ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" листопада 2018 р.Справа № Б-39/02-09

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Савченко А.А.

судді: Міньковський С.В. , Швидкін А.О.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за заявою ТОВ "ТД "ІТРЗ", м. Харків
до ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" м. Ізюм
про визнання банкрутом
за участю :

ліквідатора - арбітражного керуючого Саутенко С.О., свідоцтво № 216 від 20.02.2013р.

представника прокуратури - Ткаченко К.О., посвідчення № 036249 від 12.11.2015р.

представника ХОДА - Котляр О.Б., дов. №01-53/10584 від 26.12.2017р.

представника ТОВ "Залізницяремсервіс" - ОСОБА_5, директор

представника відділу з питань банкрутства ГТУЮ у Харківській області - Матеко С.В., дов. № 40 від 28.12.2017р.

представника Ізюмської ОДПІ - Швед А.В., дов. №5165/10/20-14-021 від 27.12.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014р. припинено процедуру санації ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", припинено повноваження керуючого санацією боржника - Костюка О.Г., визнано ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" призначено арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. усунуто арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича від виконання обов'язків ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", призначено ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Саутенко Сергія Олеговича.

08 травня 2018р. до суду надійшло клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377), в якому ліквідатор просить суд визнати, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить ВАТ "ІТРЗ" на праві власності, втратила статус службової.

Клопотання обґрунтовано тим, що зазначена квартира на праві власності належить ВАТ "ІТРЗ", включена до складу ліквідаційної маси боржника та не підлягає передачі до комунальної власності в порядку ч.1 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", проте питання щодо виключення даної квартири з числа службових не вирішено, виконавчий комітет Ізюмської міської ради ухиляється від вирішення даного питання, що в свою чергу сприяє зволіканню виконання ліквідаційної процедури та затягуванню виконання дій щодо задоволення вимог кредиторів за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника ВАТ "ІТРЗ".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. прийнято та призначено клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377) до розгляду в судовому засіданні на "19" червня 2018 р. о(об) 12:10.

31 травня 2018 року до суду надійшла ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018р., якою, окрім іншого, зобов'язано господарський суд Харківської області невідкладно надіслати на адресу Харківського апеляційного господарського суду справу №Б-39/02-09.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2018р. провадження по справі №Б-39/02-09 зупинено до перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 25.04.2018р. у справі №Б-39/02-09 в порядку апеляційного провадження.

18 липня 2018 року справа №Б-39/02-09 повернулась до суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2018р. провадження у справі №Б39/02-09 поновлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2018р. призначено клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377) до розгляду в судовому засіданні на "04" вересня 2018 р. о(об) 12:00. Зобов'язано ліквідатора надати до суду правове обґрунтування звернення до суду з клопотанням про визнання квартири такою, що втратила статус службової, та його розгляду в межах справи № Б-39/02-09.

У зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О., судове засідання з розгляду клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377), у справі № Б-39/02-09, перенесено з 04 вересня 2018 року на 23 жовтня 2018 року о(б) 12:00 .

В судовому засіданні 23.10.2018р. постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377), до 19 листопада 2018 року о(б) 14:00 год. у відповідності до п. 2, 3 ст. 216 ГПК України, яку було занесено до протоколу судового засідання від 23.10.2018р.

Ухвалою суду від 30.10.2018р. залучено до участі у справі № Б-39/02-09 в якості учасника у справі про банкрутство - особи, яка бере участь у провадженні у справі, в межах розгляду клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377) Виконавчий комітет Ізюмської міської ради.

19.11.2018р. до суду надійшов відзив Виконавчого комітету Ізюмської міської ради. в якому проти задоволення клопотання заперечується.

Судова колегія, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановила наступне.

ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" є державною власністю, органом управління якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 року № 550-р "Про передачу Харківській облдержадміністрації повноважень з управління корпоративними правами держави щодо ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" є Харківська обласна державна адміністрація.

ВАТ "ІТРЗ" є власником трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: 64300, АДРЕСА_2, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу від 14.06.2004 р. та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкту № 55277108 від 16.03.2016 року.

У відповідності до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що ця квартира з часу набуття товариством у власність у спосіб, не заборонений Законом, не перебувала у віданні місцевої ради народних депутатів, а була віднесена до основних фондів товариства та перебувала на його балансі.

В подальшому, на підставі звернення керуючого санацією Костюка О.Г. Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради 25.09.2013 року було прийняте рішення № 07/12 про визнання трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: 64300, м. Ізюм. АДРЕСА_3, службовою.

25.12.2013 року рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року № 0921 за клопотанням Костюка О.Г. квартиру було надано ОСОБА_8, склад сім'ї 3 особи з видачею службового ордеру на вказане приміщення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. визнано недійсним ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 від 13.01.2014 р. Ухвала набрала законної сили та є чинною.

Даючи оцінку клопотанню ліквідатора судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство ) усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Оскільки квартира № 11 за адресою: 64300, м. Ізюм. Харківської обл., вул. Кленова, буд. № 5 була набута ВАТ "ІТРЗ" у власність та утримувалася за грошові кошти ВАТ "ІТРЗ", отримані від ведення господарської діяльності товариства, ця квартира № 11 не підлягає безоплатній передачі до комунальної власності у порядку ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство та має бути включена до складу ліквідаційної маси ВАТ "ІТРЗ" та використана з метою задоволення вимог кредиторів банкрута.

Вищевказані обставини були встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016р., тому не потребують доказування у відповідності до п.4 ст.75 ГПК України.

Отже, на думку суду, ліквідатор повинен був вжити заходів з включення відповідного майна до ліквідаційної маси банкрута та його реалізації у порядку, встановленому Законом про банкрутство.

Стосовно наявності або відсутності статусу цього житлового приміщення як службового судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Правовідносини осіб з приводу користування службовими приміщеннями врегульовані главою 3 ЖК Української РСР «Користування службовими приміщеннями».

З аналізу ст.118,124,125 ЖК Української РСР вбачається, що службові житлові приміщення призначаються для заселення громадянам, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, і у разі припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, за загальним правилом без надання іншого жилого приміщення, за виключенням осіб, які не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення, виключний перелік яких передбачено у статті 125 ЖК Української PCP.

Тобто, за своєю правовою природою право користування службовим жилим приміщенням є тимчасовим користуванням чужим майном, строк користування яким визначається і прирівнюється до строку перебування особи, яка має право на таке користування, у трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією, яка надала йому це житло.

Згідно статті 41 Конституції України право власності є непорушним. Однією з конституційних гарантій прав, в т.ч. права власності, є недопущення їх скасування або ж звуження їх змісту та обсягу (стаття 22 Конституції України).

На думку суду, наявність рішення № 07/12 виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року про визнання трикімнатної квартири за адресою: 64300, м. Ізюм. АДРЕСА_3, службовою, не свідчить про зміну власника відповідної квартири та право будь-яких інших осіб на це майно.

Оскільки ВАТ "ІТРЗ" є власником квартири № 11 за адресою: 64300, м. Ізюм, Харківської обл., вул. Кленова, буд. № 5, реалізація його права власності, зокрема, право користування та розпорядження цим майном не може бути обмежена. Наявність статусу відповідного приміщення як службового не свідчить про те, що право користування та розпорядження цим приміщенням належить іншій особі та те, що ВАТ "ІТРЗ" втратив право володіння ним, навіть у випадку, коли відповідне майно протиправно використовує інша особа. Відповідна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 04.07.2018р. по справі № 653/1096/16-ц, тому суд, у відповідності до ч.4 ст.236 ГПК України враховує висновки, викладені у відповідній постанові.

Отже, на думку судової колегії, наявність статусу цього приміщення як службового не перешкоджає ліквідатору у вжитті відповідних заходів з включення цього майна до ліквідаційної маси банкрута та його реалізації у встановленому законом порядку.

Але матеріалами справи встановлено, що ліквідатор не включив відповідне майно до ліквідаційної маси банкрута та не довів належними доказами наявність перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном та порушення його прав власника щодо розпорядження цим майном інших осіб, зокрема Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

У відповідності до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, а заявлені вимоги повинні бути викладені так, щоб у разі їх задоволення, вони призвели до відновлення порушеного права.

На думку суду обраний ліквідатором спосіб захисту не є конкретизованим та не призведе до будь-яких ефективних результатів. Заявлене ліквідатором клопотання про визнання того, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить ВАТ "ІТРЗ" на праві власності, втратила статус службової, є фактично нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення та елементом оцінки доказів у відповідності до ст.ст.73-86 ГПК України.

З огляду на те, що ліквідатор не довів порушення його прав щодо розпорядження відповідною квартирою та зважаючи на те, що обраний ліквідатором спосіб захисту не відповідає встановленим ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України способам захисту прав та охоронюваних законом інтересів, судова колегія вважає необхідним в задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 37-48, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 232-235, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ліквідатора про визнання квартири такою, що втратила статус службової (вх. № 12377) відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору, комітету кредиторів, банкруту, ХОДА, прокуратурі, Виконавчому комітету Ізюмської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.11.2018р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Савченко А.А. Міньковський С.В. Швидкін А.О.