ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1899/18

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

Секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

Розглянувши матеріали справи №916/1899/18

За позовом: Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (вул. Шабська, буд.81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, )

До відповідача: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (просп.Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, )

про стягнення 28790,40 грн.;

Представники сторін:

Від позивача не зявився;

Від відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в якому просить господарський суд стягнути заборгованість з відповідача на суму 28790,40 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя Гуляк Г.І.) від 10.09.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.09.2018 р. відповідачем було подано відзив на позовну заяву (вх.№2-4918).

Розпорядженням від 01.10.2018 р. №551 було призначено повторний автоматичний розподіл справи у звязку зі звільненням ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Одеської області у відставку.

Ухвалою (суддя Д`яченко Т.Г.) від 05.10.2018р. прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.11.2018р.

24.10.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив (вх.№21750/18).

24.10.2018 р. до суду надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив відповідача (вх.№21746/18).

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Д`яченко Т.Г. на лікарняному, за розпорядженням керівника апарату суду №626, справу №916/1899/18 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №916/1899/18 було передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Волкову Р.В.

09.11.2018 р. ухвалою господарського суду було прийнято справу до провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 03.12.2018 р.

У судовому засіданні 03.12.2018 р. оголошено перерву до 10.12.2018 р.

10.12.2018 р. у судове засідання представники сторін не зявились, судом було прийнято рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у липні-вересні 2013 р. ним було отримано листи:

- №127 від 16.07.2013 р. про надання технічної допомоги в обслуговуванні та ремонті залізничних шляхів №№ 1,3,5,17,18 та стрілочних переводів №№ 106,111,112,124,125;

- № 371 від 27.08.2013 р. про виконання першочергових робіт по ремонту залізничних колій;

- № 374 від 27.08.2013 р. про виконання ремонтних робіт по заміні шпал з кустовою гнилістю на залізничних коліях №№18,19;

- № 422 від 03.09.2013 р. про виконання ремонтних робіт по заміні шпал з кустовою гнилістю на стрілковому переводі №125.

На підставі зазначених листів позивачем було надано Білгород-Дністровській філії ДП «АМПУ» послуги з поточного ремонту залізничних шляхів №№17,18,19, стрілкового переводу №125.

Позивач вказує, що за результатами наданих послуг Державне підприємство "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" надало на підпис відповідачу ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 р.: №№1-4 на суми 11800,80 грн. з ПДВ, 6778,80 грн. з ПДВ, 4497,60 грн. з ПДВ; 5713,20 грн. з ПДВ, які були підписані головним інженером Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

На підставі підписаних актів було виставлено рахунки-фактури №№ 467-470 від 30.09.2013 р., які не були оплачені відповідачем.

Позивачем було направлено претензію від 27.06.2014 р. №1264, на яку 22.08.2014 р. відповідач надав відповідь №12/06-2/2020/14 від 19.08.2014 р., якою відмовив у задоволенні претензії, посилаючись на відсутність письмового договору на виконання робіт по ремонту залізничних колій та відсутності погодженої вартості робіт.

Позивач посилається на ст.ст. 207, 509, 525, 526, 639 ЦК України, ст.ст. 173, 181, 193 ГК України та просить стягнути заборгованість у розмірі 28790,40 грн.

Вказує, що відповідачем не заперечується факт надання послуг.

Відповідач у своєму відзиві наголошує тому, що позовна давність пропущена, просить її застосувати до вимог позивача, посилається на ст.ст. 257, 267 ЦК України.

Крім того, між сторонами не було укладено договір, який би визначав строк розрахунку між сторонами та початок виникнення прострочення зобовязання, тому в даному випадку перебіг строку позовної давності починається з сьомого дня від дня предявлення вимоги відповідно до ст.530 ЦК України.

Відповідач вказує, що ним не було заявлено надання послуг на платній основі, також не було гарантій та не було взято на себе зобовязань щодо оплати виставлених рахунків за виконані роботи.

Посилається на ст. 208 ЦК України, якою визначено, що між юридичними особами правочини належить вчиняти у письмовій формі.

Вказує, що ст. 207 ЦК України (в редакції від 09.06.2013 р.) передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Листи №№ 127, 371, 374, 422 не скріплені печаткою, тому не можуть вважатися договором.

У запереченнях відповідач додатково вказує, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 мав повноваження на підписання актів приймання виконаних будівельних робіт, вказує, що на час підписання актів ОСОБА_3 був у трудових відносинах з відповідачем, проте керівником філії був ОСОБА_4, який мав відповідні повноваження на укладання договорів.

Таким чином, факт прийняття виконаних робіт відповідачем відсутній.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» отримало від філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» наступні листи.

- №127 від 16.07.2013 р. з проханням про надання технічної допомоги в обслуговуванні та ремонті залізничних шляхів №№ 1,3,5,17,18 та стрілочних переводів №№106,111,112,124,125 (підписаний начальником адміністрації Білгород-Дністровського морського порту ОСОБА_4В.);

- № 371 від 27.08.2013 р. про виконання першочергових робіт по ремонту залізничних колій (підписаний начальником адміністрації Білгород-Дністровського морського порту ОСОБА_4В.);

- № 374 від 27.08.2013 р. про виконання ремонтних робіт по заміні шпал з кустовою гнилістю на залізничних коліях №№18,19 (підписаний в.о. головного інженера адміністрації Білгород-Дністровського морського порту ОСОБА_3О.);

- № 422 від 03.09.2013 р. про виконання ремонтних робіт по заміні шпал з кустовою гнилістю на стрілковому переводі №125 (підписаний начальником адміністрації Білгород-Дністровського морського порту ОСОБА_4В.).

Державне підприємство "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" надало на підпис відповідачу ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 р.: №№1-4 на суми 11800,80 грн. з ПДВ, 6778,80 грн. з ПДВ, 4497,60 грн. з ПДВ; 5713,20 грн. з ПДВ, які були підписані головним інженером Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" ОСОБА_3

На підставі підписаних актів було виставлено рахунки-фактури №№ 467-470 від 30.09.2013 р., які не були оплачені відповідачем.

Позивачем було направлено претензію від 27.06.2014 р. №1264, на яку 22.08.2014 р. відповідач надав відповідь №12/06-2/2020/14 від 19.08.2014 р., якою відмовив у задоволенні претензії, посилаючись на відсутність письмового договору на виконання робіт по ремонту залізничних колій та відсутності погодженої вартості робіт.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих позивачем документів не вбачається наявності письмового правочину в розумінні статті 207 ЦК України.

Сторонами не погоджені істотні умови договору, зокрема, у листах не визначено конкретного переліку запитуваних послуг, не встановлено ціну договору.

При цьому акти прийняття будівельних робіт також не можуть вважатися частиною договору, оскільки є документами, що випливають із вже укладеного правочину.

Крім того, акти не містять усіх необхідних реквізитів договору, які визначені ст. 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а також підписані особою, повноваження якої на час підписання актів не доведені позивачем.

У матеріалах справи відсутні докази того, що в.о. головного інженера ОСОБА_3 мав повноваження на підписання актів приймання виконаних будівельних робіт та листа №374 від 27.08.2013 р.

На час виникнення спірних правовідносин керівником філії був ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців від 10.06.2013 р.

Таким чином, факт підтвердження прийняття виконаних робіт повноважним представником відповідача не доведений позивачем.

Отже, враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем не доведено наявність у відповідача зобовязань зі сплати 28790,40 грн. за виставленими рахунками.

Суд також враховує, що відповідачем заявлено про сплив позовної давності у відзиві на позовну заяву (Т.1, а.с. 66-68).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказане підтверджується розясненнями, наданими Постановою Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові з підстав його необґрунтованості.

Керуючись зазначеним вище, відповідно до ст.ст. 207, 208, 261, 638 ЦК України, ст.ст. 74, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (вул. Шабська, буд.81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (просп.Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) про стягнення 28790,40 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято у судовому засіданні 10.12.2018р. Повний текст рішення складений та підписаний 13 грудня 2018 р.

Суддя Р.В. Волков