ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Справа№ 910/2565/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Жук Г.А.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Невкритий В.Ю. ( за довіреністю № б/н від 23.10.17),

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Малярчук Т.В. ( довіреність №353 від 17.01.2018)

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2018

у справі №910/2565/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Старма"

2) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання права вимагати сплати суми боргу за договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Старма" та акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання права вимагати сплати суми боргу за договором.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.08.2018 у позові відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в чому саме та з яких підстав його права та законні інтереси є порушеними (невизнаними ) з боку визначених ним відповідачів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2018 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Сієста Шоп ".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Позивач зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 553, 556 Цивільного кодексу України саме до позивача в силу вимог закону перейшли права кредитора до первинного боржника та право вимоги за відповідним кредитним договором.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Алданова С.О., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу № 910/2565/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/2565/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М. А.- головуючий суддя; судді - Жук Г.А,, Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2018 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп" та призначено справу до розгляду на 27.11.2018р.

В судовому засіданні 27.11.2018 року представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача 2 вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомленні належним чином.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача 1 за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників представника позивача та представника відповідача 2, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, водночас, оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а провадження у даній справі закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається та підтверджується матеріалами справи, 04.11.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Сієста Шоп» (поручитель, позивач) та публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», тип акціонерного товариства якого змінено на приватне акціонерне товариство та найменування якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (кредитор, відповідач 2) було укладено договір поруки №4С13497Д/П (договір) (а.с. 33).

Предметом договору є надання поруки поручителем за виконання товариством з обмеженою відповідальність «Старма» (боржник, відповідач 1) зобов'язань за кредитними договорами, тому числі, за кредитним договором №4С13517И від 22.08.2013 з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в термін, визначених кредитними договорами.

Відповідно до п. 4 договору у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом.

Пунктом 7 договору визначено, що у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 договору, кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк».

До поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права Кредитора за кредитним договором і договором (ами) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання (п. 8 Договору).

Згідно з умовами п. 10 договору кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж п'яти робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. дострокове розірвання договору здійснюється за письмовою згодою сторін (п.п. 11, 14 договору).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, прийшов до висновку про те, що позивач не довів порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вказує, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є помилковим, оскільки заявлені позивачем вимоги про визнання за ТОВ "Сієста Шоп" права вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником ТОВ "Старма" за вказаним кредитним договором на підставі договору поруки №4С13497Д/П від 04.11.2016 та визнання погашеним зобов'язання ТОВ " Старма " перед АТ КБ "Приватбанк" за цим же договором товариством з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп" не можуть бути самостійним предметом спору. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду лише під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій України" завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як унормовано пунктом 1 частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Приписами частини 1 та пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Порука - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, в силу якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб (стаття 553 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 статті 556 Цивільного кодексу України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 8 договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (частина 1 статті 547 Цивільного кодексу України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Отже, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що вимоги про визнання за поручителем права вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником за кредитними договорами та визнання погашеними зобов'язання боржника перед банком за кредитними договорами, сплачених поручителем, є вимогами про встановлення юридичних фактів, які можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право. Тобто, такі вимоги не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду (стаття 20 Господарського кодексу України).

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, господарський суд першої інстанції, розглянувши цей спір по суті, допустив порушення норм процесуального права.

При вирішенні даного спору судом апеляційної інстанції відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові по справі №910/14144/17.

Зазначеної позиції дотримається Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/18702/17 від 06.11.2018

Відповідно до частини 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням пункту 4 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для його скасування та закриття провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 129, 231, 269, 270, пунктом 4 частини 1 статті 275, частиною 1 статті 278, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сієста Шоп" на рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2018 у справі №910/2565/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2018 у справі №910/2565/18 скасувати.

Провадження у справі №910/2565/18 закрити.

Матеріали справи №910/2565/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.12.2018.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Г.А. Жук