СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Справа № 905/340/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді: При секретарі: за участю представників сторін: від позивача від відповідачаЧернота Л.Ф. Радіонова О.О., Пушай В.І. Телеснюк І.В. Волков А.С. (адвокат) посвідчення адвоката №1432 від 24.02.2000 р., довіреність "14-191 від 01.10.2018 р. Чумаков Д.В. (адвокат) свідоцтво Серія ДН №5169 від 29.08.2018 р., довіреність №43 від 07.09.2018 р.
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від04.10.2018 року (повний текст складено 09.10.2018 року)
у справі№ 905/340/18 (суддя - Л. В. Ніколаєва)
за позовом до проПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ, Донецька область стягнення 19 350 414,78 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.08.2018 р. по справі №905/340/18 позовні вимоги ПАТ «НАК Нафтогаз України» задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь ПАТ «НАК Нафтогаз України» 2 842 477,85 грн. - 3% річних, 10 553 014,42 грн. - інфляційних втрат, 5 893 720,19 грн. - пені, 289 338,19 грн. - витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

28.09.2018р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом виданий відповідний наказ.

24.09.2018 р. за вх. №19552/18 на адресу господарського суду надійшла заява ПАТ «Енергомашспецсталь» про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.08.2018 р. по справі №905/340/18 на 1 рік.

В обґрунтування заяви відповідач (заявник) посилався на складне матеріальне становище підприємства, наявність загрози банкрутства при необхідності відразу сплатити за рішенням суду заборгованість в сумі понад 19 млн. грн.

Заявник зазначив, що непередбачувані обставини, що почали з квітня 2014 р., призвели до різкого спаду виробничої діяльності, зокрема, до невиконання виробничого плану, зменшення кількості замовлень на вироблену продукцію, відмови контрагентів та несвоєчасної оплати вже виготовленої та відвантаженої відповідачем продукції. Водночас, з метою недопущення відключення підприємства відповідача від енергопостачання та, відповідно, повного припинення господарської діяльності, відповідачем спрямовано понад 162 млн.грн. на погашення заборгованості з електроенергії. Негайне стягнення всієї суми за рішенням суду призведе до неможливості виплати заробітної плати, обов'язкових платежів з податків та зборів, звільнення працівників та підвищення рівня безробіття.

При цьому, відповідач (заявник) вживає всі можливі заходи для розрахунків з позивачем, зокрема, на підприємстві ведеться робота зі стягнення заборгованості з Державного бюджету з відшкодування ПДВ та претензійно - позовна робота щодо стягнення дебіторської заборгованості.

До того ж, відповідачем (заявником) укладено довгострокові контракти, за результатами виконання яких отримані кошти будуть спрямовані на сплату заборгованості перед позивачем.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/340/18 частково задоволено заяву ПАТ «Енергомашспецсталь» щодо надання відстрочки виконання рішення суду у справі №905/340/18 та відстрочено виконання вказаного рішення на шість місяців.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «НАК Нафтогаз України» звернувся з апеляційною скаргою, в якій останній просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Донецької області від 04.10.2018 р. у справі №905/340/18 скасувати. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/340/18 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ухвала господарського суду Донецької області від 04.10.2018 р. у справі №905/340/18 усправі №905/340/18 є необґрунтованою та постановленою при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелян вважає, що поза увагою господарського суду Донецької області залишився той факт, що наведені боржником у заяві обставини, а саме складне фінансове становище, можлива загроза банкрутства, непередбачувані обставини, що виникли з 2014 року, не доведені належними допустимими доказами та не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вказує на те, що судом першої інстанції не встановлено наявність загрози банкрутства відповідача та обставин, що утрудняють виконання рішення саме в даний момент. А також ступінь вини відповідача у виникненні заборгованості.

Вважає, що сам по собі фінансовий стан відповідача не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) залежить зокрема, від власної діяльності суб'єкта господарювання - заявника.

Також, скаржник відзначає, що Баланс (Звіт про фінансовий стан) з 30 червня 2017 року та Баланс (Звіт про фінансовий стан) за 30 червня 2018 року не можуть бути доказами скрутного фінансового становища так як є господарською діяльністю підприємства.

Позивач стверджує, що відповідач має обігові кошти для проведення розрахунків з кредиторами, але вибірково підходить до погашення заборгованості та вважає за можливе не здійснювати такі розрахунки з позивачем.

Відповвідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018 року було сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя: Л.Ф.Чернота, суддя - І.В. Зубченко, О.О. Радіонова.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №905/340/18 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до провадження Східного апеляційного господарського суду у складі судової колегії Чернота Л.Ф. (головуючий, суддя-доповідач), судді - Зубченко І.В., Радіонова О.О. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, на ухвалу Господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року по справі № 905/340/18. Встановлено строк відповідачу до 19.11.2018 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

23.11.2018 року Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» надійшов відзив на апеляційну скаргу №17/1553-3061 від 16.11.2018 р., в якому останній просить апеляційну скаргу ПАТ «Нафтогаз України» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Донецької області від 04.10.2018 р. по справі №905/340/18 - без змін. Судова колегія розглянула вищенаведений відзив та долучила його до матеріалів справи.

У зв'язку із відпусткою судді Зубченко І.В., на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л.Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. будо здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/340/18, яким сформовано склад колегії (за нявності): головуючий суддя: Л.Ф.Чернота, судді - Радіонова О.О., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу Господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року (повний текст складено 09.10.2018 року) по справі №905/340/18 призначено на 05.12.2018 року о 14:15 год.

У судовому засіданні 05.12.2018 р. представник позивача наполягав на вимогах, викладених в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 04.10.2018 у справі №905/340/18. У задоволенні заяви ПАТ «Енергомашспецсталь» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/340/18 відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.12.2018 року заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ПАТ «Нафтогаз України» залишити без задоволення, ухвалу господарського судку Донеуцької області від 04.10.2018 р. у справі №905/340/18 - залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області від 28.08.2018 р. по справі №905/340/18 позовні вимоги ПАТ «НАК Нафтогаз України» задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь ПАТ «НАК Нафтогаз України» 2 842 477,85 грн. - 3% річних, 10 553 014,42 грн. - інфляційних втрат, 5 893 720,19 грн. - пені, 289 338,19 грн. - витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено. У подальшому, 28.09.2018 р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом виданий відповідний наказ.

Надалі, відповідач звернувся до суду с заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.08.2018 р. по справі №905/340/18 на 1 рік

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/340/18 частково задоволено заяву ПАТ «Енергомашспецсталь» щодо надання відстрочки виконання рішення суду у справі №905/340/18 та відстрочено виконання вказаного рішення на шість місяців.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати:

- ступінь вини відповідача у виникненні спору;

- стосовно фізичної особи -тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

- стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що поза увагою господарського суду Донецької області залишився той факт, що наведені боржником у заяві обставини, а саме складне фінансове становище, можлива загроза банкрутства, непередбачувані обставини, що виникли з квітня 2014 року, не доведені належними допустимим доказами та не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На теперішній час, згідно з інформацією оприлюдненою в річному звіті акціонерам, відповідач є Публічним акціонерним товариством зі статутним капіталом у розмірі 100 000 000,00 грн., яке веде активну господарську діяльність, а саме укладає договори, по яким отримує продукцію та реалізує її, володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення.

Відповідно до положень Закону України «Про акціонерні товариства» ч. 3 ст. 78 Закону України «Про акціонерні товариства» Публічне акціонерне товариство зобов'язане мати власний веб-сайт, на якому в порядку та строки, встановлені Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, розміщується інформація, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, інформація, визначена пунктами 1-3, 5, 6, 10, 11, 13 (крім документів, що містять конфіденційну інформацію), 14-20 частини першої статті 77, та інформація, визначена частиною третьою статті 35 та частини п'ятої статті 45 цього Закону, зокрема, щодо річної фінансової звітності, протоколів загальних зборів, висновків ревізійної комісії (ревізора) та аудитора (аудиторської фірми) товариства.

Тобто, дана інформація є публічно доступною та в силу порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доказуванню.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст. 6 ЦК України, взяв на себе відповідні зобов'язання (прийняти газ та здійснити своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об'єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твередженнями позивача, що сам по собі складний фінансовий стан відповідача не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) залежить, зокрема від власної діяльності суб'єкта господарювання - заявника.

Згідно положень ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, відповідно п.1, абз. 4 ст.44 ГК України.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі №910/15430/16, від 27.04.2018 у справі №910/313/17 та від 02.05.2018 у справі №910/3816/16.

У рішенні від 29.06.2004 Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

У даному випадку, рішення суду у справі №905/340/18 про стягнення коштів з відповідача на користь позивача винесено у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №47/1051-ПР від 14.11.2014 для потреб промисловості.

Під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за вказаним рішенням суду виникла з вини саме відповідача, оскільки останній був зобов'язаний вжити всіх можливих заходів для належного та вчасного виконання своїх договірних зобов'язань в порядку ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України. Невиконання відповідачем основного зобов'язання за договором триває майже три роки, а заходи щодо погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось.

Крім цього, Постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2000 та Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 затверджено норми Порядку подання фінансової звітності, затвердженого.

Пунктом 1 розділу II наведеного Національного положення (стандарту) встановлено, що фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

В свою чергу, відповідачем, як доказ важкого фінансового стану надано лише копію Балансу (Звіт про фінансовий стан) за 30 червня 2017 року та копію Балансу (Звіт про фінансовий стан) за 30 червня 2018 року, які не можуть бути доказами скрутного фінансового становища, але ці обставини є тільки один із елементів скрутного фінансового стану.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, в якій зазначено: «балансом (звіт про фінансовий стан) за І півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство с збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччі 2017 року, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності».

Також, суд апеляційної інстанції дослідив, що в додатку до заяви відповідача надані фінансові документи, які свідчать що відповідачем не об'єктивно та однобічно проаналізована та надана суду першої інстанції інформація щодо фінансового стану, а додані документи лише підтверджують покращення фінансового результату підприємства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником:

- майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

- продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

- одержаних доходів;

- іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень чинного законодавства, останньому як юридичній особі можуть належати не лише отримані доходи, а й майно - суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Належними доказами відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, зокрема є довідки з банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідача, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час; інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва на яке можливо звернути стягнення).

Проте, судом першої інстанції не враховано, що такі докази відповідачем до суду не надавались.

Додатковим аргументом щодо наявності фінансової можливості у підприємства виконувати власні зобов'язання є той факт, що згідно з інформацією відповідача на даний час останній продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, посилається на укладення ряду довгострокових контрактів, які на думку відповідча дозволять збільшити оборотні кошти підприємства, поліпшити фінансове становище. Однак, на даний час відповідач вибірково підходить до погашення заборгованості та вважає за можливе не здійснювати розрахунки з позивачем.

Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посилання відповідача на справу №905/1488/15 є необґрунтованими, оскільки, рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2015, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.01.2016 відповідачу тричі надавалась відстрочка виконання рішення суду.

При цьому судами всіх інстанцій зазначалося, що відстрочка присуджених рішенням суду сум строком на 1 рік, забезпечить виконання рішення суду і у майбутньому надасть можливість відповідачу акумулювати необхідну грошову суму на виконання судового рішення без створення ризику визнання його банкрутом. Однак, відповідач так і не виконав рішення суду у справі № 905/1488/15.

В судовому засіданні 05.12.2018 р. та у своїй заяві про відстрочку виконання рішення суду відповідач зазначив, що «ПАТ «ЕМСС» продовжує приймати заходи для подальшої можливості взаєморозрахунків з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на підприємстві ведеться претензійно-позовна робота щодо стягнення дебіторської заборгованості». В додатку до заяви надано перелік рішень судів щодо стягнення заборгованості на користь відповідача. На думку останнього, кошти отримані за даними рішеннями мають бути спрямовані на погашення боргів в тому числі й перед позивачем у справі №905/340/18.

Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження відповідача є безпідставними, оскільки вказані судові рішення, ухвалені Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України протягом 2017 року, а в резолютивній частині чітко зазначено, що рішення с остаточними та підлягають негайному виконанню.

Тобто, Відповідач повинен був вже отримати кошти за вищенаведеними рішеннями Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, але не спрямував їх на погашення боргу перед позивачем.

Щодо наявності надзвичайних подій, які раніше суттєво вплинули на діяльність підприємства (форс-мажорні обставини) необхідно зазначити наступне.

Місцезнаходженням відповідача, а саме виробничого майданчика з усіма виробничими потужностями є м. Краматорськ, Донецька область.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07.11.14 та внесених до нього змін Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р. № 428-р. місто Краматорськ до зазначеного переліку не внесено.

Зокрема, як вже вище зазначалося, невиконання відповідачем основного зобов'язання у розмірі 39 614 525,25 грн. за договором купівлі-продажу природного газу від 14.11.2014 №47/1051-ПР складає майже три роки.

Повноваження щодо засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажориих обставин) покладено на Торгово-промислову палату України, про що визначено ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України" від 02.12.97 р. N671/97-ВР.

Зокрема, пунктом 1 статті 14-1 передбачено: "Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності».

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 р. N 1669, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, який відповідачем до заяви не надано.

Умовами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

У даному випадку, відповідачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність саме безумовно непереборних для виконання вказаного рішення суду обставин.

В той же час, судом першої інстанції не враховано, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015 позивача віднесено до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Бюджетом України та фінансовим планом позивача, який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

Вказані обставини свідчать про те, що відстрочення сплати наявного боргу може носити негативний характер по відношенню до стягувача, який поставляв боржнику продукцію ще в 2015 році, та до теперішнього часу не одержав оплату за передану продукцію.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що підстави для відстрочки виконання рішення суду у даній справі, наведені заявником, не є тими виключними обставинами у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які свідчать про необхідність відстрочки виконання судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарський суд частково задовольнив заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду без наявності об'єктивних доказів та підстав, що є порушенням норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги спростовують висновок суду першої інстанції, тому прийнята судом ухвала господарського суду Донецької області від 04.10.2018р. у справі №905/340/18 є такою, що постановлена при недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права, тому повинно бути скасовано.

Витрати по сплаті судового збору за розподіляються відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 254, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281 - 284, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції від 15.12.2017р.), Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.10.2018 р. (повний текст 09.10.2018 р.) по справі №905/340/18 задовольнити.

Ухвалу господарського суду господарського суду Донецької області від 04.10.2018р. (повний текст 09.10.2018 р.) по справі №905/340/18 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 р. у справі №905/340/18 у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (, 84306, Донецька область, м. Краматорськ) на користь Публічного акцонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" (, 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1762, 00 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Східний апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 05.12.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2018 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя О.О. Радіонова

Суддя В.І. Пушай