ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.11.2018 Справа № 905/1599/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Конько В.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Білозерське, м. Добропілля

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Профстройгруп", м. Білозерське, м. Добропілля

про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого опалення; стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 27005,57грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Білозерське, м. Добропілля, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Профстройгруп", м. Білозерське, м. Добропілля про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого опалення між позивачем та відповідачем з 01.01.2016 по 15.04.2016 на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»; стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 27005,57грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг з теплопостачання №117-ШБ-ДЦ від 26.05.2015 в частині оплати послуг з теплопостачання, а також не підписання відповідачем проекту договору про надання послуг з теплопостачання з позивачем за період з 01.01.2016 по 15.04.2016.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1599/18; справу №905/1599/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

11.10.2018 представник позивача до канцелярії суду надав заяву про уточнення позовних вимог від 09.10.2018, в якій просить суд визнати укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення між позивачем та відповідачем з 01.01.2016 по 15.04.2016, в редакції, яка була направлена відповідачу листом №1646-1 від 10.12.2015 та розроблена на підставі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»; стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 27005,57грн. Також позивачем надані пояснення по справі від 09.10.2018 та клопотання про відкладення підготовчого засідання, з метою направлення заяви про уточнення позовних вимог відповідачу.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням заяви позивача від 09.10.2018.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1599/18 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2018 суд дійшов висновку закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.11.2018.

Позивач у підготовчих засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судові засіданні не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу. Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву відповідачем не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. В матеріалах справи наявні повернуті на адресу суду конверти, на яких міститься відмітка «причина повернення» за закінченням встановленого строку для зберігання.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

26.05.2015 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (Теплопостачальна організація) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Профстройгруп» (Споживач) був укладений договір про надання послуг з теплопостачання №117-ШБ-ДЦ (далі Договір), згідно до п.1.1. якого Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію, а Споживач прийняти її і оплатити в розмірах і в термінах, передбачених цим договором. Сторони керуються Законом України «Про теплопостачання» №2633 - IV від 02.06.2005, Правилами надання послуг з центрального опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №630 від 21.07.2005, та іншими нормативними документами, даним договором і діючим законодавством. Опалювана площа береться згідно технічного паспорта БТІ.

Відповідно до п.1.2. договору Споживач приймає теплову енергію згідно специфікації та умов Договору і оплачує її в терміни, передбачені цим Договором.

Обсяги, закупівлі товарів (робіт або послуг) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3. договору).

Ціна цього договору становить 32458,65 грн., у тому числі НДВ - 5409,77 грн. Ціна Договору визначається з урахуванням Закону України «Про податок на додану вартість» (п.3.1. договору).

Відповідно до п.п.4.1.-4.2. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно по безготівковому розрахунку відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п.4.3. договору розрахунок за теплову енергію, яка відпускається Споживачеві, проводиться згідно рахунку, актів реалізації виписаними Теплопостачальною організацією та здійснюється при своєчасному фінансуванні до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим при умові надання Теплопостачальною організацією рахунків, актів реалізації за розрахунковий період не пізніше 2 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки щомісяця (п.4.5.договору).

Підставою для оплати є рахунок Виконавця, акт виконаних робіт, який здається в бухгалтерію Споживача протягом 5 (пяти) днів від дати підписання акту, але не пізніше другого числа місяця наступного за звітним (п.4.6.договору).

Договір діє з дати його підписання до 31.12.2015, та згідно з частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, сторони договору домовились, що всі умови договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 24.10.2014 (п.10.1.договору).

Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; ліквідація сторін; прийняття рішення господарським судом (п.10.2.договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов вищезазначеного договору надавав відповідачу послуги, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №39 від 31.10.2015 в сумі 899,23грн., №94 від 30.11.2015 на суму 2688,41грн., №147 від 31.12.2015 на суму 6426,50грн., №90020877 від 31.01.2016 на суму 5584,48грн., №90032301 від 29.02.2016 на суму 5090,29грн., №90044958 від 31.03.2016 на суму 2224,62грн., №90049442 від 09.04.2016 на суму 1936,04грн., всього на загальну суму 24849,57 грн.

Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками обох сторін.

В позові позивачем зазначено, що у листопаді 2015 року відповідач сплатив 2074,23грн., отже заборгованість за вищезазначеними актами здачі-приймання робіт (надання послуг) становить 22775,34грн.

Позивачем до матеріалів справи наданий підписаний сторонами графік на поетапне погашення заборгованості по оплаті за поставлену теплову енергії від 26.09.2015, в якому відповідач погодився з наявною заборгованістю в розмірі 14100,03грн., та зобовязався здійснювати погашення заборгованості щомісячно з жовтня 2015 р. по вересень 2016р. по 1175,00грн. (у вересні 2016р. 1175,03грн.), але за твердженням позивача дана сума відповідачем не сплачена у повному обсязі, залишок заборгованості склав 4230,23грн.

Отже загальна вартість несплачених відповідачем послуг склала 27005,57грн.

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату за надані послуги №39 від 31.10.2015 в сумі 899,23грн., №94 від 30.11.2015 на суму 2688,41грн., № 147 від 31.12.2015 на суму 6426,50грн., №52 від 31.01.2016 на суму 5584,48грн., №110 від 29.02.2016 на суму 5090,29грн., №173 від 31.03.2016 на суму 2224,62грн., №218 від 09.04.2016 на суму 1936,04грн., №237 від 17.06.2016 на суму 4230,23грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачу була направлена претензія №01-314 від 23.03.2017 на суму 27005,57грн. В докази направлення відповідачу претензії надав копію опису вкладення у цінний лист. Однак відповідь на дану претензію не надійшла.

Позивач повторно направив на адресу відповідача лист (претензію) №01-541 від 31.05.2017, в якому просив відповідача сплатити суму боргу у розмірі 27005,57грн. з копіями рахунків та актів здачі-приймання послуг. В докази направлення відповідачу листа №01-541 від 31.05.2017 з додатками суду надана позивачем копія опису вкладення у цінний лист. Відповідь від відповідача також не надійшла.

Отже докази направлення рахунків позивачем на адресу відповідача наявні в матеріалах справи.

У звязку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення даної заборгованості з відповідача.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Видом діяльності ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії згідно ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, які наявні в матеріалах справи.

Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією в розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" (далі - Закон) як суб'єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.4.3. договору розрахунок за теплову енергію, яка відпускається Споживачеві, проводиться згідно рахунку, актів реалізації виписаними Теплопостачальною організацією та здійснюється при своєчасному фінансуванні до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим при умові надання Теплопостачальною організацією рахунків, актів реалізації за розрахунковий період не пізніше 2 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідачем на день подачі позову до суду сума боргу не сплачена, доказів протилежного суду не надано.

З наданого до суду договору про надання послуг з теплопостачання №117-ШБ-ДЦ від 26.05.2015 вбачається, що термін дії даного договору до 31.12.2015, проте, за період з січня 2016 року по квітень 2016 року відповідач продовжував отримувати послуги з теплопостачання, був обізнаний про вартість належних до сплати послуг, що підтверджується підписаними актами здачі-приймання послуг (надання послуг) за цей період, в яких є посилання саме на договір №117-ШБ-ДЦ від 26.05.2015, з огляду на відсутність заперечень відповідача у цій частині, виходячи з того, що доказів існування між сторонами будь-яких інших договірних відносин з надання послуг теплопостачання, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою продовжились та були чинними у тому числі у період з 01.01.2016 по 15.04.2016.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань відповідно до умов договору про надання послуг з теплопостачання №117-ШБ-ДЦ від 26.05.2015 в частині надання послуг за договором, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому, за висновками суду, відповідачем в односторонньому порядку було порушено взяті на себе зобовязання за договором в частині оплати за отриманні послуги від позивача.

З огляду на вищевикладене, вимога про стягнення заборгованості у розмірі 27005,57грн. є законною та підлягає задоволенню.

Позивач також звернувся до суду з вимогою про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого опалення між сторонами з 01.01.2016 по 15.04.2016.

Оцінивши наявні докази та доводи представників сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (частина 1 статті 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV, що діяв станом на 01.01.2016) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно з частиною 2 статті 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін; у разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

У частинах 3-5, 7 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором; сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони; якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Стаття 641 Цивільного кодексу України встановлює, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

В матеріалах справи міститься лист №1646-1 від 10.12.2015 ТДВ «Шахта «Білозерьска» до ТОВ «Профстройгруп» з проханням розглянути проект договору про надання послуг з теплопостачання, підписати, скріпити печаткою та один екземпляр договору направити на адресу ТДВ «Шахта «Білозерьска». На даному листі міститься напис «От подписи отказался в присутвии вед.экон. ОСОБА_2».

Позивач наполягає, що звертався до ТОВ «Профстройгруп» з листом №1646-1 від 10.12.2015 (з двома примірниками договору), лист був вручений головному бухгалтеру відповідача ОСОБА_3 з проханням розглянути проект договору про надання послуг з теплопостачання, але вона від підпису відмовилась. При цьому, позивачем належними доказами не доведено ані факт направлення цього листа відповідачу, ані факт відмови уповноваженого представника відповідача від його прийняття.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивачем не виконаний загальний порядок укладання договорів встановлений ст.181 Господарського кодексу України, з урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають, проте за висновками суду, що були викладені вище, зобовязання за договором про надання послуг з теплопостачання №117-ШБ-ДЦ від 26.05.2015 були чинними у тому числі у період з 01.01.2016 по 15.04.2016.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Білозерське, м. Добропілля до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Профстройгруп", м. Білозерське, м. Добропілля про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого опалення; стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 27005,57грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Профстройгруп" (85013, Донецька область, м. Білозерське, м. Добропілля, вул. Леніна, 17; ) на користь ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (85013, Донецька обл., м. Білозерське, м. Добропілля, вул. Строїтельна, 17; ) заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 27005,57грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" - 85013, Донецька обл., м. Білозерське, м. Добропілля, вул. Строїтельна, 17; .

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Профстройгруп" -85013, Донецька область, м. Білозерське, м. Добропілля, вул. Леніна, 17; .

У судовому засіданні 27.11.2018 підписаний повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило