ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа№ 910/3173/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Зязіна Ю.О. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 02.07.2018, повний текст якого складений 10.07.2018

у справі № 910/3173/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 628 022, 33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за дивідендами за 2011, 2012, 2013 та 2014 роки у загальній сумі 628 022,33 грн., яка складається з: 399 418,90 грн. загальної заборгованості по дивідендах за 2011-2014 роки, 195 672,12 грн. інфляційних втрат, 32 931,31 грн. 3% річних за порушення грошового зобов'язання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства не виконані належним чином зобов'язання з виплати позивачу, який є акціонером відповідача, дивідендів за період 2011-2014 роки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2018, повний текст якого складений 10.07.2018, у справі № 910/3173/18 позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має корпоративні права, що включають сукупність його майнових і немайнових прав як власника акцій, в тому числі право на отримання частки прибутку у вигляді дивідендів.

Водночас при вирішення спору сторін по суті суд першої інстанції зазначив про те, що:

- доказів, що відповідачем було виплачено належну позивачу суму дивідендів у строки, встановлені рішеннями загальних зборів, та у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідач суду не надав, на направлену позивачем претензію не відповів;

- захист цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України повинен відбуватися у встановленому договором або законом порядку, і станом на момент звернення позивача до суду ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» змінила редакцію та звучить таким чином, що акціонерне товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідендів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам, а відтак, позивач за законом на власний вибір вправі вимагати виплати дивідендів безпосередньо на свою користь;

- відповідач у встановлені рішеннями загальних зборів строки дивіденди позивачу не виплатив, і обґрунтованих підстав такої невиплати спірної суми дивідендів не довів, натомість у наданому відзиві невиплату дивідендів фактично підтвердив та навіть зазначив, що відповідачем було утримано податок із суми доходів позивача у вигляді дивідендів на доходи фізичних осіб та військовий збір за відповідними ставками та сплачено до бюджету в повному обсязі, на підтвердження чого було надано копії платіжних доручень;

- доводи відповідача стосовно того, що право на отримання дивідендів повинно бути реалізоване акціонером, а зобов'язання емітента по виплаті частки прибутку (дивідендів) акціонеру виникає під час реалізації акціонером наданого права, є необґрунтованими з огляду на те, що позивач не зобов'язаний звертатись до відповідача із заявою про виплату дивідендів, оскільки положеннями чинного законодавства такого обов'язку не встановлено;

- заперечення відповідача щодо заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з підстав того, що, на думку відповідача, виплата дивідендів не є договірним та грошовим зобов'язанням в розумінні ст. 625 ЦК України, ґрунтуються на невірному тлумаченні відповідачем норм матеріального права, адже грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і з рішення загальних зборів акціонерного товариства про виплату дивідендів.

Крім того, суд першої інстанції відхилив клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення на шість місяців, зазначивши про те, що:

- посилання відповідача на невиконання рішення, винесеного на його користь у іншій справі, що не дає йому можливість отримати та реалізувати своє майно для виплати боргу, ніяким чином не свідчить про те, що у нього відсутні інші кошти чи майно, які можуть бути направленні на відшкодування боргу;

- у справі відсутні довідки банківський установ, які б підтверджували відсутність коштів, достатніх для виконання відповідного рішення відповідачем, та не надано відомостей з реєстрів рухомого та нерухомого майна щодо факту його відсутності у відповідача;

- відповідачем не обґрунтовано, що він зможе виконати рішення суду тільки у випадку надання розстрочки через півроку, оскільки документально обґрунтованого плану та джерел надходження коштів, які будуть спрямовані на виконання рішення суду, відповідач не надав.

Не погоджуючись з рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 в частині задоволення вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 195 672,12 грн. інфляційних втрат, 32 931,31 грн. 3% річних і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на ті самі обставини, що й під час розгляду справи в суд першої інстанції, а саме на те, що з огляду на природу прав учасника/акціонера товариства по відношенню до акціонерного товариства та беручи до уваги те, що ст. 625 ЦК України не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними, положення цієї норми не поширюються на корпоративні відносини, а незаконно застосовуючи відповідальність за грошові зобов'язання (ст. 625 ЦК України), яка не може бути застосована до корпоративних правовідносин у акціонерному товаристві, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50%, суд порушив принцип пропорційності виплати дивідендів (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства», права інших акціонерів, в тому числі і держави, поставив їх у нерівне становище до позивача, якому нарахував додаткові суми за рахунок прибутку акціонерного товариства, який вже не буде розподілений серед інших акціонерів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 справа № 910/3173/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий), судді Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі № 910/3173/18 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту роз'яснено, що:

- протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» має право усунути недоліки, а саме, подати до Київського апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва у встановленому чинним законодавством розмірі;

- в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту;

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», роз'яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом семи днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно, але не пізніше 11.09.2018.

05.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з посиланням на те, що в силу приписів ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків може бути, в тому числі, і рішення загальних зборів про виплату грошових дивідендів, тобто грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, як помилково вказує скаржник, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів, а відтак, відносини, які виникли між позивачем та відповідачем щодо виплати відповідачем позивачу дивідендів, мають майновий характер та є грошовими і вказана правова позиція викладена зокрема в постановах Верхового Суду від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17, від 31.01.2018 у справі № 910/8399/17 та від 20.06.2018 у справі № 910/21812/17

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 завершено підготовчі дії, розгляд апеляційної скарги призначено на 04.10.2018.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/3173/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 справа № 910/3173/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 25.10.2018 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 прийнято до свого провадження;

- засідання суду призначено на 20.11.2018 о 15-00;

- встановлено строк для пояснень, клопотань, заперечень - до 08.11.2018;

- учасникам судового процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасників судового процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Станом на 20.11.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та жодних клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи відповідач апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» протокол № 21 від 22.03.2011, зареєстрованого 23.03.2011, номер запису 6002352 (а.с. 45-79 т. 1), Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Укрнафта» у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93.

Згідно з п. 1.3 Статуту відповідача відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 року змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - Товариство).

Статутом Товариства встановлено, що:

- акціонерами Товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України (п. 3.1);

- кожною простою акцією Товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи, серед іншого, право на отримання дивідендів (п. п. 3.3);

- акція Товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства (п. 6.1).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Статуту статутний капітал Товариства становить 13 557 127,50 грн., який поділено на 54 228 510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

Згідно з п. 6.18 Статуту Товариства підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції.

Позивач - ОСОБА_2 був акціонером Товариства, та мав у власності іменні цінні папери вказаного товариства в кількості: 4 300 акцій станом на 20.10.2014 та 5 400 станом на 03.08.2015.

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються виписками про стан рахунку у цінних паперах станом на 20.10.2014 та станом на 03.08.2015, наданими депозитарною установою СП ТОВ «Драгон Капітал» (а.с. 12-13 т. 1).

Відповідно до ч 1 ст. 116 ЦК України, ст. 88 ГК України та ч. 1. ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину. Право на отримання частки прибутку (дивідендів), пропорційне частці кожного з учасників, мають особи, які є учасниками товариства на початку строку виплати дивідендів.

Пунктом «д» частини 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів, серед іншого, віднесено затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків.

10.10.2014 відбулись позачергові загальні збори акціонерів Товариства, рішення яких оформлені протоколом № 22 від 10.10.2014 (а.с. 99-105 т. 1), на яких, серед іншого, прийняте рішення про розподіл прибутку Товариства за 2011-2013 роки, затверджено порядок та строки виплати дивідендів.

Так, в п. 9 вказаного протоколу вирішено затвердити порядок розподілу прибутку Товариства, а саме:

- за 2011 рік суму 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.;

- за 2012 рік суму 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.;

- за 2013 рік суму 189 799 785 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.

Вирішено, встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20.10.2014, виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015. Перерахування дивідендів іншим акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

22.07.2015 відбулись загальні збори акціонерів Товариства, рішення яких оформлені протоколом № 23 від 22.07.2015 (а.с. 106-115 т. 1), на яких, серед іншого, прийняте рішення про розподіл прибутку Товариства за 2014 рік, затверджено порядок та строки виплати дивідендів.

Так, в п. 9 вказаного протоколу вирішено затвердити порядок розподілу прибутку Товариства за 2014 рік, а саме: направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства. Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015, виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015. Перерахування дивідендів іншим акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідні повідомлення про порядок і строки виплати дивідендів розміщені на сайті Товариства (https://www.ukrnafta.com/novini-dlya-%D1%96nvestor%D1%96v)

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства»:

- дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів;

- виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватися пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способу та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу;

- виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

- рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Рішення загальних зборів учасників Товариства від 10.10.2014 та від 22.07.2015 в установленому законом порядку не визнано недійсними, отже, є чинними та обов'язковими до виконання відповідачем.

Таким чином, право на отримання частки прибутку Товариства - дивідендів за 2011 - 2013 роки мають особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами Товариства станом на 20.10.2014, а право на отримання дивідендів за 2014 рік - особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами Товариства станом на 03.08.2015.

У відзиві на позов (а.с. 95-105) Товариство зазначило про те, що ним:

1) позивачу станом на 20.10.2014 та на 03.08.2015 було здійснено нарахування дивідендів:

- за 2011 рік у сумі 172 989,00 грн. (4 300 шт. акцій * 40,23 грн.);

- за 2012 рік у сумі 113 219 грн. (4 300 шт. акцій * 26,33 грн.);

- за 2013 рік у сумі 15 050,00 грн. (4 300 шт. акцій * 3,50 грн.);

- за 2014 рік у сумі 125 928,00 грн. (5 400 шт. акцій * 23,32 грн.);

2) на виконання положень Податкового кодексу України утримано з доходу, нарахованого позивачу та сплачено до бюджету в повному обсязі:

- податок на доходи фізичних осіб за ставкою 5%, що складав: за 2011 рік у сумі 8 649,45 грн., за 2012 рік у сумі 5 660,95 грн.; за 2013 рік у сумі 752,50 грн.; за 2014 рік у сумі 6 296,40 грн.;

- військовий збір за ставкою 1,5%, що складав: за 2011 рік у сумі 2 594,84 грн., за 2012 рік у сумі 1 698,29 грн., за 2013 рік у сумі 225,75 грн., за 2014 рік у сумі 1 888,92 грн.

Факт оплати зазначених сум підтверджуються наданими Товариством копіями платіжних доручень № № 4920-ПБ15, 4921-ПБ15, 4922-ПБ15, 4923-ПБ15, 4924-ПБ15 від 14.04.2015 про сплату податку з доходів фізичних осіб із суми дивідендів за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік; №15823-ПБ15 від 02.10.2015 про сплату податку з доходів фізичних осіб із суми дивідендів за 2014 рік, № 15824-ПБ15 від 02.10.2015 про сплату військового збору із суми дивідендів за 2014 рік, витягами з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2-й квартал 2015 року від 30.07.2015 року та за 4-й квартал 2015 року від 29.12.2015 (а.с. 106-139).

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до Товариства з претензією від 01.03.2018 щодо сплати дивідендів, 3 % річних та інфляційних втрат (а.с. 70-74 т.1), проте доказів надання Товариством відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять, з огляду на що позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Отже, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і з рішення загальних зборів акціонерного товариства про виплату дивідендів.

В силу положень ст. ст. 2, 25, 30 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», ст. 167 ГК України, ст. 152 ЦК України та прийнятих Товариством рішень про виплату акціонерам дивідендів, у Товариства виникло зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 ЦК України, статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» і що з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак Товариство виплату дивідендів позивачу не здійснило, чим порушило свої зобов'язання та права позивача як акціонера Товариства, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства дивідендів в сумі 399 418,90 грн.

При зверненні з цією апеляційною скаргою відповідач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору сторін щодо стягнення дивідендів в сумі 399 418,90 грн.

Частина 1 ст. 269 ГПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас частина 4 вказаної статті встановлює, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, а також те, що під час розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні судом першої інстанції спору сторін щодо стягнення дивідендів в сумі 399 418,90 грн., рішення суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не переглядається.

Щодо вимог про стягнення з Товариства 195 672,12 грн. інфляційних втрат, 32 931,31 грн. 3% річних за порушення грошового зобов'язання слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом ст.ст. 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання щодо сплати коштів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

В силу ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків може бути, у тому числі, і рішення загальних зборів про виплату дивідендів. Тобто, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, як помилково вказує скаржник, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, й факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Правовідносини, у яких товариство у разі прийняття рішення загальними зборами про виплату акціонеру дивідендів, зобов'язано здійснити таку виплату, є грошовим зобов'язанням, а тому, в разі порушення такого зобов'язання, є правові підстави для застосування до правовідносин сторін положень ст. 625 ЦК України.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.01.2018 у справі № 910/8399/17.

Як роз'яснено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 №4, невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, грошове зобов'язання перед позивачем з виплати дивідендів за заявлений в позові період відповідачем виконано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно і обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з Товариства інфляційних втрат в сумі 195 672,12 грн. та 3 % річних в сумі 32 931,31 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 в оскаржуваній частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 910/3173/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3173/18.

Повний текст постанови складено: 26.11.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець