ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.12.2018 р. Справа№ 914/1693/18

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянув заяву: ОСОБА_1, м.Львів-Винники

про: забезпечення позову

у справі №914/1693/18

за позовом: ОСОБА_1, м.Львів-Винники

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту", м.Львів

про стягнення вартості частини майна товариства. Ціна позову: 218264,58грн.

Представники: без виклику сторін.

Суть спору: на розгляд до Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" про стягнення вартості частини майна товариства у розмірі 218264,58грн.

Ухвалою суду від 17.09.2018р. у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 17.09.2018р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче провадження призначено на 10.10.2018р.

Ухвалою суду від 10.10.2018р. витребувано додаткові документи та підготовче засідання відкладено на 07.11.2018р.

В підготовчому засіданні 07.11.2018р. оголошено перерву до 15.11.2018р.

Ухвалою суду від 15.11.2018р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 22.11.2018р.

15.11.2018р., за вх.№3038/18, в документообігу суду зареєстровано подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову. Ухвалою суду від 19.11.2018р. заяву про забезпечення позову повернуто позивачу з підстав викладених в ній.

В підготовчому засіданні 19.11.2018р. оголошено перерву до 11.12.2018р.

06.12.2018 до господарського суду поступив лист Регіонального сервісного центру у Львівській області (на виконання ухвали суду від 22.11.2018) з інформацією про те, що станом на 28.11.2018 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» не зареєстровано жодного транспортного засобу.

10.12.2018р., за вх.№3284/18, позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253) вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань, щодо всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі щодо: 83/100 частки адміністративного корпусу літ.Б-3 за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, загальною площею 663,8 кв.м., (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); трансформаторної підстанції літ.Ф-1 загальною площею 27,7 кв.м., з відповідними спорудами: пропарочна камера «б» - 240,0 кв.м., естакада «б'» - 5501,8 кв.м., шляхи «в» - 610 кв.м. за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); будівель і споруд, воріт, електромережі зовнішнього освітлення, каналізації, котельні, огорожі, пропарочної камери, прохідної, силової кабельної лінії, трансформаторної підстанції, шляхів і площадок, адміністративного корпусу та іншого майна за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, які належить на праві власності ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253), крім житлових будинків в м.Львові по вул.Китайська, вул.Мучна та вул.Тупікова, що передані товариством на баланс Львівської міської ради.

В обгрунтування заяви позивач зазначає, що він звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» про стягнення вартості частини майна товариства, у зв'язку з виходом позивача із складу учасників товариства. Позивач в позовній заяві попередньо зазначив ціну позову в сумі 218 264,58 грн.

Для визначення дійсної ринкової вартості активів ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» та остаточної вартості частки, яка підлягає виплаті, позивач подав суду клопотання про призначення комплексної оціночно-будівельної, економічної, товарознавчої судової експертизи, яка має визначити остаточну суму, що підлягає виплаті позивачу. Наведені клопотання та позовна заява обгрунтовуються тим, що відповідач не надає доказів фінансового стану товариства та наявності в товариства майна, що свідчить про перешкоджання відповідачем у визначенні вартості частки позивача в частині майна товариства.

Позивач звертає увагу, що відповідач надав суду Відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги та просить суд відмовити в позові. Також наголошує на тому, що відповідачем 29.10.2018р. додано до матеріалів справи разом з клопотанням Перелік основних засобів ТзОВ «БМПП Побуту», згідно якого в примітках:

1) до рядку №1 вказано, що Будівля, склад продано згідно договору купівлі-продажу будівлі від 24.10.2018р.

2) до рядку №4 вказано, що Естакада бетонна продана згідно договору купівлі-продажу №28/13 від 01.06.2018р.

3) до рядку №20 вказано, що Нежитлове приміщення (ГРП) продано згідно договорів купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі від 23.04.2018р. та від 25.04.2018р.

Позивач зазначає, що про відчуження майна відповідачем свідчать записи в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №139780882 від 01.10.2018р., в якій станом на 01.10.2018р. вказано, що відповідач є власником будівлі, складу літ.У-1 загальною площею 416,3 кв.м. за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, а згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №145457515 від 15.11.2018р. відомості про право власності на таку будівлю складу відсутня, що, на думку Позивача, доводить факт відчуження відповідачем такого майна під час розгляду даної справи в суді.

Позивач вважає, що відповідач має намір відчужити майно товариства і ухилитись від виконання можливого рішення суду, оскільки відповідач почав продавати майно після подання позивачем заяви про вихід з товариства і продовжує його продавати після звернення позивача з позовною заявою до суду.

Крім того, відповідач вчиняє дії для ухилення від виплати позивачу вартості частини майна в товаристві, а відчуження нежитлових приміщень (ГРП), будівлі складу та бетонної естакади вже призведе до утруднення виконання можливого рішення суду та проведення їх оцінки, а продаж решти майна, може призвести не лише до утруднення, а й до неможливості виконання можливого рішення суду про стягнення вартості частки.

Окрім того, Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не надав суду оборотно-сальдових відомостей по рахунках №103, 104, 105 та 131 станом на час виходу позивачки з товариства, та не надав таких відомостей на даний час, чим вчиняє дії з приховування майна товариства з метою його відчуження.

На переконання позивача (ОСОБА_1) є всі підстави для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту», оскільки ціна позову в даній справі попередньо визначена позивачем в сумі 218 264,58 грн. і за результатами судової експертизи буде збільшена, а залишкова вартість всього майна, яке згідно наданого відповідачем Переліку основних засобів ТзОВ «БМП Побуту» становить всього лише 140 235,57 грн.

Позивач наголошує, що вказані ним у поданій заяві заходи забезпечення позову не порушуватимуть права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду, оскільки такі заходи лише дозволяють зафіксувати наявні на час розгляду справи майнові права на рухоме та нерухоме майно відповідача. Вжиття заходів до забезпечення позову, зазначених у заяві, сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, сприятиме проведенню експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства для обчислення вартості частини майна, що належить учаснику, у зв'язку з виходом та в разі задоволення позову забезпечить можливість відновлення його порушених прав.

З приводу пропозиції щодо зустрічного забезпечення, Позивач пропонує внести на депозит суду суму в 2 000 грн.

Розглянувши подану заяву, суд прийшов до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню. При цьому суд керувався наступним.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.(ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Відповідно до п.4.1 та 5.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» в редакції від 20.03.2015 року ОСОБА_1 є одним з учасників товариства та її частка в статутному капіталі товариства складає 23,27%, що становить 26 707,10 грн.

28.11.2016 ОСОБА_1 надіслала товариству нотаріально посвідчену заяву від 09.11.2016 про вихід з товариства. Заява отримана відповідачем 30.11.2016, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №79 3.

У заяві ОСОБА_1 просила, зокрема, виплатити їй вартість частини майна товариства, пропорційну її частці у статутному капіталі, у зв»язку із виходом з товариства, та провести виплату після затвердження звіту за 2016 рік, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Станом на 12.09.2018 (на дату звернення позивачки до суду з позовом про стягнення вартості частини майна товариства, пропорційну її частці у статутному капіталі) виплата товариством не проведена.

З матеріалів у справі вбачається, що 28.11.2016 ОСОБА_1 скеровувала ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» заяву про надання балансів і звітів про фінансові результати товариства, у тому числі й за 2016 рік.

Заява залишена відповідачем без розгляду. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Дослідивши в порядку ст.87 ГПК України докази у справі, серед яких і подані заявником в додаток до заяви документи на підтвердження того, що відповідачем здійснюється відчуження майна після подання позивачем товариству заяви про вихід з товариства, у тому числі й після порушення провадження у справі (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №139780882 від 01.10.2018р., Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №145457515 від 15.11.2018р.), за рахунок якого, у разі задоволення позову, могло б бути виконане судове рішення, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Стосовно співмірності заходів до забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, виходячи із заявленої ним вимоги про стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства, суд виходить з того, що на момент розгляду судом вказаної заяви про забезпечення позову, до встановлення судом дійсної (ринкової) вартості майна товариства, що вимагає отримання висновку судової експертизи, відсутня інформація про ринкову вартість майна відповідача, рівно ж як і відсутня інформація про вартість частки позивача, пропорційної 23,27% в статутному капіталі відповідача, що підлягає до виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

За змістом частини першої статті 66 та статті 139 ГК України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов'язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (стаття 76 ГПК України). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу, ТзОВ Будівельно-монтажне підприємство побуту», вчиняти дії щодо відчуження (продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань) належного товариству майна, жодним чином не перешкодить використанню вказаного позивачем у заяві майна у господарській діяльності відповідача та не зачіпає інтересів третіх осіб.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21.01.1999 в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" від 22.02.2007 в справі "Красуля проти Росії" від 05.05.2011 в справі "Ільяді проти Росії" від 28.10.2010 в справі "Трофимчук проти України" від 09.12.1994 в справі "Хіро Балані проти Іспанії" від 01.07.2003 в справі "Суомінен проти Фінляндії" від 07.06. 2008 в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється, зокрема, на цивільний, господарський процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253) вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань, щодо всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі щодо: 83/100 частки адміністративного корпусу літ.Б-3 за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, загальною площею 663,8 кв.м., (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); трансформаторної підстанції літ.Ф-1 загальною площею 27,7 кв.м., з відповідними спорудами: пропарочна камера «б» - 240,0 кв.м., естакада «б'» - 5501,8 кв.м., шляхи «в» - 610 кв.м. за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); будівель і споруд, воріт, електромережі зовнішнього освітлення, каналізації, котельні, огорожі, пропарочної камери, прохідної, силової кабельної лінії, трансформаторної підстанції, шляхів і площадок, адміністративного корпусу та іншого майна за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, які належить на праві власності ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253), крім житлових будинків в м.Львові по вул.Китайська, вул.Мучна та вул.Тупікова, що передані товариством на баланс Львівської міської ради - підлягає до задоволення повністю.

Щодо зустрічного забезпечення слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст. 140 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Зважаючи на те, що позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна, яке належить на праві власності ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» і не передбачає заборону його використання у власній господарській діяльності, то ризики щодо заподіяння шкоди відповідачу у зв»язку з цим є мінімальними. Відповідач не позбавлений можливості використовувати власне майно у господарській діяльності, а лише обмежується у праві його відчужувати.

Враховуючи наведене вище, положення коментованої статті та встановлені критерії щодо визначення способу зустрічного забезпечення, зважаючи на обставини справи, наявність мінімальних ризиків щодо заподіяння шкоди відповідачу наведеним вище забезпеченням позову, суд приходить до висновку встановити розмір зустрічного забезпечення в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 140, 141, 144, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову від 10.12.2018р. (вх. № 3284/18 від 10.12.2018) у справі № 914/1693/18 задоволити повністю.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253) вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань, щодо всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі щодо: 83/100 частки адміністративного корпусу літ.Б-3 за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, загальною площею 663,8 кв.м., (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); трансформаторної підстанції літ.Ф-1 загальною площею 27,7 кв.м., з відповідними спорудами: пропарочна камера «б» - 240,0 кв.м., естакада «б'» - 5501,8 кв.м., шляхи «в» - 610 кв.м. за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості: 101); будівель і споруд, воріт, електромережі зовнішнього освітлення, каналізації, котельні, огорожі, пропарочної камери, прохідної, силової кабельної лінії, трансформаторної підстанції, шляхів і площадок, адміністративного корпусу та іншого майна за адресою м.Львів, вул.Зелена, 253, які належить на праві власності ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253), крім житлових будинків в м.Львові по вул.Китайська, вул.Мучна та вул.Тупікова, що передані товариством на баланс Львівської міської ради.

4. Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; АДРЕСА_1).

5. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (ідентифікаційний код юридичної особи 03059117, місцезнаходження 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253).

6. Заявнику (позивачу) надати суду до 20.12.2018 усі належні та допустимі докази вчинення усіх дій по зустрічному забезпеченню позову, зокрема, по зарахуванню на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області (№0738, ідентифікаційний код - 03499974, банк - Державна казначейська служба України, МФО 820172) суми коштів в розмірі 2000,00 грн.

7.Строк пред'явлення ухвали до примусового виконання - три роки з наступного дня після її прийняття.

8.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

9.Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Кітаєва С.Б.