ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2496/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВ "Буровий інструмент", м. Полтава
до ТОВ "Укрнафтогазресурс", с. Наталине
про стягнення 114084,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1608 А від 16.08.18р., ОСОБА_2, доручення № 27/09/18 від 27.08.18р.

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Буровий інструмент" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Укрнафтогазресурс" заборгованість за договором підряду №31/07/17 від 31.07.17р. в сумі 114084,00 грн., яка складається з: основного боргу в сумі - 96480,00 грн.; пені в сумі 15681,24 грн.; 3% річних в сумі 1373,87 грн.; інфляційних нарахувань в сумі 548,89 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.09.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "28" вересня 2018 р. о(об) 14:00 год.

27.09.18р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання часу отримати професійну правничу допомогу та підготувати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.09.18р. за клопотанням представника відповідача відкладено підготовче засідання на 18.10.18р. о 10:00 год.

16.10.18р. від представника позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, а саме докази часткової оплати заборгованості.

Ухвалою суду від 18.10.18р. закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 01.11.18р. о 14:45 год.

26.10.18р. від представника позивача надійшов попередній розрахунок судових витрат.

01.11.18р. від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, які долучено судом до матеріалів справи.

01.11.18р. від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та відмовити в їх задоволенні.

01.11.18р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 19 листопада 2018 року о 15:30 год.

15.11.18р. від позивача надійшов розрахунок судових витрат із підтверджуючими документами.

Представник позивача в судовому засіданні 19.11.18р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.11.18р. проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «БУРОВИЙ ІНСТРУМЕНТ» та ТОВ «УКРНАФТОГАЗРЕСУРС» було укладено договір підряду № 31/07/17 від 31.07.2017р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Підрядник (ТОВ «БУРОВИЙ ІНСТРУМЕНТ») зобовязується з використанням свого обладнання та кваліфікованого персоналу виконати за рахунок Замовника (ТОВ «УКРНАФТОГАЗРЕСУРС») роботи по скручуванню (розкручуванню) обсадних труб та НКТ буровим гідравлічним ключем.

В свою чергу, відповідно до п. 1.2. Договору, Замовник зобов'язаний забезпечити своєчасне фінансування робіт Підрядника і повністю сплатити вартість виконаних робіт у порядку і в розмірах, передбачених цим Договором та додатками до нього. Тож, відповідно до умов договору Підрядником були надані роботи по скручуванню різьбових з'єднань труб НКТ діаметром 89 мм, буровим гідравлічним ключем. Згідно з додатковою угодою від 07.12.2017р. № 1 термін дії договору було продовжено до 31.12.2018р.

14.08.2017р. було складено Акт приймання-передачі послуг за договором на суму 109080,00 грн. Даний акт було підписано сторонами 16.02.2018р. Таким чином роботи були належним чином прийняті Замовником та у нього виник обов'язок сплатити на користь Підрядника суму у розмірі вартості фактично виконаних робіт на вказану вище суму.

Відповідно до п. 6.1.-6.2. Договору оплата робіт, що виконуються за цим Договором здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника у національній валюті України. Оплата вартості фактично виконаних Підрядником робіт здійснюється в безготівковій формі, згідно з підписаними актами виконаних робіт.

Строк оплати - протягом 10 (десяти) календарних днів, з дати підписання акту виконаних робіт. Таким чином граничний термін оплати сплив 26.02.2018р.

Оскільки, 06.10.2017р. відповідно до платіжного доручення № 1118 від відповідача було отримано передплату в сумі 27500,00 грн. з ПДВ, то в строк до 26.02.2018р. відповідач зобов'язаний був сплатити на користь позивача 81580,00 грн. з ПДВ. Дана заборгованість відповідача, в передбачений договором строк погашена не була.

Натомість, 13.03.2018р. за платіжним дорученням № 41 відповідач частково погасив заборгованість на суму 40000,00 грн. з ПДВ.

Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача, за актом виконаних робіт від 16.02.2018р. складає - 41580,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до підписаного сторонами Акту приймання-передачі послуг від 16.03.2018р., відповідачем були прийняті роботи на суму 54900,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 6.2 Договору №31/07/17 від 31.07.2017 року, граничний термін оплати заборгованості сплив 26.03.2018р.

Станом на день подання позовної заяви дана заборгованість відповідачем не погашена.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 96480,00 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 96480,00 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 96480,00 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У відповідності до п. 10.2. Договору за порушення строків оплати, Замовник виплачує Підряднику пеню в розмірі 5 % від простроченої суми платежу за кожний календарний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобовязань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення на користь позивача пені у сумі 15681,24 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1373,87 грн. та інфляційних втрат в розмірі 548,89 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 1373,87 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 548,89 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 548,89 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 612, 623-625, 631 п.4, 629, 759, 762, 782, 797 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (63343, Харківська обл., Красноградський район, село Наталине, ВУЛИЦЯ СВЯТО-ТРОЇЦЬКА, будинок 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буровий інструмент" (36000, АДРЕСА_1, ) основний борг в сумі 96480,00 грн.; пеню в сумі 15681,24 грн.; 3% річних в сумі 1373,87 грн.; інфляційні нарахування в сумі 548,89 грн., судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.18р.

Суддя ОСОБА_3