СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа № 922/1946/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Стойка О.В., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

відповідача ОСОБА_2, за договором, ордером, свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», м. Словянськ вх. № 219 Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2018 р. у справі № 922/1946/18 (суддя Светлічний Ю.В., повний текст складено та підписано 20.08.2018 р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», м. Словянськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Внедренческе підприємство «Мост», м. Ізюм

про стягнення 116 161,17 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця», позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Внедренческе підприємство «Мост» (далі ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост», відповідач) вартості виконаних робіт у розмірі 116 161,17 грн. за договором підряду.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 19.10.2016 р. по 23.12.2016 р. він виконував роботи щодо забезпечення електробезпеки персоналу відповідача, загальною вартістю 116 161,17 грн., які відповідачем залишилися неоплаченими.

Позивач стверджує, що сторонами укладено договір підряду у спрощений спосіб, що підтверджується, на його думку, підписаними актами про виконання робіт щодо забезпечення електробезпеки персоналу на електрифікованих лініях за кожний день роботи безпосередньо на місці їх виконання представником ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост», в яких зазначено склад бригад позивача, час та місце проведення робіт, тобто підписання зазначених актів свідчить про виникнення у сторін майново-господарських зобовязань.

Крім того, позивач зазначає, що господарський суд Донецької області та Донецький апеляційний господарський суд при розгляді справи № 905/827/17 за позовом ПАТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» до Управління комунального господарства м. Костянтинівка про стягнення 202 944,66 грн. за договором про надання робіт (послуг) із забезпеченням електробезпеки персоналу ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост», дійшли висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача вартості виконаних робіт загальною сумою 116 161,17 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване з тих підстав, що позивачем не доведено наявності укладання між позивачем та відповідачем договору підряду у спрощеній формі, а документи, що надані позивачем до позову не свідчать про виникнення між сторонами взаємних прав та обовязків з проведення робіт, тому у відповідача відсутній обовязок по оплаті заявленої позивачем до стягнення суми у розмірі 116 161,17 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач, посилаючись на ст. 75 ГПК України, вважає, що господарським судом Харківської області не враховано обставини, встановлені рішенням господарського суду Донецької області від 17.10.2017 р. у справі № 905/827/17, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.2017 р. у справі № 905/827/17 щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ТОВ «Внедренчеське підприємство «Мост» вартості виконаних робіт на суму 116 161,17 грн. за період з 19.10.2016 р. по 23.12.2016 р.

ПАТ «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця» стверджує, що підставою для стягнення грошових коштів є договір № 42 на виконання робіт, оскільки виконання та оплата робіт по забезпеченню електробезпеки персоналу при виконанні ремонтних робіт на шляхопроводі були погоджені між замовником, відповідачем (генпідрядником) та позивачем.

За доводами апеляційної скарги, відповідно до умов п. 5.2.8 договору № 42 для виконання договору генпідрядник (відповідач) погодив залучення третьої особи (субпідрядника) в особі структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» ПАТ «Укрзалізниця».

Позивач зауважує, що проектна документація не передбачала відключення контактної мережі, що призвело до унеможливлення визначити повний обсяг робіт щодо забезпечення електробезпеки персоналу на електрифікованих лініях у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, тому розрахунок здійснювався по факту їх виконання.

На виконання ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 р., та у визначений нею строк, 05.10.2018 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «Внедренческе підприємство Мост» посилається на відсутність будь-яких господарських відносин з позивачем.

Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що апеляційна скарга позивача підписана представником Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця» ОСОБА_1, яка не є адвокатом, тому зазначена особа не мала процесуального права підписувати та подавати апеляційну скаргу.

ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост» стверджує, що у справі № 905/827/17 суди першої та апеляційної інстанцій не досліджували господарські відносини між ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост» та Структурним підрозділом «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця» та не встановлювали підстави для стягнення певних сум з відповідача.

У відзиві відповідача на апеляційну скаргу зазначено, що для належного виконання робіт за договором будівельного підряду № 42 від 30.10.2015 р., 28.09.2016 р. між ПАТ «Укрзалізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання», як виконавцем, та Управлінням комунального господарства, як замовником, укладено договір на надання робіт (послуг) із забезпечення електробезпеки персоналу № Дон/ЕЧ-8-16376/НЮ, за умовами п. 1.1. якого виконавець зобовязується виконати за завданням замовника, а замовник зобовязується оплатити й прийняти надані виконавцем послуги із забезпечення електробезпеки персоналу згідно з листом замовника. Тобто, зазначені роботи із забезпечення електробезпеки замовлялися та повинні оплачуватись Управлінням комунального господарства Костянтинівської міської ради, так як були необхідні персоналу останнього для здійснення на користь Управління підрядних робіт з капітального ремонту шляхопроводу, в іншому випадку виконання робіт не було можливим.

Відповідач не заперечує проти підписання наданих актів, які підписувалися протягом усього строку проведення робіт, для підтвердження часу т.з. «вікон» з обовязковим відключенням електричного живлення контактної мережі. Надалі, на основі таких актів позивачем здійснювався розрахунок вартості робіт для Управління комунального господарства м. Костянтинівка, про що зазначається в самих розрахунках, що додані до позовної заяви, в розрахунках зазначено договір, за яким вони здійснюються (договір № Дон/ЕЧ-8-16376/НЮ від 28.09.2016 р.)

Крім того, відповідач зазначає, що акти за аналогічною формою підписувалися його працівниками і за період, який Управлінням комунального господарства м. Костянтинівка було оплачено, однак розрахунки між сторонами за договором № Дон/ЕЧ-8-16376/НЮ від 28.09.2016 р. здійснено на основі актів виконаних робіт, про які зазначено у судових рішеннях у справі № 905/827/17.

06.11.2018 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли пояснення на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р., в яких відповідачем повідомлено суд про відсутність договору та інших документів укладених з ПАТ «Українська залізниця» в особі Структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну та, зокрема, зазначив, що у спірний період надавав відповідачу послуги по відключенню електромережі за усною домовленістю, інших документів, крім тих, що надані до матеріалів справи на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог не має.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу та зауважив, що підписані акти є технічними документами, жодних договірних відносин між сторонами не існувало, тому посилання позивача на спрощений порядок укладення договору є неправомірним.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 07.09.2016 р. листом № 677/19 Костянтинівська міська рада звернулася до РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з проханням надати «вікна» з відключенням контактної мережі на дільниці Костянтинівка Кондратівка парної та непарної колії 1073 км ПК 3 для проведення ремонтних робіт на шляхопроводі, оскільки виконання таких ремонтних робіт неможливо без зняття напруги на пристроях електропостачання (контактна мережа, лінія електропередач 10 кВ) структурного підрозділу «Словянська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця».

Позивач стверджує, що він виконував роботи щодо забезпечення електробезпеки персоналу відповідача в період з 19.10.2016 року по 23.12.2016 року, загальною вартістю 116 161,17 грн., оскільки між сторонами існували договірні відносини саме за договором підряду, що укладений між сторонами у спрощений спосіб, та посилається на ч. 1 ст. 208, ст.ст. 218, 526, 530, ч. 1 ст. 837 ЦК України, ст.ст. 173, 174,175, ч. 7 ст. 179, ч. 2 ст. 180, ст.ст. 181, 193 ГК України.

У якості доказів укладання між сторонами договору підряду у спрощеній формі, а також наявності обов'язку відповідача по оплаті виконаних робіт позивач надав: акти про виконання робіт щодо забезпечення електробезпеки персоналу на електрифікованих лініях у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року включно, розрахунки вартості робіт із забезпечення електробезпеки персоналу під час виконання робіт на дільниці Констянтинівка - Кіндратівка колії 1073 км ПК 3 для Управління комунального господарства м. Констянтинівка за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року.

Стверджуючи, що між сторонами укладено договір підряду у спрощений спосіб позивач звернувся до відповідача з листом № 10/542 від 27.03.2018 р., в якому просить здійснити оплату виконаних робіт щодо забезпечення електробезпеки персоналу ТОВ «Внедренчеське підприємство «Мост» за 2016 рік у загальній сумі 116 161,17 грн. На підтвердження надсилання даного листа відповідачеві позивачем надано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 04.04.2018 р. та відбитком календарного штемпелю підприємства звязку від 05.04.2018 р., опису вкладення до цінного листа з відбитком календарного штемпелю підприємства звязку від 28.03.2018 р.

Оскільки зазначений лист залишений відповідачем без виконання, позивач повторно звернувся до відповідача з аналогічним за змістом листом № 10/795 від 15.05.2018 р., на підтвердження надсилання якого позивачем до позовної заяви додано опис вкладення до цінного листа з відбитком календарного штемпелю підприємства звязку від 16.05.2018 р., який також залишений відповідачем без виконання.

01.06.2018 р. позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу № 890 від 01.06.2018 р. щодо сплати заборгованості за надані послуги у сумі 116 161,71 грн. Факт здійснення надсилання даної вимоги підтверджується копіями фіскальних чеків підприємства звязку від 01.06.2018 р., накладної № 096 від 01.06.2018 р., відповідного опису вкладення до цінного листа.

Посилаючись на невиконання відповідачем зазначених листів та вимог, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Харківської області.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно з ст.626 Цивільного Кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, позивач при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості, має довести факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків, а також підставу виникнення правовідносин з оплати робіт по наданню послуг із забезпечення електробезпеки за приписами ст. 11 Цивільного кодексу України, наявність обов'язку відповідача здійснити сплату на рахунок позивача за послуги в узгодженому сторонами розмірі, строк виконання якого настав.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 6 статті 182 ГК України, угода сторін про наміри (протокол про наміри тощо) не визнається попереднім договором і не породжує юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами між ТОВ «Внедренчеське підприємство Мост» та Структурним підрозділом «Слов'янська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця», а також доказів досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, а саме - щодо предмету, ціни та строку договору.

При цьому, акти про виконання робіт щодо забезпечення електробезпеки персоналу та електрифікованих лініях у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, що надані позивачем в обґрунтування позовних вимог (а.с. 10-29), не підтверджують укладення сторонами договору підряду або надання послуг, та його виконання.

Зазначені акти є внутрішніми односторонніми документами, складеними як звіт працівників позивача про виконання ними певної роботи на виробничій дільниці останнього щодо забезпечення безпеки персоналу структурного підрозділу на його електрифікованих лініях, що позивачем не заперечується.

При цьому, акти про виконання робіт по забезпеченню електробезпеки персоналу залізничного транспорту на електрифікованих лініях не містять ознак первинного документу, оскільки до актів не додано документів на підтвердження повноважень осіб, які їх підписали, а їхні підписи не скріплені печатками підприємств.

Крім того, зазначені акти не містять умов щодо приймання-передачі робіт (послуг).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

За своєю правовою природою акти здачі прийняття робіт (надання послуг) є первинними документами, оскільки підтверджують факти підприємницької діяльності, що впливають на стан майна, містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Тобто, надані позивачем акти не є актами прийому-передачі в розумінні положень чинного цивільного законодавства. Більше того, в них відсутні найменування виконавця та замовника робіт, відсутня вартість послуг, одиниця виміру, підписи вповноважених на підписання первинних документів осіб (зокрема, в актах зазначено про підписання їх прорабом ТОВ «ВП Мост» ОСОБА_3, а не керівником, та електромонтерами ЭЧ-8 ЭЧС-24 ОСОБА_4, ЭЧС-24 ЭЧ-8 ОСОБА_5, ЭЧК-9 ОСОБА_6, ЭЧК-9 ОСОБА_7, ЭЧ-8 ОСОБА_8, ЭЧК-8б ОСОБА_9Л.), тому дані документи не можна вважати первинними у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Разом з тим, у наданих розрахунках позивача зазначено, що розрахунки складено для Управління комунального господарства м. Костянтинівка за жовтень-листопад 2016 року, вересень, листопад-грудень 2016 року, грудень 2016 року, а не для відповідача у даній справі.

Отже, позивачем не доведено наявності укладання між позивачем та відповідачем договору підряду у спрощеній формі, а документи, що додані позивачем до позову не свідчать про виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків з виконання робіт, у відповідача відсутній обов'язок по оплаті заявленої позивачем до стягнення суми у розмірі 116 161,17 грн., тому місцевий господарський суд обґрунтовано та на законних підставах відмовив у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги про встановлення рішенням господарського суду Донецької області від 17.10.2017 р. у справі № 905/827/17 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.2017 р. у справі № 905/827/17 наявності підстав для стягнення з відповідача ТОВ «Внедренческе підприємство «Мост» вартості виконаних робіт на суму 116 161,17 грн. з 19.10.2016 р. по 23.12.2016 р. не приймаються до уваги, за безпідставністю, оскільки зазначені вимоги виходять за межі розгляду справи № 905/827/17.

Зауваження відповідача щодо підпису апеляційної скарги неуповноваженою особою також не приймаються до уваги з огляду на приписи ч. 5 ст. 12, ч. 2 ст. 58 ГПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись, як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2018 р. у справі № 922/1946/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 23.11.2018 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Суддя Н.М. Пелипенко