СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа № 905/1228/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін

від стягувача ОСОБА_1, адвокат, свідоцтво №1432 від 24.02.2000р.

від боржника не зявився

від ВДВС не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ (вх. №510 Д/3), Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх.№513 Д/З) та на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.18 (повний текст складено та підписано 07.09.2018 у місті Харкові) у справі №905/1228/15 (головуючий суддя Величко Н.В., судді Зекунов Е.В., Курило Г.Є.) за скаргою Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області №15/1-2174 від 06.08.2018р. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ про визнання неправомірними дії та про зобовязання вичинити певні дії

за позовом (стягувач) Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до (боржник) Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м.Краматорськ Донецької області

про стягнення 85 594 041, 98 грн.

виконавчий орган: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.09.2018 року по справі №905/1228/15 скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» задоволено частково (т. 4, а.с. 116-116-118).

Визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12-1 від 26.07.2018р. на суму 77 269 095,19 грн.

Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49 547 486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018р. у справі №905/1228/15. В решті вимог відмовлено.

За висновком суду, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12-1 від 26.07.2018 на суму саме 77.269.095,19 грн. є неправомірними, оскільки на час пред'явлення до банківських установ такої платіжної вимоги державний виконавець був обізнаний про постановлення господарським судом Донецької області ухвали від 06.03.2018 про визнання частково наказу суду таким, що не підлягає виконанню на суму 49.552.486,63 грн. і про те, що за судовим рішенням по справі № 905/1228/15 до примусового виконання про стягнення з боржника підлягала значно менша сума.

ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження» чітко не передбачає обов'язок виконавчої служби відкликати платіжні вимоги та здійснювати коригування суми, яка підлягає стягненню, такі вимоги скаржника не підлягають задоволенню.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018р. у справі № 905/1228/15, в якій просить її скасувати та залишити без задоволення скаргу (т. 2 а.с. 81-84).

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Скаржник посилається на ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження» щодо платіжних вимог на примусове списання коштів; Інструкцію про безготівкові розрхунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.20147 №22, якою передбачено, що платіжна вимога це розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача до обтяжувача чи отримувача чи банку.

Апелянт вважає, що державним виконавцем правомірно надіслана платіжна вимога від 26.07.2018 №051/12, що не порушує законних прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою господарського суду Донецької області від 04.09.2018 року по справі №905/1228/15, позивач, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати ухвалу суду від 04.09.2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задовленні скарги ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькобгаз» відмовити в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС винести постанову в частині закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49 547 486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області 06.03.2018 року у справі 905/1228/15 (т.4 а.с. 153-158).

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує про те, судом першої інстанції неправильно застосовано положення п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 328 ГПК України.

Апелянт зазначає, що п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом його таким, що не підлягає виконанню. При цьому ч. 2 ст. 328 ГПК України передбачено, що виконавчий документ можно визнати таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає про те, що оскільки рішення суду повністю не виконано, закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» буде суперечити законодавству та порушувати права стягувача на отримання заборгованості за судовим рішенням, оскільки відповідне виконавче провадження буде закінчено в цілому.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ було залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 1762 грн.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №295/2018 переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду та Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлень голів новоутворених судів про початок роботи новоутворених судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті Голос України № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою від 29.10.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 року у справі №905/1228/15.

Ухвалою від 29.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, відновлено апелянту пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою, апеляційні скарги Департаменту ДВС та апеляційну скаргу ПАТ НАК Нафтогаз України в на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 р. у даній справі обєднано в одне провадження, встановлено строк сторонам до 12.11.2018 року включно, для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання іншим сторонам по справі, зупинено дію ухвали господарського суду Донецької області від 04.09.18 року у справі №905/1228/15.

Ухвалою від 09.11.2018 року справу призначено до розгляду на 28.11.2018 о 10:15 год.

12.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив від ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в якому останній просить суд ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 року по справі №905/1228/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту ДВС без задоволення.

Боржник зазначає, що враховуючи добровільне виконання сплати суми основного боргу та частини штрафних санкцій за наказом господарського суду визнано таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 49 547 486, 63 грн.

Позивач (Стягувач) у судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Відповідач (Боржник) у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Від ВДВС у судове засідання представник не зявився, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись вказаною нормою, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності боржника та ВДВС, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника стягувача, розглянувши апеляційні скарги та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015 по справі №905/1228/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення 85 594 041, 98грн., у тому числі 52 083 230,87 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 13 603 244,46 грн. пені, 1 378 831,89 грн. 3% річних та 18 528 734,76 грн. інфляційних витрат задоволені частково: припинено провадження у справі №905/1228/15 в частині стягнення 2.088.217,98 грн. суми основного боргу; стягнуто з відповідача на користь позивача 81 698 233,00 грн., у тому числі 49 547 486,63 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 13 533 126,28 грн. пені, 1 366 250,66 грн. 3% річних та 17 251 369,43 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 70 135,86 грн. (т.2 а.с. 33-42).

11.12.15р. на виконання цього рішення видано відповідний судовий наказ (т.2 а.с. 44).

Ухвалою господарського суду 11.04.2016р. надано відповідачу відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1228/15 строком на 6 (шість) місяців з моменту набрання даним судовим актом законної сили (т. 2 а.с. 92-94).

05.02.2018р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 89 945 205,74 грн.

Боржник звернувся до суду із заявою №15/1-548 від 22.02.2018р., в якій просить визнати судовий наказ господарського суду Донецької області, виданий 11.12.2015р. по справі №905/1228/15 таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 49552486,63 грн. у зв'язку з добровільним виконанням боржником (т. 3 а.с. 100-101).

Ухвалою від 06.03.2018р., заяву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, в частині визнання наказу господарського суду Донецької області від 11.12.2015р. по справі №905/1228/15 таким, що не підлягає виконанню, задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню частково наказ господарського суду Донецької області, виданий 11.12.2015р. у справі №905/1228/15, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, 49 552 486,63 грн., у тому числі 49 547 486,63 грн. основної заборгованості за поставлений природний газ та штрафних санкцій у розмірі 5000,00 грн. (т. 3 а.с. 154-156).

07.08.2018 року надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» №15/1-2174 від 06.08.2018 на дії державного виконавця, в якій останній просив:

- визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12 - 1 від 26.07.2018 на суму 77 269 095,19 грн. неправомірними;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкликати платіжну вимогу №051/12-1 від 26.07.2018 на суму 77 269 095,19 грн.;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити коригування суми, яка підлягає стягненню з боржника (ПАТ «Донецькоблгаз» ) на користь стягувача (ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ) з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49 547 486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15. (т.4 а.с. 5-8).

В матеріалах справи наявні докази, відповідно до яких боржник направив Старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 лист від 20.03.2018 № 15/1-751 «Про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню», яким повідомив державного виконавця про постановлення господарським судом Донецької області ухвали від 06.03.2018 по справі №905/1228/15 та просив у зв'язку з цим зняти арешт з рахунків ПАТ «Донецькоблгаз»; змінити суму виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника відповідно до ухвали суду від 06.03.2018 у справі № 905/1228/15; внести зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ухвали суду від 06.03.2018.

Вказаний лист виконавчою службою отримано 26.03.2018, про що свідчить наявне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.13).

Листом №15/1-934 від 28.03.2018 боржник повідомив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що ним разом зі стягувачем здійснено звіряння розрахунків щодо зарахування коштів, стягнутих в примусовому порядку, за наслідками якого сторони дійшли згоди відобразити в бухгалтерському обліку стягнуті кошти в наступному порядку: на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - 11 196 463,52 грн., з яких 3% річних у розмірі 1 366 250,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 765 077, 00 грн., судовий збір у розмірі 65 135,86 грн.; на користь Міністерства юстиції України в погашення виконавчого збору 1 479 885,75 грн.

Загальна сума списана з рахунків боржника в порядку примусового виконання рішення складає 12 676 349,27 грн.

Вказаний лист виконавчою службою отримано 10.04.2018, про що свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.17).

Матеріали справи також свідчать, що державний виконавець надіслав до всіх обслуговуючих банків боржника платіжні вимоги згідно реєстру платіжних вимог №051/12 від 26.07.2018 на суму 77 269 095,19 грн. (т.4 а.с.20-95).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У відповідності до п.п.1,3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.1,3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України).

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 30.01.2018р. старшим державним виконавцем відділу примісового виконання рішень Департаменту державної викнавчої служби Міністерства юстиції Украни ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження ВП №55665051 з виконання наказу у справі № 905/1228/15 від 11.12.2015 року.

Постановою від 05.02.2018р. старшим державним виконавцем відділу примісового виконання рпішень Департаменту державної викнавчої служби Міністерства юстиції Украни ОСОБА_3 накладено арешт на грошові кошти боржника ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (т.4 а.с. 9-11).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей ОСОБА_2, міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до п.9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 п. 7 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» , арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

05.02.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках боржника у таких установах: ОСОБА_4 (МФО 300346), Філія - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк (МФО 335106), Донецьке РУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК (МФО 335496), ПАТ АБ РАДАБАНК (МФО 306500), ОСОБА_5 (МФО 300023) в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 89 945 205,74 грн. (т.4 а. с. 11).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 12.440.911,74 грн.; 16.02.2018 з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в ПАТ «УКРСОЦБАНК» в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 2 306,62 грн.; 22.02.2018 з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в АТ Ощадбанк в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 233 130,91 грн. Загальна сума стягнута в примусовому порядку складає 12 676 349,27 грн. Загальна залишкова сума, яка підлягала стягненню за рішенням суду на момент постановлення ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 по справі № 905/1228/15 про визнання частково наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, дорівнювала 32 150 746, 37 грн.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги Департамент ДВС посилається на відсутність підстав щодо закриття виконавчого провадження лише в частині. Також апелянтом зазначено, що платіжні вимоги правомірно виставлено до банківських установ.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Боржником було частково погашено заборгованість та відповідно ухвалою від 06.03.2018 року наказ господарського суду Донецької області від 11.12.2015 року по справі №905/1228/15 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині основного боргу 49547486, 63 грн. та штрафних санкцій в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вказує про те, що статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлена можливість часткового закінчення виконавчого провадження або виконавчого провадження в частині.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи наведене та виходячи з того, що боржником добровільно було сплачено заборгованість частково, судом було визнано наказ таким, що не підлягає виконанню частково, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви боржника та правомірністю прийнятої ухвали суду.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до абз.1 п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги про зобовязання органу ДВС відкликати платіжну вимогу та коригувати суму стягнення правильно не задоволено судом першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 України «Про виконавче провадження» прямо не передбачає здійснення таких дій.

Доводи, викладені у апеляційних скаргах Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ та Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018р., не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному процесуальному документі, а тому ухвала господарського суду Донецької області від 04.09.2018р. повинна бути залишена без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги вирішуються у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 255, 269, 270, 271,273, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "НАК «Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 у справі №905/1228/15 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 у справі №905/1228/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 04.09.2018 року у справі №905/1228/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний протягом пяти днів.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота