ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" листопада 2018 р.

м. Одеса

Справа № 916/2640/18

Суддя Господарського суду Одеської області Погребна К.Ф., розглянувши матеріали позовної заяви від 26.11.2018 (вх. № 2843/18)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “САН-КЛІН ІНТ” (65019, м. Одеса, вул. Генуезька, 24-А, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “САГІТТА-Т” (65005, м. Одеса, вул. Балківська, 124/1, прим 101, )

про стягнення 412 615,03грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “САН-КЛІН ІНТ”, звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “САГІТТА-Т” про стягнення 72 570,06грн.

Крім того, разом із позовною заявою, заявником 26.11.2018р. до суду була подана заява про забезпечення позову (вх.. ГСОО №2-5972/18), в якій заявник просить суд накласти арешт на грошові належні ТОВ “САГІТТА-Т”, а саме 74 986,30грн. що є на рахунках відповідача.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви про заходи забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку.

Як зазначено в п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Так, заявником в якості доказу оплати судового збору, до поданої заяви про забезпечення позову додана копія платіжного доручення від 22.11.2018р. № 5464 про сплату судового збору на суму 881,00 грн.

Проте, вказане платіжне доручення не може бути прийнято судом, як належний доказ сплати судового збору за подану заяву про забезпечення позову, оскільки у графі „Призначення платежу” зазначеного платіжного доручення вказано: “…судовий збір за позовом ТОВ “САН-КЛІН ІНТ”.

В свою чергу, зазначене свідчить про ненадання заявником належних доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку за подану заяву про забезпечення позову.

Згідно п. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню.

Керуючись, статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “САН-КЛІН ІНТ” про забезпечення позову від 26.11.2018р. вх. №2-5972/18.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України

Суддя К.Ф. Погребна