УХВАЛА

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/9741/13
За заявою ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1)

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" (04050, м. Київ, вул. Мельникова,24, корп.3)

про про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 41 622,35грн.

в межах справи № 910/9741/13

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Залар"

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

(ідентифікаційний код 24964464)

про визнання банкрутом

Суддя Мандичев Д.В.

при секретареві судового засідання Судаку С.С.

Представники сторін:

позивач - ОСОБА_1

від відповідача - Шуліма Д.В., довіреність №25 від 16.01.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/9741/13 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Залар" про визнання банкрутом Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія".

11.08.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в межах даної справи про банкрутство про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 18 378, 70 грн. У подальшому, з урахуванням поданих заяв про уточнення позовних вимог від 18.09.2017 та від 27.09.2017, заявник просив стягнути з боржника 41 622, 35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018, задоволено заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 41 622, 35 грн в межах справи № 910/9741/13 та стягнуто з ДП "УАТК" на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.06.2017 по 17.10.2017 на загальну суму 41 622, 35 грн, а також останнього визнано кредитором боржника на загальну суму 375 141, 70 грн, з урахуванням ухвал Господарського суду міста Києва від 20.03.2014, 27.09.2016, 30.03.2017 та 27.06.2017.

Постановою Верховного Суду від 25.09.2018 касаційну скаргу Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" в особі керуючого санацією Філевського О.В. задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №910/9741/13 скасовано, позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи про банкрутство Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду в зазначеній частині.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/9741/13 в скасованій частині передана на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 19.11.2018.

14.11.2018 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія", в яких відповідач спростовує позовні вимоги ОСОБА_1 та просить суд відмовити у їх задоволенні.

14.11.2018 до Господарського суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшли відповідь на відзив та пояснення по справі з урахуванням змісту постанови Верховного суду від 25.09.2018. Позивач у додатках подав копії ухвал Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2018 по справі №753/20242/17 за заявою ДП "Українська авіаційна транспортна компанія" про зміну способу та порядку виконання рішень по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Українська авіаційна транспортна компанія" про поновлення на роботі.

У судове засідання 19.11.2018 з'явилися позивач та представник відповідача. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 41 622,35 грн. в межах справи №910/9741/13, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду в межах, переданих Верховним судом на новий розгляд, зокрема, в частині поновлення роботодавцем ОСОБА_1 на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи, питання нез'явлення протягом тривалого часу ОСОБА_1 на роботі після поновлення на посаді, питання видачі ОСОБА_1 у 2011 році трудової книжки та питання причин відсутності трудової книжки у володінні підприємства-роботодавця у відповідності до змісту постанови Верховного Суду від 25.09.2018, дослідивши також відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, керуючись Законом України «Про доступ до судових рішень», суд встановив наступне.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006, яке набрало законної сили 18.05.2007 року, визнано незаконним наказ № 605-п від 26.06.06 про звільнення ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві "Українська авіаційна транспортна компанія" на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи, стягнуто з Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, добові витрати за час перебування у відрядженні та моральну шкоду і судові витрати. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати в сумі 10 005, 60 грн. допущено до негайного виконання.

На виконання прийнятого Дарницьким районним судом міста Києва рішення 05.12.06 було видано виконавчий лист № 2а-749 в частині визнання недійсним наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на роботі.

21.12.06 було відкрито виконавче провадження та надано Державному підприємству "Українська авіаційна транспортна компанія" дводенний строк для добровільного виконання рішення, однак, в наданий строк рішення виконано не було.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про результати перевірки матеріалів виконавчого провадження від 24.09.07 встановлено, що станом на 16.03.07 виконавчий лист Державним підприємством "Українська авіаційна транспортна компанія" не виконано, ОСОБА_1 фактично не допущений до робочого місця й робочим місцем взагалі не забезпечений.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 24.09.07 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-749 закінчено згідно п. 11 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» з поверненням виконавчого листа до Дарницького районного суду міста Києва.

Як зазначає відповідач у відзиві та у письмових поясненнях, останнім на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006 відповідно до Наказу №1234-п від 25.12.2006 року президента ДП "УАТК" Попова В.І. ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи.

25.12.2006 ОСОБА_1 із зазначеним наказом ознайомлений.

З часу поновлення на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи, ОСОБА_1 на роботу не з'являвся, до виконання посадових обов'язків не приступав, інформації щодо обставин, які б перешкоджали йому приступити до роботи не надавав. ОСОБА_1 були направлені листи: вих. №40 від 17.01.2011, вих. №383 від 11.05.2012, вих. №689 від 27.02.2012 з проханням прибути на Підприємство та надати пояснення стосовно своєї відсутності на роботі. Наказом в.о. Генерального директора ДП "УАТК" від 24.07.2012 №85/1-вн призначено службове розслідування щодо з'ясування причин відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом тривалого часу. Для встановлення відповідності робочого місця займаній посаді, Наказом в.о. Генерального директора від 01.08.2012 №86/1-вн створена робоча комісія, яка дійшла висновку, що робоче місце начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи ОСОБА_1 укомплектоване належним чином та придатне до виконання працівником своїх посадових обов'язків, покладених на нього посадовою інструкцією. 07.08.2012 ДП "УАТК" направило ОСОБА_1 лист вих. №713 з проханням з'явитися у відділ кадрів для надання пояснень стосовно причин своєї відсутності на роботі, надати документи, які підтверджують поважність причин його відсутності на роботі, невідкладно приступити до виконання своїх посадових обов'язків. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 багаторазово повідомлявся про встановлення факту відсутності його на робочому місці, про службові розслідування з цього питання.

11.01.2011 ОСОБА_1, під його розписку, видано дублікат трудової книжки АВ №112714 з записом про період роботи в ДП "УАТК" (згідно заяви, оригінал він втратив), для надання до управління Пенсійного фонду з метою переоформлення пенсії, яку він зобов'язався повернути 14.01.2011.

ОСОБА_1 вищезазначений факт визнається та жодним чином не спростовувався у документах, наявних у матеріалах справи.

Відповідачем у письмових поясненнях також зазначається, що 02.08.2012 на зустрічі керівництва ДП "УАТК" з ОСОБА_1, останньому запропоновано повернути до відділу кадрів ДП "УАТК" трудову книжку, яку ОСОБА_1, згідно розписки, отримав для надання у відділ Пенсійного фонду та зобов'язався повернути 14.11.2011. Згідно усної заяви ОСОБА_1, яка була зафіксована протоколом зустрічі з адміністрацією від 02.08.2012, ОСОБА_1 заявив, що трудова книжка ним загублена

Відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст.43, 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 може бути проведено без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) у випадках звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Відповідно до ст.147, 148, 149 КЗпП України: за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як, або догана, або звільнення; дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці; до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Під відсутністю на роботі більш як три години необхідно розуміти відсутність працівника на території підприємства, де він виконує трудову функцію. Якщо працівник знаходиться не на своєму робочому місці, то це є лише порушенням трудової дисципліни, а не прогул.

Відповідно до п.п. 18, 22, 24 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Так, відповідно до положень 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч. 1). Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч. 2).

Саме тому, роботодавець зобов'язаний на підставі належних доказів довести факт відсутності працівника на території підприємства, а не лише відсутності на робочому місці (станок, кабінет, транспортний засіб та інше).

Тобто, в силу вищенаведених норм, відповідач, неодноразово (з його слів та переписки) втановлював факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, але, якщо ОСОБА_1 дійсно було поновлено на роботі у відповідності до норм чинного законодавства, то відповідач напротязі стількох років чомусь не скористався правом застосувати до працівника дисциплінарного стягнення за прогули на роботі.

Що стосується тверджень відповідача стосовно виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2006 після затвердження плану санації ДП "УАТК" слід зазначити наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/9741/13 про банкрутство ДП "УАТК" введено процедуру санації боржника та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Тищенко О.І., а розпорядником майна - арбітражного керуючого Ковезу А.І.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 28.04.2016 у справі №910/9741/13 прийнято у відповідній частині нове рішення, яким задоволено клопотання комітету кредиторів, призначено керуючим санацією ДП "УАТК" виконуючого обов'язки генерального директора Філевського О.В. та розпорядником майна - арбітражного керуючого Ковезу А.І.

На виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 10.03.2016 у справі №910/9741/13 та керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розроблено план санації ДП "УАТК".

04.03.2016 ОСОБА_1 ознайомлений із проектом плану санації ДП "УАКТ", що підтверджується його підписом в журналі ознайомлення із проектом плану санації ДП "УАТК".

12.08.2016 ДК "Укроборонпром", як орган управління, погодив план санації ДП "УАТК".

25.08.2016 ОСОБА_1 надіслав лист, в якому повідомляє, що як один із кредиторів не заперечує проти погодження плану санації, пропозицій та зауважень до якого не має та пропонує керуючому санацією ДП "УАТК" Філевському О.В. подати його на затвердження до Господарського суду м. Києва.

06.09.2016 план санації ДП "УАТК" схвалено зборами кредиторів ДП "УАТК". ОСОБА_1 підтримав схвалення плану санації, про що свідчить його підпис в Протоколі зборів кредиторів.Слід також зазначити, що ОСОБА_1 приймав участь у голосуванні щодо погодження плану санації як кредитор, визнаний ухвалами Господарського суду м. Києва у справі про банкрутство ДП "УАТК"

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.09.2016 затверджено план санації ДП "УАТК". Згідно умов затвредженого плану санації, серед іншого, передбачено скорочення посад та новим штатним розписом не передбачено посада начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи.

У відповідності до п. 2 ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містять план санації, можуть бути, зокрема, звільнення працівників боржника, які не можуть бути задіяні в процесі виконання плану санації.

П.4 ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що у разі, якщо планом санації передбачено звільнення працівників, праця яких не може бути задіяною під час його виконання , керучий санацією до передбачувального звільнення має подати первинній профспілковій організації відповідну інформацію, а також провести консультації з профспілками щодо вжиття заходів для запобігання звільненнь, зведення кількості звільнених працівників до мінімальної або пом'якшення наслідків будь-якого звільнення. Вихідна допомога в такому разі виплачується за рахунок боржника або коштів від продажу майна боржника, або кредиту, одержавного для цієї мети.

Отже, якщо, зі слів відповідача, ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи 25.12.2006 року, то у зв'язку з тим, що планом санації не передбачено посади позивача, то відповідач у встановленому законом порядку повинен був видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади, доказів чого суду не подано.

Факт невиконання вказаного рішення №2а-749 від 05.12.2006 року встановлено у рішенні Дарницького районного суду м. Києва № 2-2201/11 від 12.03.2011, №2-5338/12 від 14.08.2012, в ухвалах Господарського суду м. Києва № 910/9741/13 від 14.04.2014, 04.02.2016, 27.09.2016, 30.03.2017, 27.06.2017 (відомості з публічних джерел -Єдиного державного реєстру судових рішень), якими позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за періоди з 06.12.2006 по 27.06.2017 роки., а також в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2018 №753/20242/17, якою доручено прокурору Київської місцевої прокуратури №10 забезпечити проведення перевірки щодо невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2006 року по цивільній справі №2а-749/06 позов ОСОБА_1 до ДП Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" про поновлення на роботі. Також у вищезазначені ухвалі зазначається, що станом на 15.03.2018 року Державним підприємством "Українська авіаційна транспортна компанія" рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006 не виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Що стосується наявності трудової книжки у позивача, то ОСОБА_1 у свою чергу у поясненнях від 15.10.2018 зазначає, що трудова книжка дійсно знаходиться у нього і як не поновлений на роботі працівник має право згідно Конституції України в будь-який час працевлаштуватися в іншому місці.

З огляду на вищезазначене, судом встановлено факт видачі 11.01.2011 ОСОБА_1, під його розписку, дублікату трудової книжки АВ №112714, який не спростовується сторонами.

Щодо причин відсутності трудової книжки у володінні підприємства-роботодавця суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з ч. 2 цієї статті трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Пунктом 3 Постанови Кабінету міністрів України № 301 від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб'єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Враховуючи вищезазначене та факт того, що ОСОБА_1 не був поновлений ДП "УАТК" на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи, суд приходить до висновку, що трудова книжка знаходиться саме у нього, а не у відповідача, на законних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що трудові права ОСОБА_1 були порушені до відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія". Більше того, до цього моменту відповідачем не виконано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи.

Стосовно заявленого розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Стаття 4 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю складаєтсья з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченим Порядком.

Згідно з підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100, цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вищезазначеного Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, у тому числі вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 вищезазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку визначено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розряхункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з абзацом 3 пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи вищенаведене, а також, що розмір середньоденної зарплати, було встановлено у рішенні Дарницького районного суду по справі №2а-749/06 від 05.12.2006, суд вважає правильним розрахунок середнього заробітку у розмірі 41 622,35 грн. за час вимушеного прогулу з 28.06.2017 по 17.10.2017 року, зазначений у заяві ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 17.10.2017 року.

Керуючись ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4, 236 Кодексу законів про працю України, ст. 27 Закону України "Про оплату праці", Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", Постановою Кабінету міністрів України № 301 від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників", ст. ст. 75, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 41.622,35 грн. в межах справи № 910/9741/13.

2.Стягнути з Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 24, корп. 3; ідентифікаційний код 24964464) на користь ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 28.06.17 по 17.10.17 на загальну суму 41 622 (сорок одну тисячу шістсот двадцять дві) грн. 35 коп.

3. Зобов'язати керуючого санацією внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія".

4. Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст складений 23.11.2018

Суддя Д.В. Мандичев