ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа№ 910/12402/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

від ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна": Сербуль О.Ю. - довіреність б/н від 15.12.2017;

від ФОП Водолаз Л.С.: Широковський О.В. - ордер серія УС № 305627 від 01.02.2018.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018

у справі № 910/12402/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна" в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

до фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни

про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 р. у справі № 910/12402/17 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Водолаз Л.С. на користь ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" в особі ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" 16 000 грн. компенсації та 1 600 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 05.03.2018 Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

29.05.2018 Фізична особа-підприємець Водолаз Любов Степанівна звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення.

За наслідком розгляду якої, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни про відстрочку виконання рішення у справі №910/12402/17.

Дане рішення мотивоване тим, що заявником не обґрунтовано і не доведено наявності обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у цій справі; не надано жодних доказів на підтвердження можливості порушення прав боржника, у разі задоволення позову у справі№910/23359/17; унеможливлення повороту виконання рішення; а також не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у стягувача майна та грошових коштів і перебування останнього у скрутному матеріальному положенні.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Водолаз Л.С. звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018, ухвалити нове рішення, яким відстрочити виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 до 01.10.2018.

Обґрунтовуючи вимоги викладені в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали було неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2018 у складі головуючого судді Сотнікова С.В., судді - Чорна Л.В, Остапенко О.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни про відстрочку виконання рішення у справі № 910/12402/17.

У зв'язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду (Указ Президента "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017) справа №910/12402/17 за актом приймання-передачі судової справи від 02.10.2018 передана до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни про відстрочку виконання рішення у справі №910/12402/17 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 справу №910/12402/17 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом; відкрито апеляційне провадження у справі №910/12402/17 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Водолаз Л.С. про відстрочку виконання рішення на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/12402/17; справу призначено до розгляду на 20.11.2018.

19.11.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Даний відзив залишається без розгляду оскільки поданий після закінчення процесуальних строків.

В судовому засіданні 20.11.2018 представник скаржника вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, відстрочити виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 до 01.10.2018.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав правомірності оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.11.2018, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Водолаз Любові Степанівни не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, обґрунтовуючи необхідність відстрочення виконання рішення суду ФОП Водолаз Л.С. зазначає, що на даний час Господарським судом міста Києва слухається справа № 910/23359/17 про визнання недійсним додатків до Ліцензійного договору, на підставі якого Господарський суд міста Києва по справі № 910/12402/17 прийняв рішення про стягнення з боржника 16 000,00 грн. компенсації та 1 600,00 грн. судового збору, та видав Наказ №910/12402/17 від 05.03.2018, на підставі якого 21.05.2018 приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. А тому, за твердженнями заявника, на теперішній час існують об'єктивні обставини, що істотно ускладнюють виконання Наказу №910/12402/17 від 05.03.2018, що можуть в майбутньому привести до порушення прав боржника у разі задоволення позову по справі № 910/23359/17 та зробити практично неможливим поворот виконання у разі здійснення стягнення з боржника враховуючи те, що у стягувача відсутнє нерухоме майно та кошти на рахунках, а боржник перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Колегія суддів зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

ГПК України не визначено конкретного переліку обставин, які свідчили б про неможливість виконання рішення чи ускладнювали б його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини, повинна бути здійснена за правилами статті 86 цього Кодексу.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином звертаючись з заявою про відстрочку виконання рішення суду заявник має належним чином обґрунтувати неможливість виконання рішення у визначений строк та надати належні докази в обґрунтування своїх доводів.

В той же час, відповідачем у поданій до суду заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у даній справі.

Посилання ж відповідача на розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/23359/17 про визнання недійсним додатків до ліцензійного договору не є підставою для розстрочки виконання судового рішення, оскільки зазначена процесуальна дія обмежена певними строками (розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення), а провадження у справі № 910/23359/17 наразі зупинено і невідомо коли буде прийнято рішення у справі та чи будуть задоволені позовні вимоги ФОП Водолаз Л.С. До того ж, суд відзначає, що звернення ФОП Водолаз Л.С. з позовом про визнання недійсним додатків до ліцензійного договору (на підставі якого Господарський суд міста Києва по справі №910/12402/17 прийняв рішення про стягнення з боржника грошових коштів) не нівелює набутого рішенням суду від 16.11.2017 у даній справі статусу обов'язковості до виконання та не зумовлює виникнення обставин, з існуванням яких положення ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість відстрочення виконання судового рішення.

Разом з тим посилання відповідача на перебування у скрутному матеріальному становищі є безпідставним та не спростовує закріпленого у наведених вище нормах чинного законодавства України принципу обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Більш того, звертаючись з відповідною заявою до суду, відповідачем як на підтвердження неможливості виконання судового рішення у даній справі не подано будь-яких доказів, щоб підтверджували його перебування у скрутному матеріальному становищі, в тому числі відсутності коштів на його рахунках. Так як і не подано доказів про відсутність у стягувача нерухомого та будь-якого рухомого майна, коштів на рахунках.

Крім того звертаючись з відповідною заявою до суду першої інстанції відповідач просив відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва до 01.10.2018. Однак на момент розгляду даної заяви судом апеляційної інстанції зазначена дата вже минула.

До того ж, колегія суддів звертає увагу скаржника, що згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Таким чином, враховуючи що рішення Господарського суду міста Києва, яке просить відстрочити відповідач прийнято 16.11.2017, а розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Водолаз Л.С. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 (якою відмовлено у розстроченні рішення) здійснюється 20.11.2018, тобто поза законодавчо встановленими межами розстрочення, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відстрочку судового рішення.

За наведеного в постанові, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 судом не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Водолаз Любові Степанівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 910/12402/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/12402/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12402/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко