Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"10" грудня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/733/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви: Фізичної особи - підприємця Кокшина Василя Петровича

до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" в особі Радомишльського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства "Енергетична компанія"Житомиробленерго"

про визнання дій безпідставними і протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Привєдьон В.М.- довіреність №08/7078 від 23.04.2018;

Майстренко В.П.- довіреність №08/7158 від 23.04.2018,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" в особі Радомишльського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Житомиробленерго", з наступними вимогами:

- визнати дії в.о. начальника Радомишльського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" у вигляді підозри у втручання у роботу приладу обліку і вимоги відповідача про перевірку лічильника ФОП Кокшиним Василем Петровичем та його заміну безпідставними і протиправними;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія" в особі Радомишльського РЕМ матеріальну шкоду в розмірі 600000,00 грн на користь ФОП Кокшина Василя Петровича, заподіяну внаслідок тимчасового припинення постачання електроенергії;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія" в особі Радомишльського РЕМ моральну шкоду в розмірі 1000,00грн на користь ФОП Кокшина Василя Петровича, заподіяну внаслідок тимчасового припинення постачання електроенергії.

07.12.2018 через діловодну службу суду від позивача надійшли:

- заява про залишення позову без розгляду від 29.11.2018;

- заява про повернення судового збору від 29.11.218.

У підготовчому засіданні представник відповідача вказав, що не отримав заяву про залишення позову без розгляду, однак не заперечує щодо її задоволення. Щодо заяви позивача про повернення судового збору заперечив та просив стягнути з останнього витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до детального опису та розрахунку наданих послуг, згідно Договору про надання правничої допомоги №3 від 16.01.2018.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на вказані вище обставини, взявши до уваги той факт, що заява позивача від 29.11.2018 про залишення позову без розгляду подана до суду на стадії підготовчого провадження та підписана позивачем - суд дійшов висновку про її задоволення та про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 226 ГПК України, особа позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до ч.2 ст.226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

У ч.2 ст. 123 ГПК України вказано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, у п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в імперативному порядку зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)).

Враховуючи, що підставою залишення позову без розгляду є саме заява позивача, сплачений ним судовий збір поверненню не підлягає.

Що стосується вирішення питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, згідно заяви відповідача від 27.11.2018, про стягнення яких також вказував його представник у засіданні суду, слід зазначити наступне.

У вказаній заяві відповідач зазначає, що відповідно до п.1.1 та 4.1 Договору про надання правничої допомоги №3 від 16.01.2018 та Додаткової угоди №29 від 14.09.2018 (копії додано до матеріалів справи (а.с. 106-108)) адвокатом надані товариству послуги по підготовці документів, консультування клієнта, прийняття участі в судових засіданнях по справі №906/733/18 за позовом ФОП Кокшина В.П. Згідно додаткової угоди №29 від 14.09.2018, розмір гонорару становить 10000,00 грн. та даний гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду на користь товариства. Із зсиланням на ч.8 ст. 129 ГПК України, відповідач приклав до заяви детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт).

Відповідно до ч. 8. ст. 129 ГПК України, на яку зсилається відповідач у вищевказаній заяві, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас у ч. 5 ст. 130 ГПК України, визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про к о м п е н с а ц і ю з д і й с н е н и х ним в и т р а т, п о в ' я з а н и х з р о з г л я д о м справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому, згідно ч.1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, до в и т р а т, п о в ' я з а н и х з р о з г л я д о м справи, належать витрати:

1) на п р о ф е с і й н у п р а в н и ч у допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Тобто, зважаючи на приписи ч.5 ст. 130 ГПК України та п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України, відповідач має право на к о м п е н с а ц і ю з д і й с н е н и х ним витрат на професійну правничу допомогу, обгрунтованість заявлення яких визначається судом в межах поданих доказів, які підтверджують фактичне їх понесення, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Натомість, жодних доказів, які б підтверджували факт здійснення відповідачем витрат, про які йдеться у його заяві, матеріали справи не містять.

Крім того, як вказав відповідач у заяві від 27.11.2018 та вбачається зі змісту Додаткової угоди №29 від 14.09.2018 до Договору про надання правничої допомоги №3 від 16.01.2018, сторони погодили, що даний гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду на користь товариства. Тобто, за спільним волевиявленням, сторони обумовили обов'язок сплати гонорару таким юридичним фактом як набрання законної сили рішенням суду на користь клієнта, що поставило саму виплату в залежність від вказаної умови, яка може настати, або не настати.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Враховуючи вищевказану умову Додаткової угоди, судом взято до уваги, що її фактична реалізація сторонами можлива лише при ухваленні рішення суду, яким задоволено вимоги тієї чи іншої сторони, що є можливим лише при розгляді справи по суті, або у підготовчому засіданні, за умови визнання позову відповідачем. Натомість, такого рішення судом не ухвалювалося, а залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 226 ГПК України, яке до того ж допускається виключно на стадії підготовчого провадження, не може ототожнюватися з рішенням суду на користь клієнта.

Водночас суд вважає за доцілье звернути увагу, що у доданому до заяви відповідача детальному описі та розрахунку наданих послуг зазначено послуги, які не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема - підготовка позову, тоді як позивачем у справі є ФОП Кокшин В.П. Не визначено окремо час на оформлення документів. Також не вірно визначено час участі адвоката у судових засіданнях по справі, що вбачається із протоколів судових засідань.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема приписів ч.5 ст. 130, п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України та змісту умов Додаткової угоди №29 від 14.09.2018 до Договору про надання правничої допомоги №3 від 16.01.2018, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу, про які йдеться у заяві відповідача від 27.11.2018.

Керуючись ст. 15, 73 - 80, 86, 114, 123, 126, 130, 169, 177, 182, 185, 226, ч.2 ст.232, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву від 29.12.2018 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 226 ГПК України.

3. Відмовити у задоволенні заяви про повернення судового збору.

4. У стягненні судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. 255, 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 14.12.2018

Суддя Вельмакіна Т.М.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Друк:

1- у справу;

2-4- сторонам ( рек. з пов)