ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/603/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

за участю:

від ТОВ «Сеуранта» - ОСОБА_1, договір № 1203/18 від 12.03.2018

Інші учасники провадження в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта»

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018

суддя Степанова Л.В.

час та місце ухвалення 10:28:20, м. Одеса

повний текст рішення складено 16.07.2018

по справі № 916/603/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта»

про стягнення 287 917,83 грн.

В С Т А Н О В И В:

30.03.2018 Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Сеуранта» з урахуванням заяви від 24.05.2018 про збільшення позовних вимог про стягнення штрафу та пені у загальній сумі 339176,63 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки в частині повної та вчасної поставки товару, у зв'язку із чим останній повинен сплатити на користь позивача пеню та штраф, які передбачені договором.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «СЕУРАНТА» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» 211009,86 грн. штрафу, 128166,77 грн. пені та 5087,64грн. судового збору.

Мотивуючи оскаржуване рішення суд першої інстанції послався на умови укладеного між сторонами договору поставки та зазначив, що відповідачем поставка товару здійснена не в повному обсязі, у зв'язку із чим у ТОВ «Сеуранта» наявна прострочка виконання зобов'язання, що свідчить про наявність підстави для застосування штрафних санкцій у відповідності до умов п.11.3 договору.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «СЕУРАНТА» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що сторони усно узгодили зменшення обсягу поставки та ним було направлено позивачу електронного листа щодо узгодження чи продовження дії специфікації №1, чи зменшення об'єму поставки за договором, однак відповіді на вказаний електронний лист ТОВ «Сеуранта» так і не отримало.

Також апелянт зазначає, що на сайті «державні та комерційні закупівлі України» міститься інформація про статус договору №ОД/НХ-17-161НЮ, як виконаного, що на його думку, свідчить про те, що договір був підписаний та виконаний сторонами у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного скаржник зазначає, що ТОВ «Сеуранта» вважало всі свої зобовязання перед позивачем виконаними.

ТОВ «Сеуранта» наголошує на неможливості стягнення одночасно пені та штрафу за одне і те саме порушення чи правопорушення одного виду, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 24.12.2013 №3-37гс13.

Крім того, на думку скаржника, позивач неправомірно звернувся з вимогою про стягнення санкцій тоді, як у нього відсутні буд-які збитки, які б були наслідком невиконання укладеного між сторонами договору поставки від 18.12.2017.

Скаржник вважає, що місцевим судом порушено процесуальні права відповідача, оскільки не розглянуто надане позивачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду

ТОВ «Сеуранта» також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень підписанта позовної заяви, які б надавались уповноваженими особами на вчинення дій від імені юридичної особи позивача, у звязку із чим апелянт вважає, що позовна заява підписана не уповноваженою особою.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 - без змін.

Справа № 916/603/18 перебувала в провадженні Одеського апеляційного господарського суду.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини пятої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 916/603/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 прийнято справу № 916/603/18 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Філінюка І.Г., суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В. зі стадії підготовки справи до апеляційного розгляду

Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 по справі № 916/603/18 на 29 листопада 2018 року о 12:30 год.

У судове засідання 29.11.2018 зявився представник ТОВ «Сеуранта» який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Інші представники сторін в судове засідання не зявився.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 18.12.2017 між ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (позивач, Замовник) та ТОВ «СЕУРАНТА» (відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ (далі договір) за умовами якого Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1. договору кількість та асортимент товару визначається у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 5.1.,5.2. договору встановлено, що товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені Графіком поставки (Додаток №2 до договору. В межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного Графіком поставки Постачальник зобовязаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь який спосіб (факсом, електронною поштою, листом на адресу: 65074, м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 63).

У разі відсутності письмової заявки Замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, Постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу) визначеного графіком поставки (п.5.3. договору).

Дострокове виконання обов'язку із поставки товару допускається виключно за погодженням сторін договору (п.5.4. договору).

Пунктами 6.1., 6.4. договору сторони передбачили, що Замовник оплачує поставлений товар Постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації. Загальна сума по договору 1055049,30грн., у тому числі ПДВ 20% 175841,55грн.

Згідно п.7.3. договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Відповідно до п. 11.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим договором.

Пунктом 11.3. договору передбачено, що Постачальник за даним договором несе наступну відповідальність: у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки; за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції.

Строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2017, а в частині виконання обов'язків щодо розрахунків по договору до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору.

Додатком №1 до договору є специфікацію №1, за якою загальна сума поставки Бабіт Б-16 6,75 тон складає 1 055 049,30 грн.

Додатковою угодою №1 до договору від 18.12.2017 у звязку з виробничою потребою сторони домовились продовжити строк дії договору та ввести в дію специфікацію №2 на суму 211 009,86 грн. Встановили, що сума договору складає 1 266 059,16 грн. та термін дії договору з моменту його підписання до 31.12.2017 по специфікації № 1, з 01.01.2018 по 31.03.2018 по специфікації № 2.

Додаток №3 до договору є специфікацію №2, за якою загальна сума поставки Бабіт Б-16 1,35 тон складає 211 009,86 грн..

Як вказує позивач, 27.12.2017 ним на електрону пошту відповідача було направлено письмову заявку за вих. №НХ13/14348 від 20.12.2017, згідно якої ПАТ «Українська залізниця» просило поставити 6,75 тон бабіту Б-16 на загальну суму 1 055049,30 грн.

04.01.2018 позивач направив відповідачу скановану копію додаткової угоди №1 до договору поставки та письмову заявку за №НХ12/44 від 03.01.2018. Згідно якої просив поставити 1,35т бабіту Б16 на загальну суму 211009,86грн.

Позивач стверджує, що відповідачем не були виконані умови договору поставки №ОД/НХ-17-1613НЮ щодо поставки бабіту Б16 у кількості 8,1т на суму 1266059,16грн. згідно додаткової угоди №1 у строк до 31.12.2017.

Порушення відповідачем умов договору щодо термінів та обсягів поставки товару та відсутність сплати штрафних санкцій стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з ТОВ «Сеуранта» передбачених п.11.3. договору штрафу у сумі 253211,86 грн. та пені у сумі 71454,24 грн..

Приписами статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтями 530, 610 - 612 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

У відповідності до частини першої, шостої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обовязків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобовязаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що лист позивача (заявка на весь обсяг товару) за вих. №НХ-13/14348 був направлений ТОВ «Сеуранта». Проте, у даному випадку це не впливає на зобов'язання відповідача, оскільки сторонами визначено у п. 5.3 договору поставки, що у разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу) визначеного графіком поставки. Отже, останнім днем виконання зобов'язання з поставки товару, з урахуванням графіку поставки, що є додатком №2 до договору, за договором є 31.12.2017, однак, оскільки цей день був вихідним, то останнім днем виконання зобов'язання з поставки товару за договором є 02.01.2018.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, посилання відповідача на звернення позивача до відповідача в усному порядку щодо зменшення об'ємів поставки з огляду на зменшення фінансування та неможливість прийняття всього об'єм товару згідно специфікації №1, не приймаються судом, оскільки вказані доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, виходячи із п.5.5. договору, відповідно до умов якого Замовник має право в односторонньому порядку зменшити обсяги, змінити терміни поставки (закупівлі), визначені графіком поставки, шляхом відповідного письмового повідомлення постачальника не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку періоду (кварталу) у якому зменшується обсяг (змінюються строки) поставки (закупівлі) (п.5.5. договору). Натомість жодних доказів того, що позивачем було змінено строки поставки чи об'єми поставки суду не надано.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що враховуючи встановлення факту непоставки відповідачем згідно умов договору №ОД/НХ-17-1613НЮ бабіту Б-16, з урахуванням кінцевої дати виконання зобов'язання 31.12.2017, яка припадає на вихідний день, то з 03.01.2018 у відповідача наявна прострочка виконання зобов'язання, що свідчить про наявність підстави для застосування у відповідності до умов п.11.3. договору штрафних санкцій.

Перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу та пені, наведені у заяві про збільшення позовних вимог №их12/1709 від 17.05.2018р. (вх.суду№2-2793/18 від 04.06.2018), з урахуванням наявності факту непоставки товару, колегія суддів вважає розрахунок позивача вірним та вимоги щодо стягнення з відповідача 339176,63 грн. обґрунтованими.

Мотиви відхилення аргументів апеляційної скарги.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі №20/246-08, які є обов'язковими для суду при прийнятті рішення, відповідно до п.п. 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

У справі, що переглядається, договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а відтак наявні правові підстави для одночасного їх стягнення.

Твердження відповідача щодо неможливості подвійного стягнення пені з посиланням на постанову Верховного Суду України від 24.12.2013 у справі №3-37гс13, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки викладені у вказаній постанові висновки зведені до неможливості стягнення саме подвійної пені, тоді як в даному випадку до стягнення заявлені пеня та штраф.

Скаржник зазначає про відсутність у позивача збитків, які були б наслідком невиконання укладеного між сторонами договору, однак не зазначає якими саме доказами по справі це підтверджується, а тому судова колегія відхиляє такі доводи апелянта. Крім того, відсутність збитків може бути підставою лише для зменшення судом розміру санкцій в порядку статті 551 ЦК України, про що товариство не просило суд, а не для звільнення відповідача від відповідальності.

Щодо посилань відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у звязку із прийняттям позовної заяви, яка підписана не уповноваженими особами, то колегія суддів встановила, що позовна заява від імені ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» підписана представниками ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 30.10.2017 (а.с.37) та ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 31.10.2017 (а.с.38), а право на подання даними представниками позову надано їм директором регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_5 та першим заступником директора регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_6, які в свою чергу отримали його на підставі довіреності №3451 від 24.10.2017.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі № 916/603/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі № 916/603/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Сеуранта».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя Л.В. Поліщук