ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4253/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Южкокс", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення неустойки у розмірі 50 346 грн. 48 коп. за договором поставки від 01.03.2018 № 03-11/18

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №18-68 від 02.05.2018, представник;

від відповідача: ОСОБА_2М, дов. №66-293/Ю/Д від 29.10.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" неустойку за порушення об'ємів поставки товару у липні 2018 в сумі 50 346 грн. 48 коп., відповідно до умов договору поставки від 01.03.2018 № 03-11/18.

Позовні вимоги обгрунтовує порушенням відповідачем своїх господарським зобов'язань за договором.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.10.2018.

16.10.2018 до суду надійшов відзив на позову заяву від 11.10.2018, в якому відповідач зазначає, що позивачем при розрахунку суми неустойки не враховане відхилення обсягу товару, що поставляється +/- 5% від обсягів, обумовлених специфікацією (толеранс), яке сторони узгодили у п. 2.6 спірного договору, у звязку із чим обсяг нестачі товару позивачем визначений невірно. За розрахунком відповідача, обсяг товару з урахуванням толерансу 5% за спірною специфікацією № 5 складає 1 235 тон, відповідно обсяг нестачі становить 57,74 сухих тон, тому розмір неустойки буде становити суму 23 684 грн. 25 коп. Одночасно, із посиланням на приписи ст.. 233 ГК України, 551 ЦК України, заявив про зменшення розміру неустойки до 1000 грн. 00 коп. В обґрунтування такого клопотання зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами наявності в нього будь-яких збитків, спричинених несвоєчасною поставкою товару. Крім того, поставка за спірною специфікацією № 5 виконана відповідачем у повному обсязі ще до звернення позивача із даним позовом до суду. При цьому, обовязок з до поставки товару виконаний відповідачем добровільно, без жодних претензій та вимог з боку позивача. Просив позовні вимоги задовольнити частково в сумі 1000 грн. 00 коп., у решті позову відмовити.

23.10.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву від 22.10.2018 № 18-156/1, в якій зазначив, що відповідач систематично порушує умови договору, чим завдає шкоди підприємству позивача, який в свою чергу вимушений вносити зімни у плани виробництва феросплавної продукції та зменшувати обсяги виробництва, що не може не впливати на відносини АТ «ЗФЗ» та контрагентів по збуту феросплавів власного виробництва підприємства позивача. Крім того, зауважує, що толеранс, передбачений п. 2.6 договору, має як відємне, так і позитивне значення, тому не береться до уваги позивачем при розрахунку неустойки. Заперечує проти клопотання відповідача про зменшення неустойки, посилаючись на те, що викладені відповідачем у відзиві на позов обставини не спростовують факт наявності його вини у недопоставці продукції та не звільняють його від належного виконання умов спірного договору щодо поставки узгодженої кількості товару в узгоджені сторонами строки. Крім того, зауважує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового становища підприємства відповідача та наявності виключного випадку для зменшення неустойки. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 23.10.2018 оголошено перерву до 20.11.2018.

31.10.2018 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив від 29.10.2018, в яких повторно виклав свої заперечення, зазначені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 20.11.2018 у зв'язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, суд оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 20.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки до 1000 грн. 00 коп., у решті позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 між Приватним акціонерним товариством "Євраз Южкокс", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Южкокс", (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів», правнаступником якого є Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (покупець) укладено договір поставки № 03-11/18 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця продукцію, коксохімічного виробництва (надалі - товар) у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього Договору, які є його невідємною частиною, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його на умовах цього Договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок постачальника, якщо інше не передбачене специфікаціями (п. 1.1 Договору).

За змістом п.2.1 Договору постачальник зобовязується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного Договору.

За умовами п. п. 2.4, 2.5 Договору постачальник постачає товар на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС-2010 в редакції 2010р., якщо інше не обумовлено у Специфікаціях до цього Договору. Погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання вказаної специфікації.

Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях (п. 2.6. Договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Згідно із п. 3.6 Договору покупець здійснює оплату товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти календарних дня з дати прибуття товару на станцію покупця, але не раніше пяти банківських дня з дати отримання оригіналів первинних документів, зазначених у п.2.1.

Пунктом 8.4 Договору встановлено, що у разі порушення строків поставки чи порушення обєму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк обєму Товару, обумовленого в Специфікації.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019, і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.9.5 Договору).

27.06.2018 сторонами підписано Специфікацію № 5 до Договору (надалі - Специфікація), відповідно до якої постачальник передає, а покупець приймає та сплачує кокосовий горішок 10-25 мм, марки ГК 1, ГК 2, ГК 3 загальною кількістю 1 300,00 сухих тон (+/- 5%). Ціна за тонну сухої ваги - 8 203,76 грн. Строк поставки липень 2018р.

На виконання умов, зазначених у Специфікації, відповідачем у липні 2018 поставлено позивачу коксовий горішок 10-25 мм, марки ГК 2, ГК 3 загальною кількістю 1 177,26 тон, що підтверджується відповідними рахунками, актами до рахунку, залізничними накладними тощо (т. 1, а.с. 34-143).

Таким чином, як зазначає позивач, нестача коксового горіху, який повинен був поставити відповідач у липні 2018 складає 122,74 тон.

У звязку із чим, посилаючись на порушення відповідачем об`ємів поставки за Договором та Специфікацію, а також на умови п. 8.4 Договору, позивачем нарахована неустойка у розмірі 50 346 грн. 48 коп., виходячи з наступного розрахунку:

1 300 тон (обсяг товару за Специфікацією № 5) 1 177,27 тон (обсяг недопоставленого товару у липні 2018) = 122,74 тон Х 8 203,76 грн. (ціна за 1 тонну товару згідно із Специфікацією № 5) = 1 006 929,50 грн. (вартість недопоставленого товару) Х 5% = 50 346,48 грн. (сума неустойки).

Доказів оплати нарахованої позивачем неустойки відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, у п.8.4. спірного Договору сторонами визначено, що у разі порушення обєму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами Специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк обєму товару, обумовленого в Специфікації.

Отже, внаслідок поставки відповідачем товару з порушенням обєму, а саме - 1 177,26 тон, замість 1 300,00 т., враховуючи вартість однієї тонни товару 8 203,76 грн., позивачем нарахована відповідачу неустойка у розмірі 50 346 грн. 48 коп., з урахуванням приписів п. 8.4. Договору, яку останній просить стягнути з відповідача.

Проте, перевіривши розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що він є арифметично не вірним, оскільки при її розрахунку позивачем не враховані положення п. 2.6. спірного договору, згідно якого сторонами узгоджено, що поставка товару допускається з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях.

Таким чином, здійснивши перерахунок неустойки, судом встановлено що відповідачем недопоставлена продукція згідно з специфікацією № 5 у кількості 57,74 тонн. Отже, неустойка відповідно до п. 8.4. договору складає 23 684 грн. 25 коп., з огляду на що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів підлягають частковому задоволенню у розмірі 23 684 грн. 25 коп.

В ході судового розгляду справи відповідач заявив клопотання про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу до 1000 грн. та просив суд врахувати, що зобовязання з до поставки товару за спірною специфікацією виконані відповідачем у серпні 2018 добровільно, без жодних претензій та вимог з боку позивача; позивачем не підтверджено належними доказами наявності в нього будь-яких збитків, спричинених несвоєчасною поставкою товару.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи добровільне усунення відповідачем порушення умов Договору та недоведеність позивачем належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України доказами наявності збитків, понесених останнім внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за спірним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафу (з урахуванням розрахунку, виконаного господарським судом) на 30% до 16 578 грн. 97 коп.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (51909, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул.. Вячеслава Чорновола, б. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) 16 578 грн. 97 коп. (шістнадцять тисяч п'ятсот сімдесят вісім грн. 97 коп.) неустойки, 828 грн. 89 коп. (вісімсот двадцять вісім грн. 89 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 30.11.2018