ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м.Дніпро Справа № 908/1050/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області ( суддя Колодій Н.А.) від 10.07.2018р. у справі № 908/1050/18, повне рішення складено 16.07.2018р.

За позовом Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпром-Технологія

про стягнення 7121,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю Спецпром-Технологія з позовною заявою про стягнення штрафу в розмірі 7121,51 грн. за відсутність реєстрації податкової накладної.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами договору підряду № 485 від 15.06.2016р. відповідач зобовязаний протягом восьми робочих днів зареєструвати податку накладну в єдиному реєстрі податкових накладних та надати її замовнику в електронній формі через систему «М.Е.Dok» в день реєстрації. Однак, 15.12.2017р. реєстрація податкової накладної № 52 від 30.11.2017. ДФС України зупинена. За відсутність реєстрації податкової накладної позивач, в порядку п. 4.1.2 договору, нарахував відповідачу штраф в розмірі 7121,51 грн. (20% від загальної вартості послуг з урахуванням ПДВ).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.07.2018р. у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до Товариства з обмеженою відповідальністю Спецпром-Технологія про стягнення штрафу у сумі 7121,51грн. - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати судове рішення у зв»язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з»ясуванням обставин та доказів, які мають значення для справи.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що відповідачем порушено умови передбачені п. 4.1.2 договору підряду №485 від 15.06.2016 року , а саме в тому, що він в продовж 8 робочих днів не зареєстрував податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних та не надав податкову накладну замовнику в електронній формі через систему «М.Е.Dok» в день реєстрації.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Запорізької області та задоволення позовних вимог про стягнення штрафу за дане порушення у повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року у справі №908/1050/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2018р. та зобовязано відповідача в строк до 28.08.2018 року включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншій стороні у справі.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи 908/1050/18 за позовом Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпром-Технологія про стягнення 7121,51 грн. з Донецького апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2018 для розгляду справи № 908/1050/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач), суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2018 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2016р. між Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (станом на час розгляду справи - Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спецпром-Технологія (підрядник, відповідач) укладено договір підряду № 485, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе, в рамках виконання робіт з будівництва комплексу Газовідсмоктуюча станція № 1, роботи з встановлення запального пристрою на обєкті Газопровід феросплавного газу (п. 1.1).

Пунктом 12.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016р., а з питань виконання зобовязань по договору, до повного їх виконання.

Згідно з п. 9.2 договору за кожне порушення обовязків, передбачених пунктами 4.1.2 4.1.5 цього договору підрядник сплачує замовникові штраф у розмірі 20% від загальної вартості послуг з урахуванням ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами складено та підписано акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017р. та довідку про вартість будівельних робіт за листопад 2017р. на суму 35607,53 грн.

15.12.2017р. позивачем подано на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних податкову накладну № 52 від 30.11.2017р. на суму 35607,53 грн. Однак, Державною фіскальною службою України реєстрацію податкової накладної ТОВ Спецпром-Технологія було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ. В квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових запропоновано відповідачу надати пояснення та/або копії документів, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію.

Посилаючись на квитанцію про реєстрацію податкових накиданих в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.12.2017р. та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 219700 від 12.03.2018р., позивач зазначає, що відповідачем не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 52 від 30.11.2017р. на суму 35607,53 грн.

Оскільки умовами договору передбачена відповідальність за порушення п. 4.1.2 договору, позивач, на підставі п. 9.2 договору, нарахував відповідачу штраф за відсутність реєстрації податкової накладної в розмірі 7121,51 грн. (20% від загальної вартості послуг з урахуванням ПДВ). Штраф в розмірі 7121,51 грн. є предметом позову.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПРОМ-ТЕХНОЛОГІЯ» із позовом про стягнення штрафу в розмірі 7121,51грн., позивач акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» посилався на те, що відповідачем порушено умови передбачені п. 4.1.2 договору підряду №485 від 15.06.2016 року в частині недотримання відповідачем строку реєстрації податкової накладної.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За умовами ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські правовідносини сторін врегульовані договором поставки № 223 від 13.02.2017р.

Згідно ст. 265 ГПК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

За умовами п. 4.1.1 договору, в день виникнення у підрядника податкових зобовязань, підрядник зобовязується виписати податкову накладну, у відповідності до вимог Податкового кодексу України, в порядку оформлення податкової накладної, визначеного відповідним державним органом, за умови підписаного замовником акту здачі-приймання виконаних робіт та протягом восьми робочих днів зареєструвати податкову накидану в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати її замовнику в електронній формі через систему ОСОБА_1 в день реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2017р. позивачем подано на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних податкову накладну № 52 від 30.11.2017р. на суму 35607,53 грн.

Однак, Державною фіскальною службою України реєстрацію податкової накладної ТОВ Спецпром-Технологія було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ. В квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових запропоновано відповідачу надати пояснення та/або копії документів, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію.

Посилаючись на квитанцію про реєстрацію податкових накиданих в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.12.2017р. та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 219700 від 12.03.2018р., позивач зазначає, що відповідачем не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 52 від 30.11.2017р. на суму 35607,53 грн., що на думку позивача, є підставою для стягненняч штрафу

Оскільки умовами договору передбачена відповідальність за порушення п. 4.1.2 договору, позивач, на підставі п. 9.2 договору, нарахував відповідачу штраф за відсутність реєстрації податкової в розмірі 7121,51 грн. (20% від загальної вартості послуг з урахуванням ПДВ).

Зі змісту статей 3, 173, 265 Господарського кодексу України вбачається, що зобов'язанням (господарським зобов'язанням) є обов'язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто, зобов'язанням постачальника є обов'язок поставити і передати у власність товар, а зобов'язанням покупця - обов'язок оплатити вартість цього товару.

При цьому, штрафні санкції, відповідно до статей 173, 230 Господарського кодексу України, можуть нараховуватись лише за неналежне виконання саме господарських зобов'язань.

Виходячи з положень статей 173, 174 ГК України не здійснення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, оскільки обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас зазначення сторонами у договорі про обов'язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Враховуючи викладене, господарськифй суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Зазначена позиція також викладена у поставі Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі № 908/3565/16.

Крім того, згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи зі змісту коментованих статей, головною умовою для стягнення з боржника штрафу є встановлення факту порушення боржником зобовязання.

Як вже зазначалось, пунктом 4.1.2 договору визначено, що в день виникнення у підрядника податкових зобовязань, підрядник зобовязується виписати податкову накладну, у відповідності до вимог Податкового кодексу України, в порядку оформлення податкової накладної, визначеного відповідним державним органом, за умови підписаного замовником акту здачі-приймання виконаних робіт та протягом восьми робочих днів зареєструвати податкову накидану в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати її замовнику в електронній формі через систему ОСОБА_1 в день реєстрації.

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову накладну за договором підряду № 485 від 15.06.2016р. на загальну суму 35607,53 грн. було складено 30.11.2017р. та подано на реєстрацію 15.12.2017р. Отже, позивачем належним чином виконано вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи також вбачається, що станом на час розгляду даної справи податкова накладна № 52 від 30.11.2017р. на суму 35607,53 грн. зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та прийнята контрагентом, що підтверджується витягом з системи «М.Е.Dok», який містяться в матеріалах справи.

Оскільки подання на реєстрацію податкової накладної було здійснено відповідачем у строк встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а також, враховуючи її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накиданих, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт невиконання відповідачем господарського зобовязання, а відтак і підстави притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення штрафу відсутні.

Що стосується доводів позивача про те, що реєстрація податкової накладної позбавила позивача права отримати податковий кредит, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Абзацом 21 пункту 201.10 статті 201 ПК України, передбачено, що у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту (абзац 23 п. 201.10. ст. 201 ПК).

Підстави для нарахування сум податку без отримання податкової накладної також перелічені у п. 201.11. ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже, позивач мав право обрати визначений законом спосіб для захисту порушеного права та запобігти негативним наслідкам своєї господарської діяльності.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 275 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2018р. у справі № 908/1050/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.11.2018року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя Л.А.Коваль