ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2018

Справа № 910/12806/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аскон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Иглесиа Бланка»

про стягнення 41 550,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аскон» (надалі – ТОВ «Будівельна компанія «Аскон») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Иглесиа Бланка» (надалі – ТОВ «Иглесиа Бланка») про стягнення 41 550,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов’язання з оплати виконаних робіт за договором підряду на виконання робіт по монтажу металоконструкцій №17062-БМР.4 від 16.04.2018, у зв’язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 41 302,80 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 247,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

30.10.2018 через канцелярію суду від ТОВ «Иглесиа Бланка» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на відсутність правових підстав для стягнення 41 302,80 грн., оскільки роботи на зазначену суму ним не узгоджувались, а позивачем не виконувались.

До відзиву на позовну заяву додано накладну №412 та опис вкладення у цінний лист, що підтверджують направлення відзиву на позовну заяву позивачу, проте відповіді на відзив у визначений судом строк позивачем не надано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.09.2017 між ТОВ «Иглесиа Бланка» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Аскон» (підрядник) був укладений договір підряду на виконання робіт по монтажу металоконструкцій №17062-БМР.2 (надалі – «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов’язується протягом 40 календарних днів виконати роботи по монтажу металоконструкцій (далі - роботи) згідно з проектом, державними будівельними нормами і умовами цього договору, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна цього договору становить 1 100 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість (20%) – 183 333,33 грн.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом перерахування замовником авансу у розмірі 30% від загальної вартості будівельно-монтажних робіт на поточний місяць. Остаточні розрахунки за виконані будівельно-монтажні роботи здійснюються замовником протягом п'ятнадцяти банківських днів на підставі оформлених актів за формою №КБ-2в та довідки за формою №КБ-3 з урахуванням перерахованого авансу. Роботи виконані з порушенням будівельних норм не оплачуються до усунення підрядником браку.

26.12.2017 між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору, згідно умовами якої п. 3.1 Договору викладено в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 1 343 022,55 грн. у томи числі податок на додану вартість (20%) – 223 837,59 грн.».

На виконання умов Договору, позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 1 067 263,39 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.2-02 від 09.02.2018 на суму 220 703,29 грн. та №17062-БМР.2-01 від 09.02.2018 на суму 846 560,10 грн.

За твердженням позивача, у зв’язку з тим, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо виконання додаткових робіт з монтажу металоконструкцій, 04.06.2018 на адресу відповідача направлено на підписання договір підряду №17062-БМР.4 від 16.04.2018 та акт здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.4-01 на суму 41 302,80 грн.

Спір у справі виник у зв’язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов’язання із оплати виконаних робіт, у зв’язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 41 302,80 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується (акти здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.2-02 від 09.02.2018 та №17062-БМР.2-01 від 09.02.2018) виконання позивачем робіт з монтажу металоконструкцій згідно Договору на суму 1 067 263,39 грн., яка повністю оплачена відповідачем, що не заперечується сторонами.

В той же час, за твердженням позивача ним було виконано додаткові роботи з монтажу металоконструкцій на суму 41 302,80 грн., про що сторонами було досягнуто всіх істотних умов, у зв’язку з чим відповідачу направлено на підписання договір підряду №17062-БМР.4 від 16.04.2018 та акт здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.4-01.

Тобто, фактично позивач вказує на наявність додаткової угоди до Договору, за умовами якої сторонами погоджено виконання додаткових робіт на суму 41 302,80 грн.

Разом з тим, договір підряду №17062-БМР.4 від 16.04.2018 та акт здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.4-01 не підписані відповідачем, а погодження виконання додаткових робіт згідно Договору він заперечує.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 180 Господарського кодексу України визначає істотні умови господарського договору. Відповідно до положень цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів погодження сторонами виконання додаткових робіт, зокрема, які відображені в акті здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.4-01, а також доказів прийняття ТОВ «Иглесиа Бланка» пропозиції стосовно укладення договору на виконання робіт по монтажу металоконструкцій №17062-БМР.4 від 16.04.2018.

Більш того, відповідач заперечує про існування будь-яких домовленостей між сторонами стосовно виконання додаткових, не передбачених Договором, робіт, а позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами фактичне виконання робіт, що зазначені в акті здачі-приймання виконаних робіт №17062-БМР.4-01.

Отже, договір на виконання робіт по монтажу металоконструкцій №17062-БМР.4 від 16.04.2018 є неукладений, а тому у сторін не виникли взаємні права та обов'язки за ним.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується наявність у відповідача грошового зобов’язання по сплаті на користь позивача заборгованості у розмірі 41 302,80 грн. за виконані згідно договору на виконання робіт по монтажу металоконструкцій №17062-БМР.4 від 16.04.2018 роботи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги ТОВ «Будівельна компанія «Аскон» про стягнення з ТОВ «Иглесиа Бланка» заборгованості у розмірі 41 302,80 грн.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 247,82 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у суду відсутні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аскон» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                                      В.П. Босий