ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

13 грудня 2018 року Справа № 923/726/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. розглянув заяву від 30.11.2018 ТОВ "Херсон-Форте" про розподіл витрат на правничу допомогу у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Форте" (м. Херсон),

до відповідача: Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (м.Херсон),

про визнання рішення комісії незаконним та скасування оперативно-господарської санкції,

за участю представників:

позивача не прибув;

відповідача не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсон Форте" (надалі за текстом рішення Позивач) 16.08.18 звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.11.18, просить визнати рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту Акціонерного товариства Херсонобленерго (надалі за текстом рішення Відповідач, Постачальник) за актом про порушення ПКЕЕ № 131527 від 16.04.2018, оформлене протоколом № 88 від 07.08.2018 року незаконним та скасувати оперативно-господрську санкцію у розмірі 96464,44грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 року позов задоволено повністю.

Визнано рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту Акціонерного товариства Херсонобленерго за актом про порушення ПКЕЕ № 131527 від 16.04.2018, оформлене протоколом № 88 від 07.08.2018 року незаконним та скасовано оперативно-господрську санкцію у розмірі 96464,44грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Форте" 1762грн.00коп. витрат по сплаті судового збору.

03.12.2018 року позивач по справі звернувся до суду із заявою від 30.11.2018 у якій просить постановити додаткове рішення у справі № 923/726/18, яким стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 11 475 грн.

Відповідач у письмових запереченнях від 12.12.18 № 07/04-02513 проти заяви позивача заперечує, посилаючись на недотримання позивачем вимог ГПК України та відсутність доказів укладання позивачем договору саме з адвокатом.

Відповідно до статті 244 ГПК України: Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 2 статті 126 ГПК України: За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України: Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України: заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив: заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З огляду на зазначену норму Закону - першою заявою позивача по суті справи, відповідно до наявних матеріалів справи - є відповідь на відзив від 21.11.2018 р. до якого позивачем не надано попереднього розрахунку суми судових витрат.

Посилання позивача на належне визначення ним у заяві про збільшення позовних вимог (від 07.11.2018 р.) орієнтовного розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., як на аналог подання суду попереднього розрахунку в розумінні ст. 124 ГПК України, не приймається до уваги судом з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження було призначено на 25.09.2018 р. Ухвалою по справі від 15.11.18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 27.11.18.

Отже, заява позивача від 07.11.2018 р. про збільшення позовних вимог не є першою заявою по суті спору, крім того у заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначив лише орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу 10 000,00 гривень, без наведення їх розрахунку, без зазначення опису робіт, які зобов'язувався надати адвокат, інших даних відповідно до ст. 124 ГПК України.

Таким чином, позивач не скористався своїм правом подати суду, разом з першою заявою по суті спору, попередній розрахунок суми судових витрат, що є підставою для відмови ТОВ Херсон Форте у відшкодуванні витрат останнього на професійну правову допомогу та в ухваленні відповідного додаткового рішення по справі.

Частина 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише v разі, якшо доведено, шо такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14.11.2018 р. по справі № 910/8682/18.

Позивачем до заяви про розподіл витрат на правничу допомогу від 30.11.2018 р. (а.с. 149) додано:

копію Договору про надання правової допомоги від 17.10.2018 р. ЛТВ0017, укладеного між позивачем (Замовник) та Адвокатським об'єднанням Мімір (Виконавець) в особі Голови ОСОБА_1 (а.с. 150);

копію Акту виконаних робіт від 27.11.2018 р., складеного адвокатом ОСОБА_2 та позивачем на виконання умов договору про надання правової допомоги від 17.10.2018 р. ЛТВ-0017 (а.с. 151);

розрахунок судових витрат на правничу допомогу, здійснений адвокатом ОСОБА_2 на суму 11 475.00 грн. (а.с. 152).

В той же час, в матеріалах справи міститься:

копія Витягу з Договору про надання правової допомоги від 17.10.2018 р. б/н, укладеного між позивачем (Клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 (Адвокат) (а.с. 111);

копія Ордеру серії ХС № 024202 від 17.10.2018 р., виданого AО Мімір, але з печаткою адвоката ОСОБА_2

Відповідно до ст. 15 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське обєднання. Від імені адвокатського обєднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського обєднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського обєднання. Адвокатське обєднання може залучати до виконання укладених обєднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах.

Матеріалами справи не підтверджується існування договірних відносин між Адвокатським обєднанням Мімір та адвокатом ОСОБА_2.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів від 25.03.2015 р. № 00458 (а.с. 114) зазначений адвокат здійснює свою діяльність у формі індивідуальної адвокатської діяльності, а матеріали справи не підтверджують наявності правових підстав залучення зазначеного адвоката до виконання Договору, укладеного між позивачем та Адвокатським обєднанням.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 20.11.2018 р. по справі № 910/23210/17, у постанові від 08.02.2018 р. по справі № 910/11491/17.

При цьому, судом не приймаються аргументи відповідача, викладені у письмових запереченнях, про те, що однією з підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення є відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження про фактичну оплату послуг на правничу допомогу - платіжних доручень, касових чеків або інших банківських документів, які б підтверджували, що позивачем понесено такі витрати в сумі 11 475,00 грн., оскільки відповідно до приписів частини 8 статті 129 ГПК України розподілу підлягають судові витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи.

Керуючись ст. 234, 235, ч. 5 ст. 244, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (підписання) та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення, або підписання повного тексту ухвали (якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), відповідно до приписів ст. 255 257 та п. 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали 13 грудня 2018 р.

Суддя Ю.В. Гридасов