ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2223/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 228) , в інтересах держави в особі 1. Державного концерну "Укроборонпром" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36), 2. Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3)
до Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 14)
про стягнення 894.508,35грн.
за участю представників:

прокурор - Набекало М.М.;

позивача-1 - не з'явився;

позивача-2 - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

09.08.2018 Військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Укроборонпром та ДП "ХЗТУ" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ПрАТ "ХЗТУ".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПРОКУРОРА

В позовній заяві прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача-2 суму основного боргу в розмірі 570.000,00грн., збитки від інфляції в сумі 182.619,56грн., 3% річних у сумі 44.988,79грн., пеню в сумі 57.000,00грн. та штраф у сумі 39.900,00грн.

Фактичними підставами позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом від 20.12.2013 №5/26-13 в частині оплати отриманих послуг авторського нагляду.

Юридичними підставами позову є норми статей 509, 526, 530, 549, 625, 626, 629, 897 ЦК України, статті 193, 230, 231 ГК України.

Прокурор позов підтримує. В судовому засіданні по суті 16.11.2018 прокурор просить суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Позивач-1 позовні вимоги прокурор підтримує. Позивач-1 уповноваженого представника в судове засідання по суті 16.11.2018 не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Присутній у судовому засіданні по суті 16.11.2018 представник позивача-2 позов прокурора підтримує та просить суд задовольнити позовні вимоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві на позов та запереченнях на відповідь відповідач зазначає:

- позовна заява подана з перевищенням визначених Законом України "Про прокуратуру" та ГПК України повноважень, тому підлягає залишенню без розгляду;

- вимоги щодо стягнення заборгованості є передчасними, оскільки рахунки-фактури на оплату позивачем-2 відповідачу не надавалися.

Присутній у судовому засіданні по суті 16.11.2018 представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, суд установив наступне.

Між ПрАТ "ХЗТУ" (Замовник) та ДП "ХЗТУ" (Виконавець) було укладено Контракт від 20.12.2013 №5/26-13 (т. I, а.с. 33-36), відповідно до предмету якого Замовник замовляє, а Виконавець зобов'язується виготовити та поставити пневмоарматуру та ніпелі і накидні гайки РКД системи 2Г33 і Додатком №1 (Продукція) та надати послуги по авторському нагляду та конструкторському супроводу виробництва та випробувань системи 2Г33 згідно з "Переліком послуг по авторському нагляду та конструкторському супроводу виробництва та випробувань системи 2Г33" (пункт 1.1. Контракту в редакції Додаткової угоди від 06.06.2014 №2, т. I, а.с. 38-39).

У відповідності до пункту 6.1. Контракту приймання продукції здійснюється Замовником відповідно до вимог КД і ТУ на продукцію під контролем Харківського ПГЗ-ДКАУ по акту здачі-приймання.

Пунктом 7.1. Контракту, в редакції Додаткової угоди від 06.06.2014 №2, сторони погодили, що договірна ціна виготовлення та поставки продукції згідно з додатками 1 і 2 складає 4.966.030,80грн., в т.ч. ПДВ 827.671,80грн. Договірна ціна згідно з додатками 3 і 4 складає 708.928,62грн., в т.ч. ПДВ 118.154,77грн.

Згідно з пунктом 8.3. Контракту остаточна оплата за даним Контрактом проводиться Замовником банківськими переказами в валюті платежу на рахунок Виконавця на підставі наданого рахунку-фактури Виконавця в термін 15 банківських днів після підписання Акта здачі-приймання продукції.

Даний Контракт набуває чинності з дня його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2015 (пункт 13.1. Контракту).

31.1.2015 між ДП "ХЗТУ" та ПрАТ "ХЗТУ" було підписано Акт здачі-приймання виконання послуг (т. I, а.с. 44), відповідно до якого послуги по авторському нагляду та конструкторському супроводу виробництва і випробувань системи 2Г33 виконані в повному обсязі та прийняті замовником. Даний Акт підписаний та скріплений печатками уповноваженими представниками сторін.

З наданих прокурором виписок з банківського рахунку ДП "ХЗТУ" вбачається, що відповідачем були здійснені часткові оплати за Контрактом від 20.12.2013 №5/26-13 на загальну суми 138.928,62грн. (т. I, а.с. 45-46).

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за Контрактом відповідачем станом не сплачено залишок заборгованості у розмірі 570.000,00грн.

ДП "ХЗТУ" звернулося до Військового прокурору Харківського гарнізону з листом від 23.07.2018 вих. №130 (т. I, а.с. 200), в якому просило останнього вжити заходів представницького характеру, направлених на захист інтересів держави шляхом пред'явлення позову про стягнення з ПрАТ "ХЗТУ" заборгованості, зокрема, за Контрактом від 20.12.2013 №5/26-13.

Пред'явлення зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі ДК "Укроборонпром" та ДП "ХЗТУ" викликано необхідністю захисту інтересів держави, оскільки тривале непогашення відповідачем існуючої заборгованості негативно впливає на фінансове становище ДП "ХЗТУ" як учасника ДК "Укроборонпром" та, як наслідок, впливає на можливість функціонування та розвитку оборонно-промислового комплексу Держави Україна.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статями 11, 509 ЦК України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 ГК України.

У частині першій статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

На підставі встановлених обставин справи та з урахуванням наведених вище правових норм, суд прийшов до наступних висновків.

Між сторонами виникло господарське зобовязання в силу якого ПрАТ "ХЗТУ" зобовязане сплатити грошові кошти на користь ДП "ХЗТУ" за надані послуги по авторському нагляду та конструкторському супроводу виробництва і випробувань системи 2Г33 підставі Контракту від 20.12.2013 №5/26-13. Частина цих коштів (138.928,62грн.) сплачена, решта (570.000,00грн.) не сплачена, хоча строк сплати настав.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач зазначені обставини не спростував, доказів оплати наданих послуг в повному обсязі не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог у частині стягнення заборгованості в розмірі 570.000,00грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення викладені у відзиві на позов, зводяться до власного довільного тлумачення останнім положень законодавства, що не відповідає їх дійсному змісту.

Так, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність рахунку-фактури, як на підставу звільнення його від виконання зобовязань. Зі змісту наведених вище умов контракту від 20.12.2013 №5/26-13 вбачається, що надання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України. Отже його відсутність не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги.

З моменту підписання акта здачі-приймання виконаних послуг від 31.12.2015 відповідач був обізнаний про факт надання позивачем відповідних послуг, їх вартість та про настання обовязку з оплати. Окрім іншого про це також свідчить факт здійснення відповідачем часткової оплати цих послуг на суму 138.928,62грн.

Є також юридично неспроможними твердження відповідача про те, що позовна заява подана з перевищенням визначених Законом України "Про прокуратуру" та ГПК України повноважень, а тому підлягає залишенню без розгляду, з огляду на наступне.

Права та обов'язки Державного концерну "Укроборонпром" в процесі управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, передбачені статтею 7 Закону України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі". Здійснюючи повноваження з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, ДК "Укроборонпром" є суб'єктом Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 травня 2016 року, введеного в дію Указом Президента України від 2 серпня 2016 року № 323/2016 "Про заходи з розвитку оборонно-промислового комплексу України".

За цих обставин, враховуючи наявність делегованих державою повноважень у сфері управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, суд зазначає, що інтереси Держави Україна полягають у розвитку оборонно-промислового комплексу України, одним із спеціальних суб'єктів якого є ДК "Укроборонпром", до компетенції якого віднесені повноваження, визначені у Законі України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".

Водночас, судом встановлено, що пред'явлення зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі ДК "Укроборонпром" та ДП "ХЗТУ" викликано саме захистом інтересів держави у суді, оскільки ДК "Укроборонпром" як уповноваженим органом з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі заходів не вжито заходів щодо стягнення заборгованості, зокрема, за Контрактом від 20.12.2013 №5/26-13.

Наведені обставини свідчать, що військовий прокурор обґрунтовано звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та ДП "ХЗТУ".

Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2018 у справі №918/376/17.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 44.988,79 грн., збитків від інфляції в розмірі 182.619,56 грн., пені в розмірі 57.000,00грн. суд виходить з наведених вище норм права і визнає нарахування вказаних сум в цілому підставним.

Разом з тим суд перевіривши поданий прокурором розрахунок 3% річних вбачає, що прокурором нараховано 3% в тому числі за 20.07.2016 та 09.09.2016, тобто за дні, в який зобов'язання було частково виконано. Однак, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних. Здійснивши з урахуванням цього перерахунок 3% річних за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН", не виходячи при цьому за межі визначеного прокурором періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, зазначає, що їх розмір становить 45.314,45 грн. За таких обставин вимоги прокурора в частині стягнення 3% річних у сумі 44.988,79 грн. підлягають задоволенню.

Здійснивши перерахунок збитків від інфляції, суд визначає, що їх розмір з урахуванням обставин спору становить 178.207,27грн. Саме така сума збитків від інфляції підлягає стягненню з відповідача на користь позивача-2. В іншій частині (4.412,29грн.) збитки від інфляції нарахована безпідставно.

Відповідні розрахунки 3% річних та збитків від інфляції долучено судом до матеріалів справи.

Заявлена прокурором сума пені (57.000,00грн.) не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам пункту 11.1.1. Контракту від 20.12.2013 №5/26-13, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення штрафу суд зазначає наступне. Зі змісту абзацу 3 частини другої статті 231 ГК України в системному звязку з іншими нормами господарського права, що визначають відповідальність за порушення грошового зобовязання, вбачається, що названою статтею передбачається застосування штрафу за порушення лише тих зобовязань, котрі мають не грошовий характер. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 04.02.2014 провадження №3-1гс14.

Натомість в даному разі зобовязання відповідача носить грошовий характер і тому передбачена ст.231 ГК України санкція застосована бути не може. За таких обставин, вимога прокурора щодо стягнення штрафу в розмірі 39.900,00 грн. заявлена безпідставно, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за Контрактом від 20.12.2013 №5/26-13.

СУДОВІ ВИТРАТИ

В силу статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені прокурором у зв'язку з оплатою судового збору, підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 12.752,95грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, буд. 14, ) на користь Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, буд. 3, ) суму основного боргу в розмірі 570.000,00грн., збитки від інфляції в розмірі 178.207,27грн., 3% річних у сумі 44.988,79грн., та 3% річних у сумі 44.988,79грн.,

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, буд. 14, ) на користь Військової прокуратури обєднаних сил (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 21, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 12.752,95грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.11.2018 р.

Суддя ОСОБА_3

/справа №922/2223/18/