ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 м.Дніпро Справа № 908/856/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 (суддя Федорова О.В., повне рішення складено 03.08.2018) у справі № 908/856/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міського району електричних мереж, м. Мелітополь, Запорізької області

до Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь, Запорізької області

про стягнення 824 121,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міського району електричних мереж звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області 576 099,33 грн. пені, 60588,12 грн. 3% річних та 187434,15 грн. інфляційних, усього 824121,60 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі № 908/856/18 позов задоволений частково: стягнуто з Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міського району електричних мереж пеню в сумі 422 865,15 грн., 3% річних в сумі 60 588,12 грн., інфляційні втрати в сумі 105 334,51 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4 415,91 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №31 від 01.10.2008 в частині своєчасної та повної оплати електричної енергії за березень - вересень 2016 року, січень, березень серпень, грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року. Оскільки мало місце прострочення грошового зобов’язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат (з урахуванням здійсненого перерахунку). Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені та встановлено, що пеня у сумі 0,03 грн. нарахована необґрунтовано, з урахуванням позовної давності про застосування якої заявлено позивачем пеня по рахункам за квітень серпень, грудень 2017 та січень лютий 2018 року за період з 26.05.2017 по 04.05.2018 за розрахунком суду складає 422 865,15 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення пені на 90%, посилаючись на недоведеність відповідачем відсутності коштів для сплати пені. В рішенні зазначено, що той факт, що частина вартості придбаної електричної енергії мала бути компенсована за рахунок відшкодування державою сум пільг та субсидій, не звільняє відповідача від обов'язку з оплати електричної енергії. Місцевим господарським судом також враховані інтереси позивача, який заперечує проти зменшення розміру нарахованої пені у повному обсязі і також посилається на важкий фінансовий стан підприємства.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі №908/856/18 в частині стягнення пені та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір пені на 90% до суми 42 286,51 грн.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та норм процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин у справі. Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не надано належну оцінку майновому стану відповідача та причинам, що зумовили виникненню заборгованості. Апелянт зазначає, що здійснює розрахунок за електричну енергію, в тому числі за рахунок пільг та субсидій, які несвоєчасно перераховуються на рахунок відповідача. Так, станом на 01.05.2018 заборгованість по субвенціям перед відповідачем складає 6525,5 тис. грн. Також апелянт посилається на те, що позивач безпідставно не реєструє податкові накладні, що призводить до додаткових витрат у вигляді сплати ПДВ.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.09.2018 відкрите провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі № 908/856/18.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №908/856/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2018 справу №908/856/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі № 908/856/18 прийнято до свого провадження, розгляд скарги розпочато спочатку та призначено у судове засідання на 05.12.2018.

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міського району електричних мереж проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач зазначає, що місцевим господарським судом належним чином досліджені всі обставини справи, надано оцінку доказам та доводам сторін та прийнято правильне рішення про відмову у зменшенні пені.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.12.2018, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, представник позивача підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго", яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", в особі начальника Мелітопольського міського району електричних мереж (постачальник електричної енергії) та Комунальним підприємством "Водоканал" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії №31, відповідно до пункту 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точки продажу електричної енергії визначаються додатком №2 "Точки продажу електричної енергії споживачу".

Сторони погодили в пункті 2.1 договору, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ).

Згідно з пунктом 2.3.4 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатку №5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії".

Згідно з пунктом 7.2 договору розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за чинними тарифами та у відповідності до чинного законодавства.

За умовами пункту 6 додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" в редакції додаткової угоди №15 від 27.02.2013 до договору постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну-вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем "Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Відповідно до пункту 9.4 договору в редакції додаткової угоди №17 від 10.07.2015 до договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобов'язань. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з березня 2016 року по березень 2018 року Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області споживало активну електричну енергію, про що складені акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію та рахунками за відповідний період.

Згідно з пунктом 10 додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" в редакції додаткової угоди №15 від 27.02.2013 до договору споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що рахунки оплачувались Комунальним підприємством "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області з простроченням. Дати та суми оплат підтверджуються наявними у справі копіями виписок по рахунку позивача, факсограм (спільні протокольні рішення) про взаєморозрахунки та актами звірки сторін.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Комунальним підприємством "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області умов договору про постачання електричної енергії №31 від 01.10.2008 в частині своєчасної та повної оплати електричної енергії за березень - вересень 2016 року, січень, березень серпень, грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року.

Суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов’язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.2.1 договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних-вимог доручень за активну електроенергію (пункт 10 додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію") споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Таким чином, договором про постачання електричної енергії №31 від 01.10.2008 сторони передбачили нарахування пені протягом усього періоду прострочення.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за прострочення оплати по рахункам за березень - вересень 2016 року, січень, березень серпень, грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року за загальний період з 13.04.2016 по 04.05.2018 в загальній сумі 576 099,33 грн.

Місцевий господарський суд здійснив перевірку розрахунку пені та визнав обґрунтованим нарахування пені за період з 13.04.2016 по 04.05.2018 в сумі 576 099,30 грн. Пеня в сумі 0,03 грн. нарахована необґрунтовано (позивач невірно вказав підсумкові суми пені по рахунку №31/3а від 01.04.2016, яка складає 22268,21 грн. замість 22268,22 грн., по рахунку №31/5а від 31.05.2017, яка складає 177 807,61 грн. замість 77 807,62 грн., по рахунку №31/2а від 28.02.2018, яка складає 23 458,90 грн. замість 23 458,91 грн.).

З урахуванням позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, місцевим господарським судом визнана обґрунтованою нарахована пеня по рахункам за квітень серпень, грудень 2017 та січень лютий 2018 року за період з 26.05.2017 по 04.05.2018, яка складає 422 865,15 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розмір пені у сумі 422 865,15 грн. сторонами не оспорюється, апеляційна скарга не містить будь-яких доводів щодо спростування вказаної суми.

Під час розгляду справи Комунальним підприємством "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області заявлене клопотання про зменшення розміру пені на 90%, в задоволенні якого місцевий господарський суд відмовив.

Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає таку відмову у зменшенні пені необґрунтованою та просить скасувати рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Санкції за прострочку виконання грошових зобов`язань передбачені статтями 217, 230, 231 Господарського кодексу України. При цьому, частина 1 статті 229 Господарського кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 218 Господарського кодексу України та статті 614 Цивільного кодексу України, які закріплюють принцип вини як підставу відповідальності боржника. За невиконання грошового зобов`язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій або бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання за будь-яких обставин.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Згідно частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Підставою для зменшення пені Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області зазначає складний фінансовий стан підприємства, повну оплату основного боргу за договором та відсутність у позивача збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання з боку відповідача (а.с. 77-79, том 6).

В запереченнях на позов Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області посилався на те, що несвоєчасна оплата за спожиту електричну енергію відбувається не з його вини, а через несвоєчасне та неповне відшкодування відповідачу з бюджету пільг та субсидій за споживачів.

Також Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області посилається на те, що позивач протиправно не реєструє податкові накладні за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року, внаслідок чого відповідач несе збитки у вигляді неотриманого податкового кредиту на суму 2 428 132,24 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, зазначив, що посилаючись на неможливість своєчасного розрахунку за придбану електричну енергію власними коштами відповідач повинен довести відповідні обставини. Зокрема, повинен надати належні докази на підтвердження свого майнового стану у спірному періоді (звіт про фінансові результати, довідку про рух коштів на рахунках). Комунальним підприємством "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області не надано доказів на підтвердження свого майнового стану на час виникнення прострочення сплати боргу.

На підтвердження майнового стану на час розгляду справи Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області надало баланс та звіт про фінансові результати за І квартал 2018 року, згідно яких за наслідками від операційної діяльності відповідач має збиток в розмірі 1 033 тис. грн. Між тим, Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснює господарську діяльність та отримує прибуток, що вбачається з фінансового звіту, - 1 155 тис. грн.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, заборгованість по субвенціям з бюджету перед відповідачем не звільняє Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області від обов'язку з оплати електричної енергії.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями (частина 1 статті 96 Цивільного кодексу України).

Апеляційний господарський суд зазначає, що місцевим господарським судом враховані інтереси позивача, який заперечує проти зменшення розміру нарахованої пені у повному обсязі, та надано оцінку майновому стану обох сторін.

В матеріалах справи містяться пояснення Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міського району електричних мереж щодо не реєстрації податкових накладних (а.с. 29-32, том 6), відповідно до яких у зв'язку з наявністю у заборгованості по заробітній платі і значного податкового боргу у товариства відсутні кошти для поповнення рахунку в системі електронного адміністрування для забезпечення можливості реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних всіх податкових накладних по операціях з постачання/передачі електричної енергії.

Як правильно зазначено місцевим господарським судом, виконання обов'язку відповідачем з оплати електричної енергії за договором не пов'язано із фактом реєстрації позивачем податкових накладних. Електрична енергія була поставлена позивачем відповідачу. У відповідача відповідно виник обов'язок з її оплати.

За приписами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач є господарюючим суб'єктом і відповідно до частини 1 статті 42 Господарського кодексу України здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик.

Підписавши договір про постачання електричної енергії відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків та правові наслідки порушення строків розрахунку.

Зважаючи на обставини справи, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про зменшення пені на 90%, місцевий господарський суд обґрунтовано та правильно застосував до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, частини першої статті 233 Господарського кодексу України.

Апеляційний господарський суд вважає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення пені, місцевим господарським судом дотриманий баланс інтересів сторін та правомірно відмовлено у зменшенні розміру неустойки (пені).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо неврахування місцевим господарським судом всіх обставин справи під час розгляду клопотання про зменшення пені, оскільки місцевим господарським судом надано оцінку не лише обставинам, зазначеним Комунальним підприємством "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області безпосередньо у заяві про зменшення пені, а всім запереченням і доказам, які подані відповідачем та позивачем під час розгляду справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 13.04.2016 по 04.05.2018 в сумі 60588,12 грн. та інфляційних втрат за період з 13.07.2016 по 30.04.2018 (використані індекси інфляції за період з липня 2016 року по березень 2018 року) у сумі 187 434,15 грн.

Місцевий господарський суд здійснив перевірку розрахунку та дійшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 60588,12 грн. та інфляційних втрат у сумі 105 334,51 грн.

Апеляційна скарга не містить заперечень щодо арифметичної правильності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності стягнення 3% річних та інфляційних втрат, перегляд рішення місцевого господарського суду в частині щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат не здійснюється (частина 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі № 908/856/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 у справі № 908/856/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Водоканал" Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.12.2018.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко