ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про виправлення помилки в судовому наказі

05.12.2018м. Дніпро№ 904/2509/15

Господарський суд у складі: суддя Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву від 21.11.2018 № 10-24019/10 Державної судової адміністрації України про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та виправлення помилки у наказі суду від 26.06.2015 по справі № 904/2509/15:

за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області, м. Нікополь Дніпропетровської області

до відповідача-1: Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни, м. Нікополь Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

про визнання недійсним рішення міської ради, зобов'язання повернути земельну ділянку та відновити попередній стан земельної ділянки

Представники:

від прокуратури: не з'явився;

від відповідача - 1: не з'явився;

від відповідача - 2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

від заявника: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду від 08.06.2015 у даній справі позов задоволено,

- визнано недійсним рішення Нікопольської міської ради від 30.11.12р. № 6-25/VI "Про надання дозволу фізичній особі-підприємцю Удовенко В.Г. на встановлення особистого строкового сервітуту під стаціонарною тимчасовою споруду для провадження підприємницької діяльності";

- зобов'язано Фізичну особу-підприємця Удовенко Вікторію Геннадіївну повернути земельну ділянку загальною площею 0,0024 га, розташовану за адресою: м. Нікополь, вул. В. Усова, буд. 41, територіальній громаді міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради;

- зобов'язано Фізичну особу-підприємця Удовенко Вікторію Геннадіївну відновити попередній стан земельної ділянки загальною площею 0,0024 га, розташовану за адресою: м. Нікополь, вул. В. Усова, буд. 41, що існував до надання зазначеної земельної ділянки в користування шляхом демонтажу стаціонарної тимчасової споруди торгівельного призначення, розташованої на вказаній земельній ділянці;

- стягнуто з Нікопольської міської ради в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору;

- стягнуто з Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

26.06.2015 на виконання зазначеного судового рішення господарським судом видано накази.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 30.09.2015 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 у справі № 904/2509/15 змінено; у позові Нікопольському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області про зобов'язання Фізичну особу-підприємця Удовенко Вікторію Геннадіївну повернути земельну ділянку загальною площею 0,0024 га, розташовану за адресою: м. Нікополь, вул. В. Усова, буд. 41, територіальній громаді міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради та зобов'язання Фізичну особу-підприємця Удовенко Вікторію Геннадіївну відновити попередній стан земельної ділянки загальною площею 0,0024 га, розташовану за адресою: м. Нікополь, вул. В. Усова, буд. 41, що існував до надання зазначеної земельної ділянки в користування шляхом демонтажу стаціонарної тимчасової споруди торгівельного призначення, розташованої на вказаній земельній ділянці, відмовлено; у в іншій частині вказане рішення залишене без змін.

26.11.2018 на адресу господарського суду надійшла заява Державної судової адміністрації України про виправлення помилки у наказі суду від 26.06.2015 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору, в частині зазначення реквізитів для зарахування коштів. Крім того, заявник просить суд поновити строк для пред'явлення вказаного наказу до виконання та розглянути заяву без участі представника Державної судової адміністрації України.

Заява обґрунтована посиланням на приписи абз. 2 ч. 4 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. В той час як у спірному наказі судом стягувачем зазначено управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та вказані старі реквізити рахунку, на які необхідно здійснити стягнення судового збору.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2018 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні 05.12.2018.

У призначене судове засідання представники сторін та заявника не з'явились.

Господарський суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників сторін та заявника, оскільки про час та місце розгляду заяви останні повідомлялись відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку із неявкою сторін, ухвала суду прийнята без її проголошення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до листа Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 10/01/2013 №02-12/47 визначені наступні реквізити для зарахування надходжень судового збору при зверненні з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області з 21.01.2013:

одержувач - Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; код за ЄДРПОУ - 37989269; банк - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, код банку за ); МФО банку - 805012; Рахунок судового збору (господарський суд Дніпропетровської області) - № 3005, код бюджетної класифікації доходів - 22030001.

Рахунок судового збору (господарський суд Дніпропетровської області) - №3005 відкрито для деталізації надходжень судового збору у розрізі судових органів відповідно до звернення Державної судової адміністрації України від 04.11.2011 №11-6507/11, а саме для надходження судового збору (ДСАУ) господарський суд Дніпропетровської області.

Як вбачається зі змісту спірного судового наказу від 26.06.2015 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору, реквізити для стягнення судового збору в доход Державного бюджету України судом зазначені вірно.

Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції, чинній на час винесення господарським судом наказу від 26.06.2015 у даній справі, за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

На виконання вказаних норм, господарським судом супровідним листом від 26.06.2015 спірний судовий наказ направлено на адресу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області для подальшого пред'явлення до виконання.

11.07.2017 оригінал вказаного судового наказу надійшов на адресу Господарського суду Дніпропетровської області разом із постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу від 13.04.2017. Постанова мотивована посиланням на приписи п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у чинній редакції) за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Керуючись зазначеними приписами чинного закону, господарський суд 12.07.2017 супровідним листом від 12.07.2017 № 904/2509/15/32267/17 направив оригінал вказаного наказу разом із копією постанови державного виконавця від 13.04.2017 на адресу Державної судової адміністрації України.

За норами ч. 1, 4, 5 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

За встановлених вище обставин, господарський суд доходить висновку, що наказ від 26.06.2015 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору повністю відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на час складання наказу).

З урахуванням вищевикладеного, заява Державної судової адміністрації України в частині вимог щодо внесення виправлень до судового наказу від 26.06.2015 по справі № 904/2509/15 задоволенню не підлягає, у зв'язку із недопущенням судом помилок при його оформленні.

При цьому, господарський суд зазначає, що заявник не позбавлений права звернутися до суду із заявою в порядку ст. 334 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимоги заявника про поновлення строку для пред'явлення спірного наказу до виконання господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 4 вказаної статті Закону унормовано, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 5 ст. 12 Закону).

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону).

Як встановлено судом, постанова державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документу стягувачу від 13.04.2017 надійшла до господарського суду 11.07.2017 та з урахуванням приписів абз. 2 ч. 4 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII невідкладно була направлена на адресу заявника разом із оригіналом судового наказу.

Згідно із штампом Державної судової адміністрації України, що міститься на копії спірного наказу, доданого заявником до заяви, оригінал наказу отримано адміністрацією 18.07.2018.

З урахуванням норм ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, строк пред'явлення спірного наказу до примусового виконання закінчився 13.07.2017.

Таким чином, заявник отримав наказ після спливу строку пред'явлення його до виконання.

У відповідності до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підготовленого на виконання постанови Пленуму № 8 від 28.09.2015 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у судових справах", отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред'явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України № 475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997; рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00 від 07.05.2002; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви" №41510/98 від 06.03.2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" №34647/97 від 17.06.2003).

Отже, враховуючи стислі строки пред'явлення виконавчих документів про стягнення судового збору до виконання та недопущення збитків державного бюджету, господарський суд вважає причину пропуску заявником строку на пред'явлення наказу до виконання поважною, заяву Державної судової адміністрації України в цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 328, 329 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву від 21.11.2018 № 10-24019/10 Державної судової адміністрації України задовольнити частково.

Поновити строк для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2015 по справі № 904/2509/15 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Удовенко Вікторії Геннадіївни в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

У решті вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 06.12.2018

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь