ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1225/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Л.В. Поліщук,

суддів М.А. Мишкіної, І.Г. Філінюка

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ

на рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2018, ухвалене суддею С.П. Желєзною о 15:29 год., м. Одеса, повний текст підписано 09.10.2018

у справі №916/1225/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця

до Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ

про стягнення 51130,00 грн.,-

Справа розглянута на підставі ч.10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця (далі ПАТ „Українська залізниця) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ (далі ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 51130,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобовязань прийнятих на себе за умовами договору поставки в частині внесення до накладної правильної маси вантажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, посилаючись на його необґрунтованість та невідповідність вимогам чинного законодавства. Зокрема, ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ було наголошено, що наданий позивачем комерційний акт №456809/1/27 від 12.02.2018 порушує вимоги п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, не містить підпису начальника вантажного району, підпис якого є обовязковим при складанні комерційного акту. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 77 ГПК України, ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ було зауважено, що наданий позивачем акт складений з порушенням закону, а отже, не повинен прийматись судом при вирішення спору по суті.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 позовні вимогі ПАТ „Українська залізниця задоволено повністю. Стягнуто з ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ на користь ПАТ „Українська залізниця штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 51130,00 грн. та 1762,00 грн судового збору за подання позову до суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 у справі №916/1225/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ „Українська залізниця, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що зумовлює порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт наголошував, що комерційний акт №456809/1/27 від 12.02.2018 складений з порушенням чинного законодавства, а тому не є належним та допустимим доказом у справі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

09.02.2018 зі станції Черноморськ Порт експорт Одеської залізниці ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ здійснило відправлення вагону із камяним вугіллям №62006762 згідно накладної №41565672 на станцію Авдіївка Донецької залізниці.

11.02.2018 при надходженні вказаного вгону на станцію П'ятихатки було встановлено, що вагон прибув в технічному і комерційному ісправному стані. За протоколом зважування встановлено, що його маса перевищує вантажопідйомність вагону і масу, вказану в залізничній накладній, про що складено акт загальної форми №0876 від 11.02.2018

На підставі ст. 24 Статуту залізниць і вищевказаного акта загальної форми станція П'ятихатки здійснила контрольне зважування вагону, за результатами якого склала акт загальної форми №10329 від 12.02.2018 і комерційний акт №456809/1/27 від 12.02.2018 з якого вбачається що при контрольному зважуванні вагону №62006762 (відправленого за накладною №41565672 від 09.02.2018р.) виявилось: брутто вагона 98950 кг., тара вагона з накладної 23200 кг., нетто 75750 кг., по накладній маса нетто 69300 кг., вантажопідйомність вагону 70т., що більше маси нетто вказаній у накладній на 6450 кг., та перевищує трансфертну вантажопідйомність вагону на 5750 кг. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з апеляційної скарги, ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ наполягає на тому, що комерційний акт є єдиним доказом, який може підтвердити невідповідність маси вантажу у вагоні, вказаній у залізничній накладній і встановленій при перевезенні.

Згідно з п.6.1. Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. №04-5/225 „Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту залізниць України.

Таким чином, відповідальність за неправильне зазначення відомостей у накладній (невідповідність фактичної маси даним, зазначеним у транспортному документі) виникає також на підставі іншого документа, тому вищезазначений довід апелянта спростовується наявністю у матеріалах справи акту загальної форми від 12.02.2018 (а.с. 16).

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з п.10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ „Українська залізниця на виконання вищенаведених вимог чинного законодавства 12.02.2018 було складено комерційний акт №456809/1/27 про виявлення факту зазначення ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ у накладній №41565672 неправильної маси вантажу.

Комерційний акт №456809/1/27 від 12.02.2018 підписано заступником начальника станції ОСОБА_1, приймальником поїздів ОСОБА_2 та агентом розшуку вантажів ОСОБА_3 У комерційному акті зазначено про відсутність за штатним розкладом завідуючого відділенням. Відповідно до наказу Начальника станції П'ятихатки структурного підрозділу „Дніпровської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії „Придніпровська залізниця ПАТ „Українська залізниця №66/ДС від 04.01.2018, вбачається наявність права підписувати комерційні акти, складені на станції Пятихатки у заступника начальника станції ОСОБА_1, агентів з розшуку вантажу та багажу, серед яких є ОСОБА_3 та змінних приймальників поїздів станції П'ятихатки. Також, право підпису комерційних актів передбачено у робочій інструкції агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_3 (а.с. 30).

З вищенаведеного можна дійти висновку про законність складання комерційного акту №456809/1/27 від 12.02.2018, оскільки з огляду на вказівку у комерційному акті відомості про відсутність за штатом завідуючого вантажного двору, вказаний акт був правомірно підписаний уповноваженим агентом з розшуку вантажів.

Так, апеляційна інстанція вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що доводи ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ про необхідність підписання комерційного акту лише особами, вказаними у п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, (навіть за умови відсутності за штатом тієї або іншої особи), що фактично виключає можливість залізниці скласти комерційний акт при виявленні передбачених Правилами обставин, судом відхиляються з огляду на наявність у агента з розшуку вантажу права підпису.

Відповідно до п. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із п. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ПАТ „Українська залізниця вірно розраховано розмір штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні вагону №62006762, відправленого за накладною №41565672, що складає 51130,00 грн. (10226,00 грн.* 5 = 51130,,00 грн.). Викладене свідчить, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №922/1968/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17, від 16.07.2018 у справі №916/1992/17.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позову, всебічно, повно та об'єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані учасниками судового процесу в обґрунтування своїх вимог докази, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269,270,276,281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2018р. у справі №916/1225/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки передбачені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.11.2018

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя І.Г. Філінюк