ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1208/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Принцевській Н.М. про самовідвід від участі у справі № 915/1208/16

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „23" липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

за позовом Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича

до Миколаївської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_3;

- ОСОБА_4;

про визнання недійсним п.3 ч.4 рішення Миколаївської міської ради від 13.06.08 року №24/37 та державного акту на право власності на земельну ділянку,

за участю представників учасників процесу :

Від позивача Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича - Бурдукова М.В., договір про надання правової допомоги № 10, дата видачі : 25.09.18;

Від третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6, довіреність № 65, дата видачі : 24.02.17;

Третя особа - ОСОБА_4, паспорт серія № НОМЕР_1, дата видачі : 15.06.98;

В С Т А Н О В И В :

В провадженні колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі судді-доповідача Ярош А.І., суддів Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф., знаходиться справа №915/1208/16 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „23" липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 22.10.2018 року прийнято справу № 915/1208/16 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „23" липня 2018 року до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Ярош А.І., суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

20.11.2018 року в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду представником Кафарова Сергія Олесадовича заявлено відвід судді Принцевській Н.М.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Ярош А.І., суддів Принцевської Н.М., Савицького Я.В. розглянувши вказану заяву про відвід, дійшла висновку про її необґрунтованість, у зв'язку з чим ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.11.2018 зупинено апеляційне провадження у справі № 915/1208/16 до вирішення питання про відвід суддів Принцевської Н.М.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 для розгляду заявленого відводу судді Принцевської Н.М. призначено суддю Філінюка І.Г.

Ухвалою від 23.11.2018 року у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича про відвід судді Принцевської Н.М. відмовлено.

10.12.2018 року в судовому засіданні суддею Принцевською Н.М. заявлено самовідвід від участі у справі № 915/1208/16, мотивований наступним.

Так, по даній справі, позивач Фізична особа-підприємець Кафаров Сергій Олесадович вважає, що нібито наявна поведінка колегії суддів у судовому процесі свідчить про їх упередженість та необ'єктивність по відношенню до сторони позивача. На думку заявника, упередженість колегії суддів, в складі яких заходилась Н.М.Принцевська, підтверджується відмовою від витребування доказів позивача і відмовою від залучення до справи доказів позивача, що є порушенням принципу рівності сторін.

Таке твердження не обґрунтовано будь-якими доказами, зокрема, протоколом судового засідання від 20.11.2018 року, в якому здійснювалося фіксування судового процесу звукозаписувальною системою технічної фіксації "Оберіг".

Але зазначені обставини можуть вплинути на думку як учасників даного процесу, так і сторонніх спостерігачів, яким може вдатись, що судді за даних обставин не здатні винести неупередженого рішення.

Згідно частини 1 статті 34 Господарського процесуального кодексу Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді. Відповідно до частини 2 цієї ж статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" (рішення від 15 липня 2010 року), навіть зовнішні прояви відсутності безсторонності без їх об'єктивного обгрунтування можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Схвалено Резолюцією Економічноїта Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливо винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України"Про судоустрій і статус суддів").

Вимогами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини 7 статті 56 цього Закону).

Правила етичної поведінки судді затверджені ХІ черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. В статті 8 закріплено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Таким чином, обговоривши доводи заяви судді Принцевської Н.М., на підставі вищевикладеного, з метою недопущення виникнення у учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості суддів, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, з метою недопущення порушень вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", присяги судді, на підставі частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про задоволення заяви судді Принцевської Н.М. про самовідвід від участі у справі.

Згідно зі ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Розглянувши в нарадчій кімнаті заяву про самовідвід судді Принцевської Н.М., враховуючи позиції Європейського Суду з прав людини, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і розділ ІІ Кодексу Суддівської Етики, який затверджено ХІ з'їздом суддів України 22.02.2013, з метою виключення сумнівів про упередженість судді Принцевської Н.М. при перегляді справи №915/1208/16, забезпечення довіри до судової влади України, колегія суддів дійшла висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали справи №915/1208/16 передачі на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись статтями 35, 38, 39, 228, 229, 234-236, 240, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву судді Принцевської Н.М. про самовідвід від участі у справі №915/1208/16 задовольнити.

Справу №915/1208/16 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я.Ф. Савицький