ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м.Дніпро Справа № 912/593/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецов В.О., Чередко А.Є.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від прокуратури: Колесніченко В.І., посвідчення НОМЕР_2 від 27.11.2015 р., прокурор відділу;

від відповідача: Сачівкін О.О., паспорт серії НОМЕР_1 від 14.04.2006 р., директор;

від відповідача: Бірюков А.О., ордер серії КР №006203 від 05.12.2018 р., адвокат;

представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника прокурора Кіровоградської області

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2018 року (суддя - Макаренко Т.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено та підписано 18.07.2018 року)

у справі № 912/593/18

за позовом керівника Олександрійської місцевої прокуратури, м. Олександрія

в інтересах держави

в особі Новгородської районної ради Кіровоградської області, смт. Новгородка Новгородського району Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи", смт. Новгородка Новгородського району Кіровоградської області

про стягнення 102 261,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Керівник Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах Новгородківської районної ради Кіровоградської області звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення-теплові енергетичні системи" про стягнення збитків у розмірі 102 261,80 грн, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що внаслідок порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення-теплові енергетичні системи" порядку проведення коригування тарифу на послуги теплопостачання (несвоєчасне подання на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення цін/тарифів розрахунків та документів, що підтверджували зменшення обсягів сплати єдиного соціального внеску із 37,06% до 22% ), відповідач незаконно отримав з районного бюджету кошти на опалення соціальної сфери району (лікарня, школи) по завищеному тарифу, у розмірі 102 261,80 грн. Такі кошти, за доводами прокурора, є збитками Новгородківського районного бюджету та підлягають відшкодуванню відповідно до приписів ст.ст. 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, ч. 10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 13 Закону України "Про теплопостачання" .

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, заступник прокурора Кіровоградської області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2018 року та прийняти нове рішення, яким позовну заяву керівника Олександрійської місцевої прокуратури задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з»ясуванням всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Апелянт посилається на те, що судом зроблено хибний висновок щодо відсутності складових елементів правопорушення з наявністю яких пов»язується настання наслідків, передбачених статтею 1166 ЦК України.

Так, у позовній заяві та доданих до неї документів зазначено, що рішенням Новгородківської районної ради № 264 від 04.10.2013 ТОВ «РАО- ТЕС» визнано єдиним виконавцем послуг з теплопостачання в Новгородківському районі.

У подальшому відповідач 28.07.2015 подав позивачу розрахунок тарифу на послуги теплопостачання, а позивач своїм рішенням № 453 від 23.10.2015 затвердив тариф на послуги з теплопостачання, що надаються установам, які фінансуються з районного бюджету та не мають засобів обліку теплової енергії, в розмірі 1126.07 грн. за 1 Гкал. Такий тариф позивачем було затверджено з 01 січня 2016 року на опалювальний сезон 2015/2016 років.

Як вбачається з Планового розрахунку тарифу на послугу з теплопостачання ТОВ «РАО-TEC» для споживачів II групи (бюджет) на період з 01.01.2016, в складову розрахунку тарифу, який затверджено рішенням позивача № 453 від 23.10.2015, закладено єдиний соціальний внесок на рівні 37,06%.

Верховною Радою України 24.12.2015 прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII пунктом 4 якого внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону викладено в новій редакції, згідно якої єдиний внесок встановлено у розмірі 22%. Вказаний Закон України опублікований в офіційному виданні - газеті «Голос України» від 31.12.2015 № 250 та набрав чинності з 01.01.2016.

Таким чином, з 01.01.2016 єдиний соціальний внесок із заробітної плати всіх категорій працівників зменшено і такий внесок становив 22% усіх доходів, що відповідно, потягло зменшення складової тарифу на послуги теплопостачання.

Як наслідок, одна із складових тарифу на теплопостачання, затвердженого рішенням Новгородківської районної ради № 453 від 23.10.2015, змінилася в сторону зменшення по причинам, які не залежать від жодної із сторін вказаних правовідносин (законодавча зміна).

Тобто, відповідач, знаючи про вказані законодавчі зміни (не заперечувалось в ході розгляду справи в суді першої інстанції), не вчинив жодних дій по наданню до районної ради скорегованого тарифу, хоча це прямий його обов'язок, установлений законом (протиправна поведінка), як наслідок районному бюджету завдана шкода, як кошти, які надмірно сплачені в сумі 102261,80 грн. (настання шкоди), саме не проведення коригування тарифу мало наслідком різницю між тими коштами, що були сплачені та тими, що мали б бути сплачені бюджетних коштів (причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди), окрім відповідача скорегований тариф на затвердження до Новгодківської районної ради не міг надати ніхто, знаючи це, вимоги закону виконані не були (вина завдавана шкоди).

У даному випадку відповідачем не надано жодного доказу, у чому полягає відсутність його вини щодо виконання вимог частини 10 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», хоча зазначена обставина підтверджена у судовому рішенні.

Незрозумілим та без посилання на відповідні норми законодавства є твердження суду першої інстанції щодо відсутності доказів внесення та затвердження змін до бюджету Новогородківської районної ради, які б свідчили про наявність таких збитків.

Вирішуючи питання щодо коштів, які надмірно сплачені за послуги теплопостачання, відсутній будь - який законодавчо визначений обов'язок Новгородківської районної ради вносити зміни до бюджету.

Щодо різниці в сумі, яка, на думку прокурора та позивача, підлягає стягненню з відповідача, то з вказаного питання в ході підготовчого судового засідання надано пояснення (лист № 01-27/211/1 від 27.04.2017), що сума коштів на відшкодування, яка вказана в рішенні сесії Новгородківської районної ради № 172 від 10.02.2017, різниться із сумою, яка вказана в довідці постійної комісії комунальної власності та регуляторної політики в зв'язку з тим, що при їх розрахунку в першому випадку було враховано планове використання теплової енергії на 2016 рік, а постійною комісією було уточнено по фактичному її використанню на 2016 рік.

Проте, у цих коштів ідентична правова природа, вони стосуються одного і того ж предмета використання, періоду використання, сплачені відповідачеві, що ніким не спростовано. У зав'язку з цим є необгрунтованим те, що судом першої інстанції не взято до уваги п.2 рішення Новгородківської районної ради №172 від 10.02.2017, яке ніким не оспорено та не скасовано та залишається чинним.

Проте, жодним законодавчим актом не наділено Новгородківську районну раду самостійно проводити коригування тарифу у зв'язку зі зміною однієї із її складових, цей порядок визначений п.10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому винесення будь - якого рішення на обговорення районною радою без її дотримання суперечило б вимогам чинного законодавства.

Проте, відповідачем не вжито жодних дій з цього приводу та кошти до районного бюджету відповідачем не повернуто, що і слугувало причиною звернення прокурором з даним позовом до господарського суду.

Апелянт звертає увагу суду, що однією із підстав представництва прокурором інтересів держави, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У даному випадку прокурором у позовній заяві обґрунтовано, що з 2016 року Новгородківською районною радою не вжито заходів, у тому числі й щодо звернення до суду з відповідною позовною заявою, а тому в межах, наданих законодавством, за захистом порушеного права держави звернувся прокурор.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Кіровоградської області та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 18.09.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.10.2018рік.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи №912/593/18 за позовом керівника Олександрійської місцевої прокуратури, м. Олександрія в інтересах держави в особі Новгородської районної ради Кіровоградської області, смт. Новгородка Новгородського району Кіровоградської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення - теплові енергетичні системи", смт. Новгородка Новгородського району Кіровоградської області про стягнення 102 261,80 грн., з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2018 для розгляду справи №912/593/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач), суддів: Кузнецов В.О., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2018 року прийнято до свого провадження справу №912/593/18 за апеляційною скаргоюзаступника прокурора Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2018 року (суддя - Макаренко Т.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено та підписано 18.07.2018 року), розгляд справи розпочато спочатку, та призначено на 06.12.2018 рік о 10-00 годині.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що доводи відповідача наведені в підтримку рішення є недостатньо аргументовані положеннями норм матеріального права та поданими до суду доказами.

До суду апеляційної інстанції представник позивача не з»явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( поштове повідомлення а.с.1196,199,т.2), заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав, своїх заперечень або заяв по суті апеляційної скарги не надав, що надає підстави суду розглянути справу на підставі наданих доказів, без його участі.

Відповідно до ч.11,12 статті 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживаня чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячі з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає позивача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без його участі.

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

У судовому засіданні 06.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги, меж, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази, заслухавши пояснення представника прокуратура та відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представників особисто у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2013 році ТОВ "РАО-ТЕС" уклало договори оренди спільної власності територіальних громад району (котельня Новгородківської ЦРЛ площею 293,2 кв.м., тепломережу загальною довжиною 691 погонний метр, топкові Верблюзького НВК, топкову Верблюзького НВК, Інгуло-Кам'янського НВК, Митрофанівського НВК, Петрокорбівського НВК, Спасівського НВК) як цілісного майнового комплексу та стало постачальником послуг "пар та гаряча вода" в комунальні заклади Новгородківського району.

Рішенням Новгородківської районної ради № 264 від 04.10.2013р. ТОВ "РАО-ТЕС" визнано єдиним виконавцем послуг з теплопостачання в Новгородківському районі, 16.12.13 ТОВ "РАО-ТЕС" включене до зведеного переліку суб'єктів природних монополій Антимонопольного комітету України з постачання послуг "пар та гаряча вода" в Новогродківському районі.

На виконання вимог п. 37 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 13 Закону України "Про теплопостачання", частин 2,3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.04 , п. 49 постанови КМУ № 869 від 01.06.11 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" відповідач подав (28.07.2015р.) розрахунок тарифу на послуги теплопостачання, а позивач своїм рішенням № 453 від 23.10.2015 року затвердив тариф на послуги з теплопостачання, що надаються установам, які фінансуються з районного бюджету та не мають засобів обліку теплової енергії, в розмірі 1126.07 грн. за 1 Гкал. Такий тариф позивачем було затверджено з 01 січня 2016 року на опалювальний сезон 2015/2016 років.

Пунктом 2 вказаного рішення визнано таким, що втратило чинність з 01 січня 2016 року рішення сесії районної ради від 04 жовтня 2013 року № 264 "Про затвердження тимчасових тарифів на теплопостачання".

Як вбачається з Планового розрахунку тарифу на послугу з теплопостачання ТОВ "РАО-ТЕС" для споживачів II групи (бюджет) на період з 01.01.2016 року, в складову розрахунку тарифу ( п. 4.2.4 та 4.3.3), який затверджено рішенням позивача № 453 від 23.10.2015 року, закладено єдиний соціальний внесок на рівні 37,06%.

24.12.15 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII пунктом 4 якого внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ч. 5 ст. 8 цього Закону викладено в новій редакції, згідно якої єдиний внесок встановлено у розмірі 22%. Вказаний Закон України опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" від 31.12.15 № 250 та набрав чинності з 01.01.16.

Таким чином, з 01.01.16 єдиний соціальний внесок із заробітної плати всіх категорій працівників зменшено і такий внесок становив 22% усіх доходів, що відповідно, потягло зменшення складової тарифу на послуги теплопостачання.

Відповідно до ч. 10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.04 у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, зменшення податків і зборів, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому, перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік зменшення. Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Таким чином, законодавець передбачив механізм, коли у разі зменшення складових тарифу в т.ч. зменшення податків і зборів, зменшується і сам тариф на комунальні послуги. При цьому Закон встановлює обов'язок виконавця/виробника (в даному випадку - ТОВ "РАО-ТЕС") в разі зміни складових тарифу провести коригування тарифу на житлово-комунальні послуги і подати їх на затвердження до органу, уповноваженого затверджувати такі ціни (в даному випадку - Новгородківська районна рада Кіровоградської області).

Разом із тим, встановлено, що ТОВ "РАО-ТЕС" не здійснювало коригування тарифу на послуги "пар та гаряча вода" у зв'язку із зменшенням єдиного внеску із 37,06 % до 22% та не подавало до Новгородківської районної ради відкоригований розрахунок тарифу на послуги теплопостачання, в результаті чого, за твердженням прокурора, з районного бюджету було зайво сплачено кошти, які за розрахунком прокурора та позивача становлять 102 261,80 грн.

Враховуючи відсутність інших постачальників послуг теплопостачання, необхідність опалювати соціальні об'єкти (школи, лікарня), з відповідачем було укладено ряд договорів на постачання теплової енергії із завищеним тарифом.

Так, Новгородківською районною лікарнею укладено із ТОВ "РАО-ТЕС" договір № 1 від 05.01.16 про закупівлю 750 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 844 552,50 грн., договір № 2 від 26.04.16 про закупівлю 299,16 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 336875,10 грн., договір № 1 від 31.10.16 про закупівлю 426 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 479 705,82 грн.

Відділом освіти Новгородківської РДА укладено із ТОВ "РАО-ТЕС" договір № 1 від 11.01.16 та додаткову угоду № 1 від 21.04.16 про закупівлю 1 404,05 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 1 581 058,56 грн.; договір № 1 від 17.10.16 та додаткові угоди до нього № 1 від 08.11.16 та № 2 від 21.11.16 про закупівлю 1089 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 1226290,23 грн.

З твердженням прокурора усі зазначені договори були укладені для постачання послуги "Пар та гаряча вода" в опалювальний період 2016 року за тарифом 1 126,07 грн. за 1 Гкал та оплачені у повному обсязі, з районного бюджету.

10.02.17 Новгородківська районна рада прийняла рішення № 172, яким ухвалила :

- провести коригування тарифу на теплопостачання, що надаються ТОВ "РАО-ТЕС" установам, які фінансуються з районного бюджету, з 01січня 2017 року, в розмірі 1397,19 грн. за 1 Гкал (п.1 вказаного рішення);

- ТОВ "РАО-ТЕС" до 01.06.17 повернути до районного бюджету прибуток в розмірі 99 373,20 грн., необґрунтовано отриманий в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в результаті зменшення ставки єдиного соціального внеску;

- Необґрунтовано отриманий прибуток повертати до бюджету щомісячно рівними частками від загальної суми;

- Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію районної ради з питань бюджету, фінансової діяльності, соціально-економічного розвитку, комунальної власності та регуляторної політики.

Листами за підписом голови районної ради на адресу ТОВ "РАО-ТЕС" за № 01/27/157/1 від 26.04.17, № 01/27/243/1 від 03.07.17, № 01-27/251/1 від 13.07.17 позивач неодноразово вимагав повернення необґрунтовано отриманого прибутку до районного бюджету. Проте, відповідачем не вжито жодних дій з цього приводу та кошти до районного бюджету не відповідачем не повернуто, що і слугувало причиною звернення прокурором з даним позовом до господарського суду.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення-теплові енергетичні системи" із позовом про стягнення збитків у розмірі 102 261,80 грн, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору, позивач - керівник Олександрійської місцевої прокуратури, м. Олександрія в інтересах держави в особі Новгородської районної ради посилався на те, що внаслідок порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток альтернативного опалення-теплові енергетичні системи" порядку проведення коригування тарифу на послуги теплопостачання (несвоєчасне подання на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення цін/тарифів розрахунків та документів, що підтверджували зменшення обсягів сплати єдиного соціального внеску із 37,06% до 22% ), відповідач незаконно отримав з районного бюджету кошти на опалення соціальної сфери району (лікарня, школи) по завищеному тарифу, у розмірі 102 261,80 грн. Такі кошти, за доводами прокурора, є збитками Новгородківського районного бюджету та підлягають відшкодуванню відповідно до приписів ст.ст. 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, ч. 10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 13 Закону України "Про теплопостачання" .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що господарський суд не наділений повноваженнями щодо встановлення обгрунтованості чи необгрунтованості отримання прибутку суб'єктом господарювання, не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх складових, небхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за нормами ст. 22, 1166, 1192 ЦК України.

Крім того, суд виходив з того, що доказів того, що позивачем вживалися заходи щодо прийняття рішення з метою коригування тарифу у зв'язку із зміною складової тарифу, а саме єдиного соціального внеску, до матеріалів справи не подано.

Доказів визнання недійсним чи нечинним рішення позивача від 23.10.2015 року № 453, яким було затверджено тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються установам, які фінансуються з районного бюджету з 01.01.16р., сторонами до матеріалів справи не подано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Положеннями статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження, серед яких зазначено встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 2 частини 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Приписами ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" унормовано, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

При цьому пунктом 37 частини першої статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб'єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Порядок встановлення та зміни тарифів регулюється ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.04 частиною 2 якої передбачено, що виконавці/виробники здійснюються розрахунки економічно обгрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

За приписами статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Згідно п. 49 постанови КМУ № 869 від 01.06.11 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальнві послуги" для встановлення одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання ліцензіат подає уповноваженому органові відповідної територіальної громади, на території якої ліцензіат провадить діяльність у друкованому та електронному вигляді заяву і розрахунки тарифів на плановий період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Відповідно до ч. 10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.04 у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, зменшення податків і зборів, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік зменшення. Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Таким чином, законодавець передбачив механізм, коли у разі зменшення складових тарифу в т.ч. зменшення податків і зборів, зменшується і сам тариф на комунальні послуги. При цьому Закон встановлює обов'язок виконавця/виробника (в даному випадку - ТОВ "РАО-ТЕС") в разі зміни складових тарифу провести коригування тарифу на житлово-комунальні послуги і подати їх на затвердження до органу, уповноваженого затверджувати такі ціни (в даному випадку - Новгородківська районна рада Кіровоградської області).

Разом із тим, встановлено, що ТОВ "РАО-ТЕС" не здійснювало коригування тарифу на послуги "пар та гаряча вода" у зв'язку із зменшенням єдиного внеску із 37,06 % до 22% та не подавло до Новгородківської районної ради відкоригований розрахунок тарифу на послуги теплопостачання.

Рішенням позивача від 10.02.17 № 172 ухвалено зобов'язати ТОВ "РАО-ТЕС" до 01.06.17 повернути до районного бюджету прибуток в розмірі 99 373,20 грн., необґрунтовано отриманий в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в результаті зменшення ставки єдиного соціального внеску.

За поясненнями позивача (лист № 01-27/211/1 від 27.04.2017р.) сума коштів на відшкодування, яка вказана в рішенні сесії районної ради від 10 лютого 2017 року № 172, різниться із сумою, яка вказана в довідці постійної комісії комунальної власності та регуляторної політики в зв'язку з тим, що при їх розрахунку в першому випадку було враховано планове використання теплової енергії на 2016 рік, а постійною комісією було уточнено по фактичному її використанню на 2016 рік.

Розрахунок проведено постійною комісією районної ради з питань бюджету, фінансової діяльності, соціально-економічного розвитку, комунальної власності та регуляторної політики при опрацюванні і попередньому розгляді питання "Про коригування тарифу на послуги з теплопостачання", що належить до її повноважень згідно "Положення про постійні комісії Новгородківської районної ради сьомого скликання, затвердженого рішенням сесії районної ради від 24.12.2015р. № 11.

Суд враховує, що в укладених між відповідачем та Новгородківською районною лікарнею договорах № 1 від 05.01.16 про закупівлю 750 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 844 552,50 грн., № 2 від 26.04.16 про закупівлю 299,16 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 336875,10 грн., № 1 від 31.10.16 про закупівлю 426 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 479 705,82 грн., а також в укладених між відповідачем та Відділом освіти Новгородківської РДА договорах № 1 від 11.01.16 ( з додатковою угодою № 1 від 21.04.16 про закупівлю 1 404,05 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 1 581 058,56 грн), № 1 від 17.10.16 з додатковими угодами до нього № 1 від 08.11.16 та № 2 від 21.11.16 про закупівлю 1089 Гкал послуги "Пар та гаряча вода" на загальну суму 1226290,23 грн. сторонами узгоджено, що споживачі зобов'язуються сплачувати вартість наданого йому товару за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договорами.

Суд також враховує, що листом № 01-7/334 від 01.03.2018 Управління Державної казначейської служби України у Новгородківському районі Кіровоградської області повідомило Новгородківський відділ Олександрійської міської прокуратури, що по укладеним договорам ТОВ "РАО-ТЕС" з Новгородківською районною лікарнею в 2016 році:

- Договір № 1 від 05.01.2016 проведено видатків на суму 844 552,50 грн.;

- Договір № 2 від 26.04.2016р. проведено видатків на суму 336875,10 грн;

- Договір № 1 від 31.10.2016р. проведено видатків на суму 479705,82 грн.;

По укладеним договорам ТОВ "РАО-ТЕС" з відділом освіти Новгородківської РДА в 2016 році:

- Договір № 1 від 11.01.2016р. та по додатковій угоді №1 від 21.04.2016р. проведено видатків на суму 1581058,56 грн.;

- Договір № 1 від 17.10.201,6 та додаткових угод до нього № 1 від 08.11.16 та № 2 від 21.11.16 проведено видатки на суму 1226267,70 грн.

Видатки проведені за фактично надані послуги теплопостачання по КЕКВ 2271 "Оплата теплопостачання".

Вказані суми по договорам є коштами районного бюджету Новгородківської районної ради, а Відділ світи Новгородківської РДА та Новгородківська центральна районна лікарня є відповідними розпорядниками коштів районного бюджету, через яких вказані кошти перераховані ТОВ "РАО-ТЕС" за послуги теплопостачання.

У зв'зку з тим, що касові видатки по Новгородківській районній лікарні та Відділу освіти Новгородківської РДА проведені відповідно до укладених договорів, у бухгалтерському обліку вищевказаних установ немає підстав відображати дебіторську заборгованість від ТОВ "РАО-ТЕС".

Крім того, враховуючи, що це касові видатки минулих років, відповідно до Бюджетного кодексу України повернення касових видатків минулих років у разі постанови судом рішення щодо стягнення з ТОВ "РАО-ТЕС" шкоди "Надмірно сплачених коштів за завищеними тарифами" має зараховуватися в доходи районного бюджету, а саме на рахунок № 0264 "Інші надходження", код 24060300, отримувач "УК у Новгор.р-ні/Новгород.р-н/24060300", код отримувача 37858176, банк отримувача - ГУДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016.

Листом № 01-7/604 від 03.05.2018р. Управління Державної казначейської служби України у Новгородківському районі Кіровоградської області деталізувало усі проведені Новгородківською центральною лікарнею та Відділом освіти Новгородківської РДА проплати, здійсненні за такими договорами на користь ТОВ "РАО-ТЕС", зазначивши дати операції, номери платіжних доручень та суми. У вказаному листі також зазначено, що будь-яких повернень вказаних коштів від ТОВ "РАО-ТЕС" до бюджету не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав може бути відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За частиною 2 цієї статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Тобто, для настання відповідальності за нормами статті 1166 ЦК України необхідно встановити усі складові елементи правопрушення:

- протиправної поведінки відповідача;

- настання шкоди;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди;

- наявність вини завдавача шкоди.

За нормами статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 (в редакції від 24.10.03) встановлено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, як її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Проте, прокурором та позивачем не подано до матеріалів справи жодних доказів, які свідчать про наявність шкоди у позивача.

Зокрема, не надано доказів внесення та затвердження змін до бюджету Новгородківської районної ради, які б свідчили про наявність таких збитків, які були визначені рішенням позивача № 172 від 10.02.2017 року.

Крім того, пунктом 2 вказаного рішення ТОА "РАО-ТЕС" до 01.06.2017 року зобов'язано повернути до районного бюджету прибуток в розмірі 99 373,20 грн., необгрунтовано отриманий в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016р. в результаті зменшення ставки єдиного соціального внеску.

Разом з тим, позивачем подано з позовною заявою довідку постійної комісії з питань бюджету, фінансової діяльності, соціально-економічного розвитку, комунальної васності та регуляторної політики щодо розрахунку повернення неправомірно отриманого прибутку від ТОВ "РАО-ТЕС", зідно якої "різниця переплати становить 102 261,80 грн." (розділ VIII Довідки).

Як вбачається з матеріалів справи, кошти з бюджету Новгородківської районної ради виділялись не відповідачу, а Новгородківській районній лікарні та Відділу освіти Новгородківської РДА, як розпорядникам бюджетних коштів, для оплати послуг "Пар та гаряча вода" та були перераховані за договорами на постачання теплової енергії, укладеними між відповідачем та зазаначеними Новгородківській районній лікарні та відділу освіти Новгородківської РДА. Причому, як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладених між ТОВ "РАО-ТЕС" з Новгородківською районною лікарнею в 2016 році, по:

- Договору № 1 від 05.01.2016 проведено видатків на суму 844 552,50 грн.;

- Договору № 2 від 26.04.2016р. проведено видатків на суму 336875,10 грн;

- Договору № 1 від 31.10.2016р. проведено видатків на суму 479705,82 грн.;

по укладених між ТОВ "РАО-ТЕС" з відділом освіти Новгородківської РДА в 2016 році:

- Договору № 1 від 11.01.2016р. та по додатковій угоді №1 від 21.04.2016р. проведено видатків на суму 1581058,56 грн.;

- Договору № 1 від 17.10.2016 та додаткових угод до нього № 1 від 08.11.16 та № 2 від 21.11.16 проведено видатки на суму 1226267,70 грн.

Сторонами не заперечується факт укладення таких договорів та отримання відповідачем коштів за такими договорами.

Вказане також свідчить, що кошти перераховувались навіть за додатковими угодами, укладеними у жовтні 2016 року, незважаючи на те, що Закон України від 24.12.2015р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909 - VIII, пунктом 4 якого внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ч. 4 ст. 8 цього Закону викладено в новій редакції, згідно якої єдиний внесок встановлено у розмірі 22%, був опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" від 31.12.15р. № 250 та набрав чинності з 01.01.16. Тобто, факт внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є загальновідомим і не потребуває встановлення дати, коли позивач про нього дізнався, будучи органом місцевого самоврядування.

Разом з тим, прокурором та позивачем не подано до матеріалів справи доказів, які б свідчили, що позивачем вживалися заходи щодо спонукання відповідача до подання до Новгородківської районної ради необхідних документів з метою коригування тарифу у зв'язку із зміною складової тарифу, а саме єдиного соціального внеску, в тому числі і щодо подання відповідного позову на протязі 2016 року.

З листа позивача № 01-27/211/1 від 27.04.2017р. вбачається, що Новгородківська районна рада лише у 2017 році почала звертатись до ТОВ "РАО-ТЕС" про повернення зазначених коштів, пославшись, що факт завищення тарифу було встановлено лише при коригуванні тарифу у зв'язку із зміною складової, а саме підвищення мінімальної заробітної плати з січня 2017 року.

Доказів того, що позивачем вживалися заходи щодо прийняття рішення з метою коригування тарифу у зв'язку із зміною складової тарифу, а саме єдиного соціального внеску, до матеріалів справи не подано.

Доказів визнання недійсним чи нечинним рішення позивача від 23.10.2015 року № 453, яким було затверджено тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються установам, які фінансуються з районного бюджету з 01.01.16р., сторонами до матеріалів справи не подано.

Господарський суд вважає слушними доводи відповідача, що ні нормами ч.10 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, ні іншими нормами чинного законодавства не визначено строк, в який виконавці/виробники зобов'язані провести коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подати на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифіав.

Відсутність вказаного строку та відсутність факту визнання недійсним у судовому порядку чи нечинним рішення позивача від 23.10.2015 року № 453, яким були затверджені тарифи, виключає неправомірність дій чи бездіяльність відповідача.

Між тим, рішення "Про коригування тарифу на послуги з теплопостачання" № 172 від прийнято позивачем лише 10.02.2017 року. Причому, таким рішенням проведено коригування тарифу на послуги з теплопостачання, що надаються ТОВ "РАО-ТЕС" установам, які фінансуються з районного бюджету, з 01.01.2017р., в розмірі 1 397,19 грн. за 1 Гкал, проте не визнано таким, що втратив чинність з будь-якої дати, яку позивач вважає правомірною, попередній тариф, встановлений рішенням позивача № 453 від 23.10.2015р.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами відповідача, що необхідна складова для відповідальності, визначена ч. 1 ст. 1166 ЦК України в даному випадку відсутня.

Відсутність вказаного строку виключає також такі складові для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за нормами ст. 22 ЦК України, як протиправна поведінка, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вину.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що до складу тарифу включені окремі складові, вартість яких суттєво збільшилась після затвердження тарифу рішенням позивача від 10.02.17 № 172, а коригування по збільшеній вартості також не проводилось, враховуючи, що вказане рішення позивача не є предметом спору по даній справі.

Крім того, господарський суд враховує доводи відповідача, що відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до позовної заяви, прокурор просить стягнути кошти в розмірі 102 261, 80 грн. на "користь районного бюджету Новгородківської районної ради Кіровоградської області" .

Проте, норми вказаної статті поширюються виключно на відносини між юридичними та фізичними особами, а не на відносини між суб'єктами господарювання та бюджетом районної ради.

Районний бюджет не є ні юридичною особою, ні фізичною особою, що виключає можливість обгрунтування та задоволення позовних вимог на підставі норм ст. 1166 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор посилається у позовній заяві, що кошти в сумі 102 261,80 грн. є зайво перерахованими коштами (а.с.11, т.1.), а позивач у рішенні № 172 від 10.02.2017р. зобов'язав відповідача "повернути до районного бюджету необгрунтовано отриманий прибуток в результаті зменшення ставки єдиного соціального внеску " (а.с.10, т.1), проте "зайво перераховані кошти" та "необгрунтовано отриманий прибуток" не є такими втратами позивача, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків відповідно до норм ст. 22, 1166, 1192 ЦК України.

Аналогічне роз»яснення міститься в п. 2 листа Вищого господарського суду України « Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» № 01-06/20/2014 від 14 січня 2014 року, в якому зазначено, що безпідставне перерахування коштів не є втратами, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до п.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2018 у справі № 912/593/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 10.12.2018року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко