ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4148/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Батової Р.Р.

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Заводська, 44, )

до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 41-а, )

про стягнення 408 543,90 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №25/256-226 від 06.10.2018р. -представник

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №143 від 23.01.2018р. -представник

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради про стягнення 79 439,30 грн. 3% річних та 301 789,73 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору за №4171106 від 21.02.2006р. про надання послуг з приймання стічних вод від відповідача на очисні споруди позивача.

Ухвалою суду від 17.09.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.10.2018р. о 15:30год.

Ухвалою суду від 17.09.2018р. відкладено підготовче засідання на 07.11.2018р. на 11:00год.

30.10.2018р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає, зазначає, що у зв'язку із укладенням між позивачем та відповідачем договору № 02312 від 02.07.2012р. про послуги по прийому стічних від, договір № 4171106 від 21.02.2006р. втратив чинність. Крім того, вважає, що зазначені позивачем періоди прострочення щодо 3% річних та інфляційних нарахувань по заборгованості за надані послуги вже були враховані при винесенні рішень Господарським судом Дніпропетровської області у справах № 904/3463/16 та № 904/538/18.

07.11.2018р. позивач подав відповідь на відзив, у якому він посилається на те, що заявлені позовні вимоги у даній справі не мають відношення до договору № 02312 від 02.07.2012р. і до справ № 904/3463/16 та № 904/538/18, оскільки закінчення строку дії договору № 4171106 від 21.02.2006р. і укладення нового договору не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати заборгованість, яка була підтверджена рішенням суду.

07.11.2018р. у зв'язку із знаходженням судді Панни С.П. на лікарняному слухання справи № 904/4148/18 не відбулось, про що повідомлено сторін листом Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018р.

Ухвалою суду від 09.11.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів та призначено розгляд справи на 22.11.2018р. о 15:30год.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 904/4148/18 до судового розгляду по суті.

22.11.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2009р. у справі №35/242-09 за позовом Державного підприємства "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" про стягнення 2 380 541, 35 грн. встановлено, що Між Державним підприємством "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" - виконавець (надалі позивач) та Кому-нальним підприємством "Павлоградське виробниче управління водопро-відно - каналізаційного господарства" замовник (надалі відповідач) було укладено договір №417106 від 21.02.2006р. на послуги з прийому стічних вод строком дії до 31.12.2006р. До вказаного договору було укладено угоду про зміну та доповнення договору №417106 від 21.02.2006р. щодо зміни договору в частині обсягу прийому стічних вод, протокол узгодження розбіжностей, додаткову угоду №1 від 01.08.2008р., якою договір був продовжений до 01.01.2009р. та додаткову угоду №2 від 31.12.2008р., в якій сторони продовжили строк дії договору до 01.01.2010р.

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу обумовлені послуги та в спірний період з березня 2006р. по грудень 2008р. включно надав послуг по прийманню стічних вод на загальну суму 1 835 531,74 грн, що підтверджується Актами про кількість прийнятих стоків за березень-грудень 2006р., січень-грудень 2007р. та січень-грудень 2008р., які підписані та скріплені печатками обох сторін.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору розрахунок за надані послуги повинен здійснюватись шляхом оплати відповідачем рахунків, виставлених позивачем. Рахунки виставляються на підставі акту приймання виконаних робіт, підписаного обома сторонами. Відповідач зобовязаний щомісячно (не пізніше 25 числа) здійснювати передплату в розмірі 50% від суми наданих позивачем послуг в попередньому місяці. Кінцевий розрахунок відповідач зобовязаний здійснити не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Даним рішенням встановлено, що заборгованість становить 1 546 777,81 грн, що підтверджується розрахунком позивача, актом звіряння на 01.03.2009р. та частково визнається відповідачем.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2009 по справі №35/242-09 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором в сумі 1 546 777,81 грн., збитки від інфляції - 603 830,04 грн., 3% річних - 78 856,07 грн., пеню - 33 581,28 грн., штраф - 24 293,73 грн., витрат по сплату державного мита - 23 459,25 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 30,81 грн.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки відповідач востаннє сплатив частину заборгованості, стягнуту за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2009р. у справі №35/242-09, лише 27.05.2015р., а залишок основної заборгованості у розмірі 882 658,87 грн. залишилася неоплаченою, позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На момент розгляду справи доказів погашення залишку заборгованості у розмірі 882 658,87 грн., стягнуту за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2009р. у справі №35/242-09, перед позивачем відповідачем не надано, що підтверджується Актом звірення взаємних розрахунків за договорами станом на 11.09.2018р. (а.с. 10).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 79 511 грн. 85 коп. (за період з 15.09.2015 по 14.09.2018) та індексу інфляції в розмірі 329 032 грн. 05 коп. (за період з 15.09.2015 по 14.09.2018), які нараховані на суму заборгованості 882 658 грн. 87 коп.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунків, суд встановив, що при здійсненні нарахування 3% річних, позивачем допущено арифметичну помилку, за підрахунками суду сума 3% річних за вказаний у позові період складає - 79 439 грн. 30 коп. При здійсненні перевірки розрахунку інфляційних втрат, суд невідповідностей не виявив.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 408 471 грн. 35 коп., з яких: 79 439 грн. 30 коп. 3% річних, 329 032 грн. 05 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 41-а, ) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51402, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, ) 79 439 грн. 30 коп.(сімдесят дев'ять тисяч чотириста тридцять дев'ять грн. 30 коп.) 3% річних, 301 789 грн. 73 коп. (триста одна тисяча сімсот вісімдесят дев'ять грн. 73 коп.) інфляційних втрат, 5 718 грн. 43 коп. (п'ять тисяч сімсот вісімнадцять грн. 43 коп.) витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.11.2018

Суддя ОСОБА_3