ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.11.2018 р. Справа № 914/2174/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д., розглянувши матеріали заяви

стягувача: UAB VR Trans, LT-13152,Латвія, м.Вільнюс, Таболіно,33 Калабаріскес

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

про видачу судового наказу: про стягнення заборгованості за договором - заявкою на перевезення П/Е від 05.03.2018р. в сумі 1200,00 Євро та 176,20грн судового збору,

встановив:

22 листопада 2018 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява стягувача: UAB VR Trans про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором - заявкою на перевезення П/Е від 05.03.2018р. в сумі 1200,00 Євро та 176,20грн судового збору.

Розглянувши подану заяву, у відповідності до вимог розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно поданих матеріалів, заявник вказує, що Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, як експедитором, було скеровано на його електронну адресу договір заявку на перевезення П/Е від 05.03.2018р., згідно умов якої UAB VR Trans повинно було здійснити вантажне перевезення по маршруту: місце завантаження - Minsko pl. 55, Vilnius (Termsnalo g. 6 Kuprioniskiu km., Vilnius raj., LT-13279) до місця призначення -Am Saalehafen 49a,20457 Hamburg. Вартість перевезення згідно умов заявки становить 1200 Євро.

Перевезення по даній Заявці було виконано, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМК 05.03.2018, з відміткою вантажоотримувача товару та актом виконаних робіт від 07.03.2018 року, підписаного та скріпленого печаткою як з боку ФОП ОСОБА_1 так і з боку UAB VR Trans

Проаналізувавши подані докази, суд вказує заявнику, на те, що відповідно до частини першої статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Частиною першою статті 148 цього Кодексу передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, видача судового наказу можлива лише у випадку наявності вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Як передбачено п.п.3 ч.3 ст.150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявником долучено до заяви копію договору - заявки на перевезення П/Е від 05.03.2018р. Однак даний договір -заявка не підписаний зі сторони експедитора ФОП ОСОБА_1, а відтак невідомо чи даний договір було укладено.

Більше того, в акті виконаних робіт від 07.03.2018р., на який заявник посилається як на доказ надання послуг з перевезення за договором заявкою від 05.03.2018р., міститься посилання про те, що такий акт складено на виконання робіт за договором (контрактом) від 27.12.2017р. №27/12/17-1 а не за договором-заявкою від 05.03.2018р. Копії договору від 27.12.2017р. №27/12/17-1 до заяви не долучено.

Таким чином, заявником всупереч наведених вище положень закону не долучено до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього кодексу.

Відтак, розглянувши заяву UAB VR Trans про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором - заявкою на перевезення П/Е від 05.03.2018р. в сумі 1200,00 Євро та 176,20грн судового збору, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявленими вимогами.

Крім того, суд роз'яснює заявнику, що відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 12, 147, 148, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви UAB VR Trans, LT-13152,Латвія, м.Вільнюс, Таболіно,33 Калабаріскес до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів про видачу судового наказу: про стягнення заборгованості за договором - заявкою на перевезення П/Е від 05.03.2018р. в сумі 1200,00 Євро та 176,20грн судового збору - - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Запотічняк О.Д.