РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/11875/18

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36)

до Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (04073, м. Київ, Проспект Степана Бандери, 8)

про стягнення 1 741 062,00 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Селецький О.В. за дов.;

Від відповідача: Пархоменко С.Є. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (далі - відповідач) про стягнення 1 741 062, 00 грн., з яких: 1 674 622, 40 грн. основний борг, 36 319, 29 грн. інфляційне збільшення та 3 % річних у сумі 30 120, 31 грн.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поворотної фінансової допомоги № USE-12-72-D-17 від 27.04.2017 в частині повернення грошових коштів у визначений договором строк.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2018 позовну заяву у справі № 910/11875/18 залишено без руху на підставі статтей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

26.09.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.10.2018 у справі № 910/11875/18 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2018 року.

22.10.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити їх в повному обсязі.

У судовому засіданні 05.11.2018 судом без виходу до нарадчої кімнати проголошено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.11.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

14.11.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Присутній у підготовчому засіданні 19.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо винесення рішення у підготовчому засіданні, у зв'язку з визнанням відповідачем позову.

Представник відповідача надав пояснення по справі, зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Приписами частини третьої статті 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.11.2018р., відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «УКРСПЕЦЕКСПОРТ» (позикодавець) та Публічним акціонерним товариством «Завод «Маяк» (позичальник) було укладено Договір поворотної фінансової допомоги № USE -12-72-D-17 (далі Договір).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначеними цим Договором Позикодавець надає Позичальнику повороту фінансову допомогу (далі - Допомога) в розмірі, встановленому п. 2.1 Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю допомогу в порядку та на умовах, передбаченими Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору допомога надається в національній валюті України в розмірі 2 000 000,00 гривень (два мільйона гривень) (ПДВ не передбачено).

Згідно із п. 2.3. Договору допомога надається Позичальником шляхом перерахування Позикодавцем усієї суми, зазначеної в п 2.1 Договору, в безготівковому порядку на поточний рахунок Позичальника, зазначений в п.9.2 Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути всю отриману за п.2.1. Договору суму допомоги Позикодавцю в строк до 30.01.2018.

Відповідно до пункту 3.2. Договору допомога повертається шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Позикодавця, зазначений в п. 9.1. Договору.

Згідно із п.4.2. Договору у випадку несвоєчасного повернення Позичальником всієї суми або частини допомоги Позикодавець має право утримати належні суми з будь-яких коштів, що надійдуть на користь Позичальника.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що у випадку порушення своїх забов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, в тому числі сплачують штрафи, пені згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.1. Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

Згідно із п. 7.2. Договору термін повернення допомоги може бути продовжений за згодою Сторін, що оформляється Додатковою угодою до Договору.

Згідно ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На виконання умов Договору позивач сплатив (перерахував) відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1285 від 27.04.2017 року.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення фінансової допомоги в строк до 30.01.2018, а повернув позивачу лише частину грошових коштів в сумі 300 00, 00 грн., заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 700 000, 00 грн.

Позивач звернувся із заявою № USE-12.2-5871 від 30.05.2018 до відповідача та повідомив про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 25 377, 60 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору позивач утримав грошові кошти в сумі 25 377, 60 грн. за договором № USE-18.4.-222-D-17 від 15.12.2017.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із претензією № USE-13.1.-8213 від 25.07.2018 про сплату грошових коштів в розмірі 1 747 141, 11 грн., з яких : 1 674 622, 00 грн. основний борг, 48 041, 65 грн. інфляційне збільшення суми боргу та 24 477, 06 грн. 3 % річних.

У відповіді на претензію за вих. № 1352/104 від 10.08.2018 відповідач зазначив, що визнає частково заборгованість зазначену в претензії, не погоджується з наданим розрахунком інфляційного збільшення суми боргу та повідомив про неможливість погасити заборгованість по договору, у зв'язку з виниклим скрутним становищем.

Отже, позивач звернувся з позовом до суду щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 674 622, 00 грн., 36 319, 29 грн. інфляційного збільшення та 3 % річних у сумі 30 120, 31 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання коштів у розмірі 2 000 000, 00 грн. на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № USE -12-72-D- 17 від 27.04.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору Договору поворотної фінансової допомоги № USE -12-72-D- 17 від 27.04.2017 не повернув поворотну фінансову допомогу на суму грн 1 674 622, 00 грн., отже вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 3% річних за період з 30.01.2018 по 30.05.2018 у розмірі 16 906,85 грн. та з 31.05.2018 по 03.09.2018 у розмірі 13 213, 46 грн., інфляційного збільшення за період з лютого 2018 по липень 2018 року розмірі 36 319, 29 грн.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок 3% річних, здійснений позивачем за період з 30.01.2018 по 30.05.2018 у розмірі 16 906,85 грн. та з 31.05.2018 по 03.09.2018 у розмірі 13 213, 46 грн. та інфляційного збільшення за період з лютого 2018 по липень 2018 року розмірі 36 319, 29 грн., вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму 3% річних у розмірі 30 120, 31 грн. такию та інфляційного збільшення у розмірі 36 319, 29 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Господарський суд міста Києва , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "МАЯК" ( 04073, м. Київ, Проспект Степана Бандери, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 14307423) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ідентифікаційний код юридичної особи 21655998) суму основного боргу у розмірі 1 674 622 (один мільйон шістсот сімдесят чотири тисячі шістсот двадцять дві) грн. 70 коп., 3 % річних у розмірі 30 120 (тридцять тисяч сто двадцять) грн. 31 коп., інфляційного збільшення у розмірі 36 319 (тридцять шість тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 29 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 057(тринадцять тисяч п'ятдесят сім) грн. 96 грн.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова