 2000 дол. США, здійснивши перерахунок орендної плати у встановленому вище розмірі з 01.10.2017, відкоригувати акти здачі приймання-робіт за весь період з жовтня 2017 року, скласти та надати уточнюючі розрахунки по податкових накладних за весь період з жовтня 2017 року, продовжити строк дії договору до 31.12.2022.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо внесення змін до договору, позивач звернувся до суду з даним позовом про внесення змін до договору та стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми нарахованого останнім податку на додану вартість в розмірі 802695,34 грн., яка включена ним до суми орендної плати у виставлених відповідачу актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) в період з червня 2017 року по липень 2018 року, а також нарахованих на вказану суму 15466,43 грн. 3 % річних та 100046,08 грн. пені.

Позивач, посилаючись на ст. 651 Цивільного кодексу України зазначає, що однією з підстав пред'явлення даного позову є істотне порушення договору відповідачем, що полягає в несплаті останнім 802695,34 грн., що на думку позивача є сумою орендної плати, яку позивач розраховував отримати при укладенні договору.

Згідно з приписами ч. 1-3 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Частинами 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання.

За час вирішення даного спору в судовому порядку, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт істотного порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором у спірному періоді, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в повному обсязі сплачувались орендні платежі в тому розмірі, що передбачений умовами чинного договору. Разом з тим, твердження позивача про те, що невиконання відповідачем зобов'язання щодо внесення орендної плати в розмірі 802695,34 грн. за договором оренди свідчить про позбавлення орендодавця того, на що він розраховував при укладенні даного договору, а саме - отримання вказаної суми орендної плати, судом не приймається та відхиляється, оскільки договором не передбачена сплата відповідачем вказаної суми, яка фактично є сумою ПДВ, яка нараховувалась позивачем на орендні платежі всупереч визначеним умовам укладеного між сторонами договору, в редакції яка діє на час розгляду справи.

Також, за твердженням позивача набуття ним статусу платника податку на додану вартість є істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України, що є підставою для внесення змін у договір за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 927/764/17.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Відтак, сторони договору при визначенні діючого на час вирішення спору розміру орендної плати, до суми якої не входить податок на додану вартість, могли передбачити набуття позивачем статусу платника податку на додану вартість та обов'язок останнього сплачувати вказаний податок.

З огляду на викладене, позивачем не доведено одночасної наявності сукупності перелічених вище чотирьох умов та відповідно підстав, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у вигляді зміни умов договору за рішенням суду.

Крім того, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його ціни, а позивач не довів, що розірвання даного договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, тому набуття ним статусу платника податку на додану вартість не є винятковим випадком в розумінні ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, оскільки позивач не довів порушення його прав чи законних інтересів відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, не довів наявність визначених законом підстав для внесення змін до договору за рішенням суду, та відповідно підстав стягнення з відповідача у заявлений період 802695,34 грн. заборгованості з орендної плати за договором, 15466,43 грн. 3 % річних, 100046,08 грн. пені, то суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування судових витрат відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 13, 74, 123, 129, 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 10.12.2018.

Суддя Ю.В. Подоляк