ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 Справа № 917/1408/18

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс-Україна", вул.Польова, буд.1, с.Косівщина, Сумський район, Сумська область, 42342

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, квартал 101, б.1, кв.119, м.Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 108 911,36 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: ОСОБА_2, довіреність № 209 від 07.12.18 р.

представник відповідача: не з"явився

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіс-Україна" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 108 911,36 грн. заборгованості за договором поставки № 01/03-16 від 01.03.2016р.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплату за поставлений товар в повному обсязі.

Ухвалою від 16.11.18р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, судове засідання у справі призначити на 11.12.2018; визначити відповідачу строк до 10.12.2018 р. для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, оформлений згідно з вимогами ч. 3 ст. 165 ГПК України.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, представника не направив, в строк до 11.12.2018 р. заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надіслав, відзив на позовну заяву не надав.

При цьому, за висновками суду, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: квартал 101, б.1, кв.119, м.Кременчук, Полтавська область, 39600

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

« 01» березня 2016 року між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» («Постачальник») та ФО-П ОСОБА_1 («Покупець») було укладено договір поставки № 01/03-16 (надалі - «Договір № 01/03-16»)

Відповідно до п.1.1. Договору № 01/03-16, Постачальник зобовязується передати товар у встановлений Договором строк у власність Покупця для використання його у підприємницькій діяльності - промисловій переробці або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму згідно Договору.

Предметом поставки відповідно до п.1.3. Договору № 01/03-16 є жива птиця - (надалі «Товар»).

Згідно з п. 4.1. Договору № 01/03-16 поставка здійснюється на умовах EXW - «Інкотермс» в редакції 2000 року (Сумська область, Сумський район, с. Косівщина, вулиця Польова, будинок 1).

Згідно з п.6.2. Договору № 01/03-16 оплата ОСОБА_3 Покупцем провадиться у наступному порядку:

передоплата 10% від загальної суми даного Договору - 100 000,00 (сто тисяч грн.,

00 коп.) гривень, у тому числі ПДВ 20%, протягом одного календарного дня з дати підписання Договору, але не пізніше 03 березня 2016 року;

оплата в розмірі 90% від загальної суми даного Договору - 900 000,00 (девятсот тисяч грн., 00 коп.), у тому числі ПДВ 20% провадиться Покупцем не пізніше 12 березня 2016 року.

Згідно з умовами п.7.3. Договору № 01/03-16, передача ОСОБА_3 здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки партії товару та датою прийняття партії товару вважається дата видаткової накладної на відпуск товарів Покупцю.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору № 01/03-16 він передав, а Відповідач прийняв у власність ОСОБА_3 у кількості 91 976 на загальну суму 919 760,00 грн з ПДВ .

В підтвердження цього позивач надав видаткові накладні № САВ011322 від 02.03.2016 р., № САВ011649 від 03.03.2016 р., № САВ011650 від 03.03.2016 року, № САВ012016 від 04.03.2016 р., № САВ012146 від 05.03.2016 р., № САВ 012147 від 05.03.2016 р., № САВ012148 від 06.03.2016 р., № САВ012149 від 08.03.2016 р„ № САВ012150 від 09.03.2016 р., № САВ012151 від 09.03.2016 р., № САВ012152 від 10.03.2016 р., № САВ012154 від 14.03.2016 р., № САВ013685 від 14.03.2016 року.

За твердженням позивача, відповідач, у період з 10.03.2016 року по 30.03.2018 року, в порушення умов п.6.2. Договору № 01/03-16, замість внесення фіксованих сум, передбачених даним пунктом Договору № 01/03-16, здійснював часткову оплату за поставлений товар у наступному порядку: 10.03.2016 року - в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень; 04.05.2016 року - в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень; 06.06.2016 року - в розмірі 5 000,00 (пять тисяч) гривень; 06.06.2016 року - в розмірі 45 000,00 (сорок пять тисяч) гривень; 30.06.2016 року - в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень; 05.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 08.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 12.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 19.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 23.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 26.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 29.09.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 04.10.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 06.10.2016 року - в розмірі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень; 13.02.2018 року - в розмірі 5 349,00 (пять тисяч триста сорок девять) гривень; 15.02.2018 року - в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень; 23.02.2018 року - в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень; 06.03.2018 року - в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень; 30.03.2018 року - в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень. В подальшому Відповідач припинив здійснення оплати відповідно до умов договору № 01/03-16 від 01.03.2016 року.

За даними Позивача, станом на 31.10.2018 року заборгованість з боку ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» за договором поставки № 01/03- 16 від 01.03.2016 року становить 24 411,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 24 411,00 грн. основного боргу, 68 948,15 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 15 552,21 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що підписаними сторонами видатковими накладними, підтверджується факт поставки позивачем ОСОБА_3 відповідачеві.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт невиконання умов договору в частині оплати поставленого ОСОБА_3 в сумі 24 411,00 грн. відповідач не спростовує.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 24 411,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 68 948,15 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 15 552,21 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

З огляду на встановлення факту прострочення виконання грошового зобов'язання, нарахування позивачем 68 948,15 грн. інфляційних нарахувань за період березень 2016 року жовтень 2018 року, 3% річних в сумі 15 552,21 грн. за період з 15.03.2016 р. по 31.10.2018 р. (з врахуванням дат здійснених поставок та дат виникнення зобов"язання по оплаті по кожній видатковій накладній окремо) відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та умовам договору, тому вимоги щодо їх стягнення є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: Еліт 9.1.3").

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, згідно з ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (квартал 101, б.1, кв.119, м.Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс-Україна" (вул.Польова, буд.1, с.Косівщина, Сумський район, Сумська область, 42342, код 36719694) 24 411,00 грн. основного боргу, 68 948,15 грн. інфляційних, 15 552,21 грн. 3% річних, 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.12.2018.

Суддя Киричук О.А.