ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м. Дніпро Справа № 908/2101/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

секретар Манчік О.О.

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора: Шульга Л.М.;

від Кирилівської селищної ради: Смирнова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу заступника прокурора Запорізької області

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.10.2018 року (повний текст складено 16.10.2018 року)

у справі № 908/2101/18 (суддя - Носівець В.В., м. Запоріжжя)

за позовом заступника прокурора Запорізької області, м. Запоріжжя

в інтересах держави

до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, смт. Кирилівка Запорізької області;

Комунального підприємства "Розвиток курортної зони", смт. Кирилівка Запорізької області;

Фізичної особи-підприємця Арутюняна Юри Левіковича, м. Запоріжжя;

Державної архітектурно-будівельної інспекції України, м. Київ

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання відсутнім права, повернення земельної ділянки, визнання недійсним інвестиційного договору, скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зобов'язання знести самочинно збудований об'єкт

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.10.2018 року у даній справі повернуто заступнику прокурора Запорізької області позовну заяву і додані до неї документи.

Вказана ухвала мотивована тим, що в порушення приписів пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві позивачем об'єднано вимоги, які не можуть бути об'єднані в одне провадження. Предмет позову становлять шість позовних вимог немайнового характеру, однією з яких є скасування реєстрації декларації № 97 про готовність об'єкта до експлуатації. При цьому відповідачем за вказаною вимогою прокурор визначив Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. В зв'язку з чим, зазначена вимога відноситься до виключної підсудності місцевого господарського суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ. Разом з тим, серед заявлених прокурором позовних вимог містяться інші вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність. До виключної підсудності відноситься вимога прокурора про зобов'язання КП "Розвиток курортної зони" повернути територіальній громаді смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області спірну земельну ділянку та вимога про зобов'язання Фізичної особи - підприємця Арутюняна Юри Левіковича знести самочинно збудований будинок охоронця "А-І" загальною площею 14,9 кв. м., що розташований на спірній земельній ділянці.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаною ухвалою, заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що ухвала місцевого господарського суду винесена з порушенням норм процесуального права (частини 1, 5 статті 173, статей 30, 174 Господарського процесуального кодексу України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод), у зв'язку з чим підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Зокрема, на думку скаржника, внаслідок неправильного тлумачення частини 5 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, безпідставного ототожнення понять "судовий спір" та "позовні вимоги", а також "різні суди" та "місцевий господарський суд", суд дійшов хибного висновку про неможливість розгляду спору в даній справі одним місцевим господарським судом та здійснення судочинства одночасно за всіма позовними вимогами. У вказаній справі має місце один спір - щодо законності розпорядження Кирилівською селищною радою спірною земельною ділянкою у межах прибережної захисної смуги Азовського моря та Утлюкського лиману, що, як наслідок, призвело до її незаконної забудови. З огляду на положення частини 1 статті 173 та частини 12 статті 30 Господарського процесуального кодексу України прокурором об'єднано позовні вимоги в одному позові, оскільки вони пов'язані підставами виникнення та спільними доказами, покликані вирішити один земельний спір. Перша позовна вимога про визнання незаконним та скасування відповідного рішення селищної ради є основною, адже саме від її обґрунтованості залежить "легітимність" усіх подальших дій щодо розпорядження та забудови спірної землі. Наступні вимоги, у тому числі і про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, є похідними та заявлені з метою своєчасного та ефективного досягнення завдання господарського судочинства - захисту порушених інтересів держави, вирішення господарського спору.

2.1. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідачі не скористалися правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу, що в силу частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 28.11.2018 року о 12:00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2018 року задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, запропоновано учасникам провадження у справі, які бажають взяти участь у справі в режимі відеоконференції, з'явитись до Господарського суду Запорізької області 28.11.2018 року о 12:00 год.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу, враховуючи те, що явка представників учасників провадження у справі судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників провадження у справі.

3.2. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції:

Заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовом до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, Комунального підприємства "Розвиток курортної зони" , Фізичної особи - підприємця Арутюняна Юри Левіковича, Державноої архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 09.10.2015 року № 37 "Про передачу земельної ділянки у постійне користування КП "Розвиток курортної зони", яким передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,2486 га, кадастровий номер :08:007:0015 для розміщення об'єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип;

- визнати відсутнім у КП "Розвиток курортної зони" права постійного користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,2486 га, кадастровий номер :08:007:0015, що розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип;

- зобов'язати КП "Розвиток курортної зони" повернути територіальній громаді смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,2486 га, кадастровий номер :08:007:0015, що розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип;

- визнати недійсним інвестиційний договір від 15.02.2016 року № 8-15/02, укладений між КП "Розвиток курортної зони" та Фізичною особою - підприємцем Арутюняном Юрою Левіковичем;

- скасувати реєстрацію декларації № 97 про готовність об'єкта до експлуатації - будинку охоронця "А-І", розташованого за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 1 А;

- зобов'язати Фізичну особу - підприємця Арутюняна Юру Левіковича знести самочинно збудований будинок охоронця "А-І" загальною площею 14,9 кв. м., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :08:007:0015 за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 1 А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 203;

- стягнути з Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області на користь Прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 2 643,00 грн.;

- стягнути з КП "Розвиток курортної зони" на користь Прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 2 643,00 грн.;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Арутюняна Юри Левіковича на користь Прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 2 643,00 грн.;

- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 2 643,00 грн.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню, оскільки прокурором порушено правила об'єднання позовних вимог.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Норми права, що підлягають застосуванню.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності"

Стаття 39-1 - у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Пункт 22 - у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294 (із наступними змінами і доповненнями)

Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України здійснює свої повноваження через свої територіальні органи як структурні підрозділи апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Господарський процесуальний кодекс України

Пункт 6 частини 1 статті 20 - господарський суд розглядає справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Пункт 13 частини 1 статті 20 - господарський суд розглядає вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Частина 1 статті 27 - позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частина 3 статті 30 - спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Частина 5 статті 30 - спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Частина 12 статті 30 - вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Частина 1 статті 173 - в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Пункт 2 частини 5 статті 174 - суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

3.3.2. Юридична оцінка доводів апеляційної скарги і висновків місцевого господарського суду.

Нормами процесуального права закріплено право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, які повинні бути пов'язані підставою їх виникнення, випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються або бути пов'язаними поданими доказами.

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Частиною першою статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Частиною другою статті 47 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається із матеріалів справи, предмет позову становлять шість позовних вимог немайнового характеру, а саме - визнати незаконним та скасувати рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 09.10.2015 року № 37 "Про передачу земельної ділянки у постійне користування КП "Розвиток курортної зони"; визнати відсутнім у КП "Розвиток курортної зони" права постійного користування земельною ділянкою комунальної власності; зобов'язати КП "Розвиток курортної зони" повернути територіальній громаді смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельну ділянку; визнати недійсним інвестиційний договір від 15.02.2016 року № 8-15/02; скасувати реєстрацію декларації № 97 про готовність об'єкта до експлуатації; зобов'язати Фізичну особу - підприємця Арутюняна Юру Левіковича знести самочинно збудований будинок охоронця "А-І" загальною площею 14,9 кв. м.

Вивченням змісту позовної заяви колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що об'єднання позивачем вимог в одному позові обумовлено:

- відсутністю необхідності відкриття нових проваджень;

- відсутністю необхідності отримання проміжних результатів у вигляді винесення і виконання рішення у справі за основною вимогою для забезпечення можливості ініціювання нових справ і задоволення наступних позовних вимог у межах інших проваджень;

- відсутністю необхідності зміни/доповнення складу учасників провадження щодо кожної окремої вимоги;

- уникненням затягування розгляду справи судом та недопущенням необґрунтованого збільшення кількості судових процедур.

Вимога прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради від 09.10.2015 року № 37 обґрунтована тим, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог статей 59, 60, 186-1 Земельного кодексу України та статей 85, 88 Водного кодексу України. Зазначеним рішенням порушені права та інтереси держави і територіальної громади при розпорядженні землями водного фонду. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право постійного користування спірною земельною ділянкою у КП "Розвиток курортної зони" виникло та зареєстровано безпосередньо на підставі прийнятого Кирилівською селищною радою рішення від 09.10.2015 року № 37. Враховуючи, що таке рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню, то відсутні правові підстави збереження земельної ділянки за вказаним підприємством. Таким чином, спірна земельна ділянка має бути повернута її власнику - територіальній громаді смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Окрім цього, між КП "Розвиток курортної зони" та ФОП Арутюняном Ю.Л. укладено інвестиційний договір від 15.02.2016 року № 8-15/02. В подальшому, на підставі вказаного договору на спірній земельній ділянці здійснено будівництво будинку охоронця загальною площею 14,9 кв. м. "А-І". Право власності на вказаний об'єкт 29.03.2017 року зареєстровано за Арутюняном Ю.Л., про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за № 19767836. Таким чином, не дивлячись на пряму заборону власника - Кирилівської селищної ради на будівництво об'єктів нерухомості, КП "Розвиток курортної зони" та ФОП Арутюняном Ю.Л. (які не є суб'єктами, яким надано право на забудову земель водного фонду) фактично здійснили забудову земельної ділянки на узбережжі Азовського моря, що суперечить вимогам статей 85, 90 Водного кодексу України та статті 59 Земельного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що розгляд вимоги прокурора про зобов'язання комунального підприємства "Розвиток курортної зони" повернути територіальній громаді смт. Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області спірну земельну ділянку та вимоги про зобов'язання фізичної особи-підприємця Арутюняна Юри Левіковича знести самочинно збудований будинок охоронця "А-І" загальною площею 14,9 кв. м., що розташований на спірній земельній ділянці відносяться до юрисдикції господарського суду Запорізької області у відповідності до статті 27, пункту 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації прокурор посилався на ті обставин, що будівництво будинку охоронця здійснене на земельній ділянці водного фонду, яка не була відведена для цієї мети, у порядку встановленому законом, на вказаній земельній ділянці заборонено будівництво будь-яких об'єктів нерухомості, крім споруд та будівель, визначених у статті 90 Водного кодексу України, та фактично була відсутня згода власника на забудову земельної ділянки. При цьому, відповідачем за вказаною позовною вимогою прокурором визначено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом прокурором не враховано положення частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, щодо виключної підсудності господарських спорів.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що спір за вимогою про скасування реєстрації декларації № 97 про готовність об'єкта до експлуатації відноситься до виключної підсудності місцевого господарського суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

За наведених обставин, заявлені прокурором вимоги не можуть бути об'єднані в одне провадження. В зв'язку з чим, місцевий господарський суд правомірно повернув позовну заяву і додані до неї документи заступнику прокурора Запорізької області без розгляду на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування норми частини 12 статті 30 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання стосовно підсудності спору про визнання скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації не можуть бути взяті до уваги судом з огляду на наступне.

Згідно з частиною 12 статті 30 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Норми частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлюють виключну підсудність розгляду спорів за суб'єктною ознакою, що має враховуватися судом при застосуванні інших норм, які визначають підсудність спорів, у тому числі передбачених статтею 30 цього Кодексу.

Слід також враховувати, що норми частини 12 статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість застосування відповідних правил підсудності по розгляду вимог щодо реєстрації майна та майнових прав за умови, що розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду та якщо такі вимоги є похідними від основної вимоги, яка розглядається відповідним господарським судом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.06.2018 року у справі № 816/421/17 (провадження № 11-543апп18) звернула увагу, що не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною або юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної або юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, не зважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в даній справі спір не є публічно-правовим, а тому відноситься до юрисдикції господарського суду.

Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до вимог частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Проте, зазначені прокурором в позовній заяві обставини є самостійною підставою для звернення до господарського суду з позовом про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації в зв'язку з порушенням вимог законодавства України, незалежно від результатів розгляду позову про визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради № 37 від 09.10.2015 року як основної вимоги позову прокурора.

Вказані вимоги можуть бути самостійним предметом позову, який підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

3.3.3. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін.

3.3.4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.10.2018 року у справі № 908/2101/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.12.2018 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ О.В. Березкіна

Суддя ___________________ В.О. Кузнецов