РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2018Справа № 910/12043/18

За позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 33 458,40 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Я.І. Мухіна

Представники:

від позивача: Гавеля Д.В., довіреність № 18/2089 від 01.08.2018

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення 33458,40 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №10171/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018 в частині строків доставки вагонів до станції призначення, що є підставою для нарахування штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 позовну заяву Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви.

01.10.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 позовну заяву Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12043/18, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засідання у справі на 05.11.2018 об 11:10 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи 05.11.2018 об 11:10 год., призначено підготовче засідання на 19.11.2018 об 11:10 год.

02.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі зазначивши, що згідно з планом формування поїздів на 2017/2018 роки за відправками зі станції Капустине Одеської залізниці призначенням на станцію Жовті Води Придніпровської залізниці вага та довжина маршруту руди становить 60 вагонів - 4600 т.

Відповідно до накладної №41566563 від 08.05.2018 Капустине - Жовті Води ІІ прийнято відповідачем до перевезення вантаж - Руда поліметалева у 44 вагонах загальною масою 3039000 кг, тобто 3039,0 т, що не відповідає встановленій нормі за Планом формування поїздів і не є маршрутною відправкою на підставі чинного законодавства.

Таким чином відповідач зазначає, що позивачем неправильно розраховано штраф, а саме позивачем здійснено розрахунок як для маршрутних відправок відповідно до якого встановлено терміни - 1 доба на кожні повні та неповні 320 км, проте у даному випадку необхідно застосовувати розрахунок з термінами - 1 доба на кожні повні та неповні 200 км, як для вагонних відправок.

У зв'язку з викладеним, відповідачем надано власний розрахунок, відповідно до якого прострочення термінів доставки вантажу складає 1 добу, за вказане порушення, положеннями ст.116 Статуту залізниць України, не передбачено нарахування штрафу.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

16.11.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що до вказаного перевезення слід застосовувати норми, визначені саме як для маршрутного відправлення, оскільки вказане перевезення здійснювалось за договором із залізницею за чітким прямим маршрутом, з огляду на те, що всі вагони були завантажені в одному місці та слідували на одну станцію призначення. Крім того позивач вказав, що оскільки відповідачем накладну №41566563 прийнято без жодних зауважень в частині визначення типу відправлення, існують достатні правові підстави вважати, що вказане перевезення здійснювалось саме маршрутним відправленням. Також позивач зазначив, що посилання відповідача на план формування поїздів є безпідставним, оскільки правовідносини щодо формування відповідної відправки регулюються між сторонами саме договором про експлуатацію залізничної під'їзної колії Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 01.02.2015, відповідно до якого максимальна кількість вагонів у кожній партії для колії №6 - 50 вагонів, максимальна вага становить 1800 т.

В судове засідання, призначене на 19.11.2018, з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.11.2018, не з'явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Про відкладення розгляду справи постановляється ухвала (ч. 8 ч. 202 ГПК України).

В судовому засіданні, призначеному на 19.11.2018, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про відкладення судового засідання у справі на 03.12.2018 о 10:10.

В судове засідання, призначене на 03.12.2018, з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 03.12.2018, не з'явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

У судовому засіданні, призначеному на 03.12.2018, судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив, заслухано усні пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні, призначеному на 03.12.2018, судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст.236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (відповідач, перевізник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач, замовник) укладено Договір №10171/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 Договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 р. до 31.12.2018 р. (п.12.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року позивач відправив залізницею на станцію призначення Жовті Води ІІ на адресу одержувача ДП "Схід ГЗК" вантаж (руду поліметалічну) у 44 вагонах, що оформлено залізничною накладною №41566563.

Суд зазначає, що вказані обставини належним чином підтверджуються наявними в матеріалах справи документами та не заперечується відповідачем.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаною накладною, визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв'язку із чим просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 33158,40 грн. штрафу на підставі ст.116 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст.86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як встановлено судом, у травні 2018 року позивач відправив залізницею на станцію призначення Жовті Води ІІ на адресу одержувача ДП "Схід ГЗК" вантаж (руду поліметалічну) у 44 вагонах, згідно із відомістю вагонів, а саме №№56720931, 56720949, 53655460, 53655973, 56713308, 56713233, 53658878, 56712789, 56715436, 56706880, 56704380, 53655437, 53659462, 56713324, 53659918, 53659389, 56700958, 53659348, 53655775, 53631024, 56700917, 53658886, 53659926, 53658852, 56706971, 53658837, 53655361, 53659355, 53659975, 56720923, 53659231, 53631131, 53631271, 53658738, 53631230, 56713316, 56704364, 53655924, 53655908, 53631438, 53631107, 53631487, 56715550, 53659280, що оформлено залізничною накладною №41566563.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії накладної №41566563 вантаж прийнято відповідачем до перевезення 08.05.2018, доставлено на станцію призначення Жовті Води ІІ 13.05.2018.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що відповідачем порушено строки доставки вантажу з огляду на те, що відповідно до п.1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначав, що за залізничною накладною №41566563, штраф стягненню не підлягає, оскільки розрахунковий термін доставки вантажу має вираховуватись за кожні 200 км. як для вагонних відправок.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Згідно з п.1.1 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 , зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Додатком №3 до Правил передбачено пояснення щодо заповнення накладної, за якими у графі 29 «Відправка» у відповідному місці проставляється позначка "х" Відправником.

Як вбачається з залізничної накладної №41566563, у графі 29 наявна позначка про здійснення відправки групова/маршрутна, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, перевезення вантажів здійснюються вагонними, дрібними, контейнерними, груповими або маршрутними відправками. У цих Правилах наведені нижче терміни вживаються в таких значеннях:

вагонна відправка - партія вантажу за однією накладною в такій кількості, для перевезення якої потрібно надання окремого вагона;

дрібна відправка - партія вантажу за однією накладною, для перевезення якої не потрібно надавати окремий вагон;

контейнерна відправка - партія вантажу за однією накладною для перевезення в універсальному чи спеціалізованому контейнері або перевезення власного універсального чи спеціалізованого контейнера в порожньому стані;

контрейлерна відправка - це завантажені на залізничні вагони автопоїзд, знімний автомобільний кузов, напівпричеп, тягач і т. ін.;

групова відправка - партія вантажу за однією накладною, для перевезення якої надається не менше двох вагонів, але менше маршруту;

маршрутна відправка - партія вантажу за однією накладною в кількості, яка відповідає ваговій нормі, встановленій для маршруту ("ядра" маршруту).

Згідно з п.1 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №565/6853, перевезення вантажів маршрутами відправника здійснюється згідно з планами перевезень, якими передбачається максимальна концентрація вантажопотоків з метою раціонального використання технічних засобів відправників, одержувачів та залізниць.

За приписами п. 2 цих Правил маршрутом відправника (далі - маршрут) уважається поїзд установленої маси або довжини, сформований відправником відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.12.1996 №411 та зареєстрованих у Мін'юсті України 25.02.1997 за №50/1854, та плану формування поїздів на залізничній під'їзній колії підприємства або за договором із залізницею - на коліях залізничної станції призначенням на одну станцію або з розпиленням на кількох станціях з обов'язковим зменшенням кількості його переробок на попутних технічних станціях. Маршрути можуть бути:

- прямі - з вагонів, завантажених призначенням на одну станцію на адресу одного або декількох одержувачів, а також на адресу розподільного пункту (коли вантаж призначено для залізничних підприємств);

- з розпиленням - з вагонів, завантажених на різні станції призначення або розподільчі пункти, які розташовані на одному напрямку перевезення (за умови скорочення кількості переробок маршруту на попутних технічних станціях).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 7 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника маса та довжина маршрутів установлюються в залежності від їх призначення відповідно до плану формування поїздів. Залізниця повідомляє відправників про встановлені норми маси та довжини маршрутів. Відправник узгоджує з одержувачем можливість приймання ним маршрутів у встановленій кількості вагонів. У виняткових випадках допускається відхилення від установлених норм у бік зменшення довжини маршруту не більше ніж на один вагон. У разі наявності на напрямку перевезення маршрутів пунктів (станцій) зміни вагових норм поїздів у бік зменшення маршрути формуються з "ядра" (вагонів далекого призначення) та причіпної групи вагонів, яка перевозиться у складі маршруту до станції зміни маси поїзда. Обліку підлягають усі маршрути, що задовольняють вимоги пунктів 2 і 4 цих Правил. Умови організації перевезень вантажів маршрутами, порядок подачі вагонів для завантаження і вивантаження маршрутів, їх формування до встановлених норм маси та довжини, повернення після завантаження (вивантаження) установлюються у договорах про експлуатацію під'їзних колій та договорах про подачу і забирання вагонів. Відправник і станція навантаження маршруту в перевізних документах на вагони, що перевозяться у складі маршруту або "ядра" маршруту, проставляють відмітки, передбачені Правилами оформлення перевізних документів.

Отже, з аналізу вказаних приписів Правил вбачається, що для визначення відправки як "маршрутної" вантажовідправник, попередньо узгодивши з одержувачем можливість приймання ним маршрутів у встановленій кількості вагонів, повинен здати до перевезення сформований ним поїзд встановленої маси та довжини, про що буде зроблена відповідна відмітка в залізничній накладній з переліком вагонів, що увійшли до складу поїзда, завантажених призначенням на одну станцію або на різні станції призначення, розташовані на одному напрямку перевезення (за умови скорочення кількості переробок маршруту на попутних технічних станціях).

Втім, згідно з наданого відповідачем Плану формування поїздів на 2017-2018 рік за відправками зі станції Капустине Одеської залізниці на станцію Жовті Води Придніпровської залізниці вага та довжина маршруту руди становить 60 вагонів - 4600 т. проте позивачем надано для перевезення 44 вагони масою 3039 т., що не відповідає встановленій нормі за планом формування поїздів, а відтак суд дійшов висновку, що спірне перевезення не може розглядатись як маршрутна відправка.

Відповідно, залізницею у даному випадку здійснювалось перевезення вантажів за вказаною накладною саме груповою відправкою, яка, безумовно, є менше довжини маршруту, визначеному в плані формування поїздів зі станції Капустине.

Щодо групової відправки Правила обчислення термінів доставки вантажів не встановлюють окремих, відмінних від вагонних, термінів доставки.

Так, підпункт 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів містить визначення строків доставки вантажів лише для маршрутної та вагонної відправки, будь-яких норм швидкості перевезення вантажів груповими відправками ні приписи вказаних Правил, ані будь-яких інших нормативних актів, не містять.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що визначення терміну доставки за груповою відправкою має розраховуватися, виходячи зі швидкості, встановленої як для вагонної відправки - одна доба на кожні повні та неповні 200 км, а не як для відправки маршрутної - одна доба на кожні повні та неповні 320 км, оскільки рух поїзда за останньою вказаною швидкістю обумовлений низкою обставин, таких як формування поїзду одним відправником, призначення вантажу одному одержувачу на одну станцію або на різні станції призначення, розташовані на одному напрямку перевезення, однак за умови скорочення кількості переробок маршруту на попутних технічних станціях, що, в свою чергу, зумовлює мінімальну кількість операцій з вагонами, починаючи від часу прийняття їх до перевезення на станції відправлення та видачі вантажоодержувачеві на станції призначення, та, відповідно, свідчить про можливість проходження вантажу зі швидкістю 320 км за добу, тоді як при формуванні поїзду різними відправниками з призначенням на різні станції і різним одержувачам, вказані умови відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.11.2015 у справі №904/5746/14.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність розрахунку заявленого до стягнення штрафу виходячи із вантажної швидкості - одна доба на кожні повні та неповні 200 км, у зв'язку з чим здійснивши власний перерахунок термінів доставки вантажу за накладною №41566563 судом встановлено, що прострочення доставки вантажу за вказаною накладною становить 1 день.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства підстави для стягнення з відповідача штрафу відсутні.

В той же час, посилання позивача на те, що правовідносини формування відповідної відправки регулюються Договором про експлуатацію залізничної під'їзної колії Смолінська шахта ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 01.02.2015, а не Планом формування поїздів, наданих позивачем на підтвердження здійснення саме маршрутного відправлення, судом відхиляються з огляду на їх безпідставність.

Суд зазначає, що вказаним договором погоджено умови користування під'їзною колією, яка частково належить власнику та частково залізниці та визначено максимальну кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику. Проте умови зазначеного договору не містять жодних погоджень стосовно того, що вагони надаються саме за маршрутним відправленням.

Крім того, Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника визначено, що маса та довжина маршрутів установлюються в залежності від їх призначення відповідно до плану формування поїздів, а у виняткових випадках допускається відхилення від установлених норм у бік зменшення довжини маршруту не більше ніж на один вагон.

Таким чином, вага та довжина маршруту визначається саме відповідно до умов Плану формування поїздів, а не умовами Договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір сплачений позивачем за подання позову покладається на Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2018.

Суддя О.В. Гумега