УХВАЛА

м. Київ

10.12.2018Справа № 910/16014/18

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про стягнення 1 000 177, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» про стягнення 1 000 177, 50 грн.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

В силу приписів статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з частиною 3 статті 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Відповідно до частини 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» про стягнення 1 000177, 50 грн. щодо неналежного виконання відповідачем Договорів на надання телекомунікаційних послуг № 13093 від 29.08.2008 р. та № 13094 від 28.08.2008 р.

Відповідно до вищевказаних договорів ОСОБА_1 укладав договори як фізична особа.

При цьому, доказів того, що ОСОБА_1 набув статусу фізичної особи-підприємця та укладав Договори на надання телекомунікаційних послуг № 13093 від 29.08.2008 р. та № 13094 від 28.08.2008 р. саме як фізична особа-підприємець, до матеріалів позову не надано.

Відтак, подана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи, що позов подано фізичною особою, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки позовна заява з визначеним суб'єктним складом не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовитиу відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» про стягнення 1 000 177, 50 грн.

2. Згідно з вимогами частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України роз'яснити заявнику, що даний спір віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

3. Ухвала набирає законної сили 10.12.2018 та підлягає оскарженню в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова