ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення зустрічного позову без руху

03 грудня 2018 року Справа № 923/500/18

Суддя Господарського суду Херсонської області Остапенко Т.А., розглянувши матеріали зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за вих. № 27/11-3 від 27.11.2018 про визнання недійсним іпотечного договору № 31 від 06.03.2009, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» (правонаступником якого є ТОВ «Приватофис», у справі

за позовом: Національного банку України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код: 00032106

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14, а/с 4778, ідентифікаційний код: 33546549

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код: 14360570

про звернення стягнення на предмет іпотеки

в с т а н о в и в:

05.06.2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Приватбанк», шляхом його продажу на прилюдних торгах.

Позовні вимоги, на підставі ст. ст. 525, 526, 589, 590, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку», обґрунтовані тим, що внаслідок невиконання ПАТ «КБ «Приватбанк» грошових зобов'язань за кредитним договором, у НБУ виникло право на звернення стягнення на майно, що належить Відповідачу, який є майновим поручителем за договором іпотеки.

Справу на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 року розподілено судді Задорожній Н.О. Ухвалою від 11.06.2018 року судом відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача залучено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк».

Розпорядженням керівника апарату суду № 472 від 23.11.2018 року, у зв'язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення про звільнення судді Задорожної Н.О. у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/500/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018 року справу розподілено судді Остапенко Т.А. Ухвалою від 29.11.2018 року справа прийнята суддею Остапенко Т.А. до свого провадження. Згідно абз. 1 ч. 14 ст. 32 ГПК України розгляд справи розпочато спочатку. Підготовче засідання призначено на 16.01.2018 року, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

29.11.2018 року, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, судді передано зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» до Національного банку України про визнання недійсним іпотечного договору № 31 від 06.03.2009 року, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» (правонаступником якого ТОВ «Приватофис»), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.І. 06.03.2009 та зареєстрованого в реєстрі за № 363, на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (ч. 4 ст. 180 ГПК України).

Водночас, дослідивши зустрічний позов та додані до нього матеріали, суд зазначає, що він не відповідає вимогам ст. ст. 162, 164 ГПК України, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. п. 5, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява, з-поміж іншого, має містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (п. 5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи (п. 9); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).

Разом з тим, позовна заява ТОВ «Приватофис», вищевказаними вимогам не відповідає.

Так, всупереч п. п. 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зустрічний позов не містить відомостей про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, та підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В обґрунтуванням своїх вимог про визнання недійсним іпотечного договору № 31 від 06.03.2009 року, ТОВ «Приватофис», зокрема, посилається на відсутність згоди учасників/засновників ТОВ «Істейтальянс» - ТОВ «Спектрум-Енерго» та ЗАТ КБ «Приватбанк» на укладення вищезазначеного договору. Водночас, до матеріалів зустрічного позову докази на підтвердження того, що вищевказані юридичні особи, на момент укладення договору, були учасниками/засновниками ТОВ «Істейтальянс», ТОВ «Приватофис» не додано, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви позивачем мають бути також додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що піддається грошовій оцінці.

Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762,00 грн. З огляду на наведене, судовий збір за вимогою про визнання недійсним іпотечного договору складає 1762,00 грн. Проте, матеріали справи доказів сплати судового збору не містять.

Поряд із цим, у позовній заяві ТОВ «Приватофис» порушується питання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого останній, посилаючись на положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що на теперішній час у ТОВ «Приватофис» наявно близько 60 судових спорів у різних судах України, що обумовлює необхідність здійснення значної кількості витрат на оплату судових витрат - витрат на оплату судового збору, за подання позовів, апеляційних та касаційних скарг, витрат на оплату судових експертиз, на правничу допомогу та інших витрат, у зв'язку із чим у них відсутні кошти на оплату судового збору за подання зазначеного позову.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з підстав, наведених у частині першій зазначеної статті, суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Разом з тим, ТОВ «Приватофис» жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплатити судовий збір за подання до суду зазначеного позову, не надано.

Суд також зазначає, що згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У ст. 129 Конституції України та ст.7 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення ТОВ «Приватофис» від сплати судового збору, у зв'язку із чим його клопотання не підлягає задоволенню.

Таким чином, ТОВ «Приватофис» за подання даного зустрічного позову слід сплатити судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 180 ГПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Зокрема, ч. 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, оскільки зустрічний позов ТОВ «Приватофис», не відповідає вимогам ст. 162, 164 ГПК України, він підлягає залишенню без руху, із встановленням ТОВ «Приватофис» строку для усунення недоліків, про які вказано в даній ухвалі, а саме: сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. із наданням оригіналу платіжного доручення суду та зазначення відомостей, передбачених п. п. 5, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, ч. ч. 4, 5 ст. 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання зустрічного позову.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за вих. № 27/11-3 від 27.11.2018 про визнання недійсним іпотечного договору № 31 від 06.03.2009, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс» (правонаступником якого є ТОВ «Приватофис» - залишити без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Приватофис» строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п'яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Приваотфис», що згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, ч. 5 ст. 180 ГПК України, у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 03.12.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко