ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

05.12.2018

Справа №910/15061/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши у нарадчій кімнаті у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерсет"

про

забезпечення позову

у справі

№910/15061/18

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерсет"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентел Сервіс"

про

стягнення 400 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерсет" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентел Сервіс" про стягнення 400 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов Договору підряду №ЭХ-2016-ENERSET-Захід від 01.04.2016 ним було надано, а відповідачем прийнято послуги з технічного обслуговування енергогосподарства ПАТ "МТС Україна", проте Товариством з обмеженою відповідальністю "Ентел Сервіс" не виконано своїх зобов’язань з оплати таких послуг, у зв’язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 706 687,44 грн., частину якої у розмірі 400 000,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерсет" просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2018 відкрито провадження у справі №910/15061/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строки на подання заяв по суті справи; підготовче засідання призначено на 06.12.2018.

03.12.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерсет" надійшли заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, заява про уточнення позовних вимог та заява про забезпечення позову.

У своїй заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерсет" просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Ентел Сервіс" укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі належних на праві власності вказаних заявником транспортних засобів.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерсет" посилається на здійснення відповідачем повноцінної господарської діяльності, ухилення від виконання договірних зобов’язань, відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентел Сервіс" нерухомого майна, а також подання до суду інших позовів з вимогами до відповідача, що, на думку позивача, свідчить про недобросовісність відповідача на наявність у нього умислу на ухилення від виконання своїх договірних зобов’язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерсет".

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Тобто, з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме – наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.11.2011.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що підстави, якими позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, є посилання на наявність на розгляді судів двох справ з вимогами до відповідача, відсутність нерухомого майна та тривалу несплату відповідачем своєї заборгованості, не є належними доказами та не містять факти, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, яке свідчить про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В той же час, несплата заборгованості не свідчать про наміри відповідача ухилятись у майбутньому від виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, припущення заявника про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а відтак заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерсет" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (05.12.2018) та може бути оскарження протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя                                                                                                    Р.В. Бойко