ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року

м. Одеса

Справа № 923/368/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Л.В. Поліщук,

суддів: М.А. Мишкіної, С.В. Таран,

при секретарі судового засідання О.В. Клименко

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018 року (суддя Павленко Н.А., м. Херсон, повний текст ухвали складено 12.09.2018р.) про залишення без розгляду позовної заяви

у справі №923/368/18

за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля»

про стягнення 319 511,90грн. податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И В :

14.05.2018р. Акціонерне товариство (далі – АТ) «Херсонобленерго» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Заготзерно-Високопілля» про стягнення з останнього 319511,90грн. податку на додану вартість за додатковим рахунком № 316-1 від 29.07.2015р., що надсилався відповідачу 05.08.2015р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015р. у справі №923/1827/15, залишеним в силі 08.11.2016р. постановою Одеського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду від 06.02.2017р., з відповідача на користь позивача постановлено стягнути заборгованість за спожиту активну електроенергію за додатковим рахунком за липень 2015р. у розмірі 1597599грн. Але до ціни позову у справі №923/1827/15 не було включено податок на додану вартість у розмірі 319 511грн. 90коп., який визначений у додатковому рахунку. Включення ПДВ до вартості спожитої електроенергії позивач обґрунтовує посиланням на норми Розділу 5 Податкового кдексу України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018р. позовну заяву АТ «Херсонобленерго» залишено без розгляду з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки позивачем не наведено поважності причин нез’явлення його представника у підготовче засідання 11.09.208р. і не надано доказів на підтвердження визначення власного зобов’язання зі сплати ПДВ у сумі 319 511,9грн. та реєстрації такого зобов’язання у Єдиному реєстрі податкових накладних, що перешкоджає суду встановити обставини, з’ясування яких необхідне для повного, всебічного та об’єктивного вирішення спору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Херсонобленерго» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018р. у справі №923/368/18 скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

На думку апелянта оскаржувана ухвала прийнята з суттєвим порушенням норм процесуального права, оскільки місцевим судом безпідставно застосовано ч.9 ст. 81 ГПК України з посиланням на невиконання позивачем вимог ухвали від 24.07.2018р.

При цьому, скаржник вважає, що при винесення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не обґрунтував неможливість розгляду справи по суті через неподання позивачем витребуваних додаткових документів, а також те, яким чином неявка представника позивача в підготовче засідання перешкоджала вирішенню спору по суті за наявними в матеріалах справи доказами.

Скаржник вважає, що позовна заява за своїм змістом та доданими до неї документами містила усі необхідні докази, але ці обставини судом першої інстанції були проігноровані, а докази не досліджені в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апеляційної скарги та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В задоволенні клопотання АТ «Херсонобленерго» від 13.11.2018р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції апеляційна інстанція ухвалою від 19.11.2018р. відмовила у зв’язку з резервуванням залу судових засідань, обладнаного системою відеоконференцзв’язку, для проведення судових засідань господарського суду Миколаївської області у визначений час.

Позивач та відповідач не використали законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги АТ «Херсонобленерго», відзиву на неї, застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при винесені ухвали, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, позовну заяву АТ «Херсонобленерго» залишено без розгляду місцевим судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

За змістом статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов'язані з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

Згідно з частиною 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою.

Відповідно до статті 177 зазначеного Кодексу завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на 30 днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціатив

За змістом статей 181, 182 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, у тому числі, з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 ст.226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з'явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов'язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. При цьому, господарський суд має з'ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача.

Разом з тим, з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що в тексті останньої ніяким чином не мотивовано як саме неявка позивача в судове засідання перешкоджала розгляду судом справи по суті за наявними матеріалами.

Крім того, суд першої інстанції, перш ніж залишити позов без розгляду взагалі не дослідив той факт чи дійсно необхідна явка представника позивача для вирішення справи, а формально лише зазначив про нез’явлення представника позивача у судове засідання 11.09.2018р.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивач із моменту прийняття його позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі судом першої інстанції підтримував позовні вимоги, надав суду разом з позовною заявою, докази на підтвердження своїх вимог, а також забезпечував явку свого представника у судових засіданнях 19.06.2018р. та 27.07.2018р.

Отже, нез'явлення позивача у наступне судове засідання (11.09.2018) за обставин добросовісного виконання ним процесуальних обов'язків не зумовлює у цьому випадку залишення місцевим господарським судом позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Також, в мотивувальній частині судового акту відсутнє обґрунтування неможливості розгляду спору по суті через неподання позивачем витребуваних додаткових документів.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку неподання позивачем у справі витребуваних судом доказів та його нез’явлення в судове засідання, не виключає можливість розглянути даний спір по суті та не може бути підставою для залишення без розгляду позовної заяви АТ «Херсонобленерго».

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (частина 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Господарський суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, ухилився від розгляду позову по суті, внаслідок чого позбавив позивача можливості реалізувати своє право на отримання судового захисту.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №904/10074/17 та від 04.10.2018 у справі № 916/21/18.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АТ «Херсонобленерго» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018р. у справі №923/368/18 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню на підставі п. 4 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з неправильним застосуванням процесуального права, яке призвело до винесення помилкової ухвали.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задовольнити, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.09.2018 року у справі №923/368/18 скасувати.

Справу №923/368/18 направити на розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.11.2018 р. о 10.40год.

Головуючий суддя                                                   Л.В. Поліщук

Суддя           М.А. Мишкіна

Суддя           С.В. Таран