ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2050/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від відповідача: Тесля А.М., довіреність №21/11 від 21.11.2018 р., адвокат;

представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП Україна"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року, ухвалене суддею Панна С.П. у справі № 904/2050/18, повне рішення складено 20.07.2018р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія «МГ-ТРАНС", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП Україна"

про стягнення грошових коштів у сумі 680 844,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "МГ-ТРАНС" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" із позовом про стягнення грошових коштів у розмірі 680 844,75 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "МГ-ТРАНС" 547 396,15грн. - штрафних санкцій згідно договору, 163448,60 грн. - документально підтверджених витрат та 10 212,67грн. - судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП Україна" звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недотримання судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що експедитор не погодив Заявку № 10 від 21.107.2017 року та не направив погоджену Заявку із підписом уповноваженої особи відповідачу, не узгодив таким чином кількість вагонів, станцію подання вагонів та тариф, а тому, на думку апелянта, така заявка не може бути підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків між сторонами.

Суд не врахував, що відповідач намагався замовити вагони в кількості 10 штук для перевезення товару, які мали бути подані на залізничну станцію АО « NAVOIYAZOT» , код станції 5291, в той час як вагони в кількості 20 штук було поставлено позивачем на ст. Тинчлик Узбекистан, код станції 73140, що не відповідає заявці № 10 від 21.07.2017 року.

Апелянт посилається на те, що заявка № 10 містила замовлення лише 10 вагонів, в той час як суд задовольнив вимоги за простой 22 вагонів.

Апелянт вважає невірними висновки суду першої інстанції про існування заявки № 12 від 24.05.2017 року, оскільки поставка за цією заявкою не мала відношення до справи, адже строк її виконання був зазначений сторонами в самій заявці: травень-червень 2017 року, тобто, дана заявка була виконана задовго до виникнення описуваного в позові простою вагонів в кількості 22 штуки.

Крім того, експертні повідомлення, на які послався суд першої інстанції, не є належними та допустимими доказами поінформованості відповідача про подачу 22 вагонів на обумовлену станцію під завантаження, оскільки джерело їх походження не відомо, оригіналів таких повідомлень позивачем не надано.

Не погоджується апелянт і з висновками суду першої інстанції про електронне листування між сторонами, яке нібито підтверджує доводи позивача, оскільки на думку апелянта, вони направлялись на невідому відповідачу електронну адресу, а тому не вважаються отриманими адресатом.

Відповідач зазначає, що суд дав неправильну оцінку здійсненому відповідачем платежу у сумі 30 000 грн. як частковому виконанню відповідачем претензії позивача, в той час як фактично відповідач оплатив цю суму як передоплату у рахунок майбутніх послуг, оскільки і далі планував співпрацю з позивачем.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області та відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні 22.11.2018року не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте 22.11.2018 року до апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечення участі уповноваженого представника у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для перегляду рішення в апеляційному порядку.

У п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає позивача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без його участі.

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги, меж, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представника особисто у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2017 року між ТОВ "ТЕК "МГ-Транс" та ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" укладено Договір транспортного експедирування № 364/ДЕ (надалі за текстом - "Договір"), за умовами якого відповідач доручає, а Позивач за плату, за дорученням Відповідача і за його рахунок, організовує транспортно-експедиційне обслуговування внутрішньоукраїнських, експортно-імпортних і транзитних вантажів Відповідача і порожнього транспорту при їх перевезенні по території України та інших країн.

Перелік послуг, що надаються Експедитором, конкретизується і визначається в Додатках ( Заявка та/або Протоколах погодження договірної ціни) до цього Договору.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" із позовом про стягнення грошових коштів у розмірі 680 844,75 грн., позивач - ТОВ "ТЕК "МГ-Транс" посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортного експедирування № 364/ДЕ від 23.02.2017 року, а саме - перевищення нормативного строку знаходження вагонів на станції навантаження, а також простой вагонів.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що на підставі заявки № 10 від 21.07.2017 року та заявки № 12 від 24 травня 2017 року, відповідачем було замовлено надання вагонів для перевезення вантажу "селітра аміачна "Б" зі станції Тинчлик, Республіка Узбекистан (відправник АО "NAVOIYAZOT") призначенням на станцію Куп'янськ-Сортувальний, Україна (отримувач ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА"), які були подані позивачем під навантажування і знаходились на станції навантаження з перевищенням нормативного строку, що підтверджується наданою позивачем інформацією згідно виписки з архіву вагонних операцій Філії "ГІОЦ" ПАТ "Укрзалізниця".

Оскільки умовами договору передбачена відповідальність клієнта за перевищення строку навантаження та відправлення вагонів, то суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача штрафних санкцій, загальний розмір яких на дату складання позовної заяви складає 547 396 (п'ятсот сорок сім тисяч триста дев'яносто шість) гривень, 15 копійок.

Крім того, оскільки вагони №№ 29015542, 52503687, 29772092, 29258696, 52663119, 52527082, 29006483, 29012499, 29006079, 29258399 простоювали деякий час по станції Тинчлик, Республіка Узбекистан на тимчасовому розміщенні, в тому числі, на місцях загального користування станції, що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 №№ 94, 89, 88, 86, то суд стягнув загальний розмір документально підтверджених витрат за простой, що станом на дату складання позовної заяви становить 163 448 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок вісім) гривень, 60 копійок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Згідно з ст. 1 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати його допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Відповідач зобов'язаний надсилати Заявки на перевезення, відвантаження та переадресування вантажів за 5 (п'ять) робочих днів до початку перевезення (відвантаження, переадресування) або прибуття вагонів на станцію переадресування.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем було надано позивачу дві заявки на перевезення: Заявка № 10 від 21.07.2017 року і Заявка № 12 від 24 травня 2017 року.

З заявки № 10 від 21 липня 2017 року вбачається, що в ній міститься назва клієнта- ТОВ «ЕМ Групп Україна», місяць перевезення - липень-серпень 2017 року, станція відправлення - АО «NAVOIYAZOT»- АО «Навоиазот»; 210105,г. Навои-5, Узбекистан, Ж/д код 5291, станція призначення- Купянськ-Сортировочний, вантажоодержувач - ТОВ « ЕМ Групп Україна», найменування вантажу - селитра аміачна «Б», 680 т., 10 вагонів по 68т.

Дана заявка містить підпис Клієнта та печатку відповідача ( а.с. 119).

З заявки № 12 від 24 травня 2017 року вбачається, що в ній міститься назва клієнта- ТОВ «ЕМ Групп Україна», місяць перевезення - травень-червень 2017 року, станція відправлення - АО «NAVOIYAZOT»- АО «Навоїазот»; 210105,г. Навои-5, Узбекистан, Ж/д код 5291, станція призначення- Купянськ-Сортировочний, вантажоодержувач - ТОВ « ЕМ Групп Україна», найменування вантажу - 433070 селитра аміачна, 680 т., 10 вагонів.

Дана заявка містить підпис Клієнта та печатку відповідача ( а.с. 120).

Крім того, згідно листа «Joint Stock Company Navoiyazot» від 25.09.2017 року вбачається запит на дозвіл у вересні-жовтні 2017 року в рахунок додаткового плану до перевезення вантажу- аміачної селитри, яка завантажується за контрактом № 22С/2017 від 21.12.2016 року у кількості двух критих вагонів, станція відправлення : Тинчлик , станція призначення: Куп»янськ-Сортировочний, вантажовіправник: АО «NAVOIYAZOT», вантажоотримувач - ТОВ « ЕМ Групп Україна» ( а.с. 123).

На виконання умов замовлення Відповідача, Позивачем було організовано надання вагонів №№ 52503687, 29006483, 52527082, 29012499, 52663119, 29006079, 29015542, 29772092, 29258696, 28056364, 28811735, 28347151, 28009637, 28006138, 28174597, 28004471, 28058055, 28053189, 28010387, 28050433, 28052132, 29258399 для виконання зазначеного перевезення.

Відповідно до пункту 2.2.3 Договору до обов'язків Відповідача належить, зокрема, здійснювати за свій рахунок навантаження/вивантаження вагонів упродовж 72 (сімдесяти двох) астрономічних годин з моменту їх прибуття на станцію навантаження/вивантаження.

Проте, в порушення умов зазначеного пункту Договору, вагони знаходились на станції навантаження з перевищенням нормативного строку, що підтверджується наданою позивачем інформацією згідно виписки з архіву вагонних операцій Філії "ГІОЦ" ПАТ "Укрзалізниця":

№ п/пВагон №Дата прибуттяДата відправленняПеревищення строку, діб (понад 72 години)
1..08.201719.09.201733
2..08.201716.09.201733
3..08.201716.09.201723
4..08.201716.09.201731
5..08.201708.09.201725
6..07.201716.09.201747
7..08.201728.09.201751
8..07.201716.09.201753
9..08.201716.09.201733
10..08.201707.10.201734
11..08.201707.10.201734
12..09.201726.09.201719
13..09.201726.09.201719
14..09.201726.09.201717
15..09.201726.09.201719
16..09.201727.09.201719
17..09.201727.09.201721
18..09.201727.09.201721
19..09.201727.09.201719
20..09.201727.09.201712
21..09.201727.09.201712
22..08.201719.09.201724

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у разі порушення пп. 2.2.3 цього Договору, Відповідач оплачує Позивачу документально підтверджені витрати, а також штрафну санкцію за простій вагонів у розмірі гривневого еквіваленту 35,00 (тридцяти п'яти) доларів США без ПДВ на добу за кожен вагон. Неустойка за неповну добу нараховується як за повну добу. Час знаходження вагонів на станції вантаження/вивантаження визначається за даними диспетчерського контролю Позивача. Для умов цього пункту при конвертації застосовується курс купівлі валюти в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку на дату оплати.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкції за перевищення строку навантаження та відправлення вагонів, на дату складання позовної заяви, складає 20 965 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) доларів США, 00 центів.

Згідно пункту 4.3. Договору, для умов цього пункту при конвертації застосовується курс купівлі валюти в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку на дату оплати.

З огляду на те, що станом на дату складання позовної заяви штрафні санкції не оплачені, курс купівлі валюти в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку на дату складання позовної заяви (1 долар США = 26,11 грн.; https://minfin.com.ua/currency/contracts/).

Загальний розмір штрафних санкції за перевищення строку навантаження та відправлення вагонів, на дату складання позовної заяви, складає:

20 965,00 доларів США * 26,11 грн. = 547 396, 15 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкції за перевищення строку навантаження та відправлення вагонів, на дату складання позовної заяви, складає 547 396 (п'ятсот сорок сім тисяч триста дев'яносто шість) гривень, 15 копійок.

Крім того вагони №№ 29015542, 52503687, 29772092, 29258696, 52663119, 52527082, 29006483, 29012499, 29006079, 29258399 простоювали деякий час по станції Тинчлик, Республіка Узбекистан на тимчасовому розміщенні, в тому числі, на місцях загального користування станції, що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 №№ 94, 89, 88, 86.

У зв'язку із зазначеною обставиною, з коду платника провізних платежів було стягнуто плати в розмірі 6 260 (шість тисяч двісті шістдесят) доларів США, 00 центів, що підтверджується накопичувальними картками форми ФДУ-92 №№ 5-1092, 1419-84:

№ п/п№ вагонуСтрок простою, дібСтягнуто плати, доларів США
1.960,00
2.750,00
3.630,00
4.630,00
5.630,00
6.350,00
7.600,00
8.570,00
9.1020,00
10.20,00

Згідно з абз. 2 ст. 12 Закону України « Про Транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до пункту 4.3. Договору, "…у разі порушення пп. 2.2.3 цього Договору, Відповідач оплачує Позивачу документально підтверджені витрати…Для умов цього пункту при конвертації застосовується курс купівлі валюти в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку на дату оплати".

З огляду на те, що станом на дату складання позовної заяви штрафні санкції не оплачені, курс купівлі валюти в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку на дату складання позовної заяви (1 долар США = 26,11 грн.; https://minfin.com.ua/currency/contracts/).

Загальний розмір документально підтверджених витрат за простій вагонів, станом на дату складання позовної заяви, становить:

6 260,00 доларів США * 26,11 = 163 448,60 грн.

Таким чином, загальний розмір документально підтверджених витрат за простій вагонів, станом на дату складання позовної заяви, становить 163 448 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок вісім) гривень, 60 копійок.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зазначених сум з відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що експедитор не погодив Заявку № 10 від 21.107.2017 року та не направив погоджену Заявку із підписом уповноваженої особи відповідачу, не узгодив таким чином кількість вагонів, станцію подання вагонів та тариф, а тому, на думку апелянта, така заявка не може бути підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків між сторонами, з огляду на наступне.

По-перше, відповідач у відзиві на позов визнає факт направлення Заявки № 10 на адресу позивача, проте вважає, що вона не була погоджена експедитором.

Проте, саме погодження заявки підтверджується наданою позивачем копією заявки, яка завірена підписом представників та печатками підприємств, у тому числі позивача, хоча договором не передбачено зобов'язання позивача підписувати або іншим чином посвідчувати факт прийняття заявок до виконання.

Заявка № 10 містить всі необхідні реквізити, які передбачені п. 6.4 Договору.

Доводи апелянта про те, що відповідач намагався замовити вагони в кількості 10 штук для перевезення товару, які мали бути подані на залізничну станцію АО « NAVOIYAZOT» , код станції 5291, в той час як вагони в кількості 20 штук було поставлено позивачем на ст. Тинчлик Узбекистан, код станції 73140, що не відповідає заявці № 10 від 21.07.2017 року, не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки як вбачається з експортного повідомлення на вагони №№ 29772092, 29006079, 29258399, 52503687, 52527082, 29006483, 29258696, 29015542 по завантаженню аміачної селитри від 01.08.2017 року , саме відповідач направляв в адресу свого вантажовідправника на станцію відправлення Тинчлик, Узбекистан дане повідомлення, з зазначенням умови поставки: станція Тинчлик; а також експортного повідомлення на вагони №№ 28056364, 28347151, 28811735, 28009637, 28174597, 28006138, 28004471, 28010387, 28050433, 28052132, 28053189, 28058055 по завантаженню аміачної селитри від 18.09.2017 року , саме відповідач направляв в адресу свого вантажовідправника на станцію відправлення Тинчлик, Узбекистан дане повідомлення, з зазначенням умови поставки: станція Тинчлик ( а.с. 121, 122).

З огляду на те, що саме вищеперелічені вагони були завантажені контрагентом відповідача за контрактом № 022С/2017 від 21.12.2016 року - АО « NAVOIYAZOT» і прибули на станцію призначення Купянськ-Сортировочний, вантажоодержувач - ТОВ « ЕМ Групп Україна», що відповідає умовам договору транспортного експедирування та відповідає заявкам відповідача, і підтверджується випискою з архіву вагонних операцій Філії "ГІОЦ" ПАТ "Укрзалізниця", колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що перевезення вантажу зі станції призначення Тинчлик на станцію призначення Купянськ-Сортировочний, вантажоодержувач - ТОВ « ЕМ Групп Україна», було здійснено іншим перевізником, як і доказів існування договору транспортного експедирування з іншою, відмінною від позивача, особою.

Посилання апелянта на те, що позивач не повідомляв його про прибуття вагонів під завантаження на станцію призначення, а тому відсутня його вина у перевищенні строку навантаження та відправлення вагонів, є неспроможною, оскільки відповідно до ч.3 ст.929 ЦК України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили зобов'язання відповідача надсилати Заявки на перевезення, відвантаження та переадресування вантажів за 5 (п'ять) робочих днів до початку перевезення (відвантаження, переадресування) або прибуття вагонів на станцію переадресування, проте зобов'язання позивача повідомляти про прибуття вагонів, умови договору не містять.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач був обізнаний про направлення вагонів на виконання його заявок, що вбачається з електронних листів, направлених з домену mg-trans.com.ua.

Позивач повідомляв уповноважену особу Відповідача (Генадія Гриценка, ІНФОРМАЦІЯ_1) про направлення вагонів відповідно до заявок Відповідача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що дана електронна переписка є неналежним доказом, оскільки умовами договору сторони погодили, що всі документи за цим договором, які передаються між сторонами за допомогою факсимільного зв'язку або електронної пошти, мають юридичну силу та виступають належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України до моменту заміни на оригінальний примірник ( п. 6.5)

Пунктом 6.5.1 сторони погодили, що всі документи, які надсилаються Експедитором з домену: mg-trans.com.ua надсилаються Клієнтові від імені Експедитора.

При цьому, відповідач не надав жодного спростування того, що особи, які вели електронне листування з позивачем щодо даного договору, не є працівниками відповідача.

Крім того судом досліджено додані до матеріалів справи СМГС накладні в кількості 14 (чотирнадцять) одиниць, копії вантажних митних декларацій №№ EDA 778958, EDA 778967, копії сертифікатів про походження товару №№ UZ UA 70802840, UZ UA 70802839, UZ UA 70802838, UZ UA 70802837, Invoice № PE17EX26/10 від 19.09.2017 року, копію листа Joint Stock Company "Navoiyazot" (вантажовідправника Відповідача) в адрес перевізника (АТ "Узбекистон темир йуллари") про перевезення десяти вагонів с вантажем "аміачна селітра" за маршрутом: ст. Тинчлик - ст. Куп'янськ-Сортувальний в адресу Відповідача та звернення відповідача до свого вантажовідправника з проханням забезпечити в найкоротші терміни навантаження 12 вагонів Позивача, оскільки зриваються строки поставки постійному клієнту, що підтверджує поінформованість відповідача про перевищення нормативного строку знаходження поданих Позивачем вагонів.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про те, що суд дав неправильну оцінку здійсненому відповідачем платежу у сумі 30 000 грн. як частковому виконанню відповідачем претензії позивача, в той час як фактично відповідач оплатив цю суму як передоплату у рахунок майбутніх послуг, оскільки і далі планував співпрацю з позивачем, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача претензію по спірній сумі, яка була отримана Відповідачем 15.03.2018 р., але станом на дату подання позовної заяви претензія Позивача залишилась без відповіді.

Натомість, 20.04.2018 року Відповідачем була сплачена сума грошових коштів в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, 00 коп. з призначенням платежу "сплата за договором №364/ДЕ від 23.02.2017р., без ПДВ".

Оскільки жодні заявки на майбутні послуги сторонами спору не погоджувались, а послуги - не надавались, а тому твердження відповідача про те, що ця сума була ним сплачена як попередня оплата в рахунок майбутніх послуг, є безпідставними, а суд вірно прийняв доводи позивача про те, що ця сума грошових коштів була сплачена відповідачем в якості часткового задоволення досудової претензії позивача.

Відповідач не спростував факт надання ним Заявки № 12 від 24 травня 2017 року на перевезення у травні-червні 2017 року, оскільки умовами п. 6.5.2 договору передбачено, що скановані або факсові копії засвідчених підписами і печатками сторін документів, визнаються сторонами чинними за ч.3 ст. 207 ЦК України , а заявка № 12 містить підпис та печатку відповідача ( л.с. 120).

Щодо двох вагонів № 29012499 та 52663119, замовлення яких не підтверджується заявкою відповідача, колегія суддів зауважує, що листом Joint Stock Company "Navoiyazot" (вантажовідправника Відповідача) на адресу перевізника (АТ "Узбекистон темир йуллари") надано замовлення про перевезення двох вагонів з вантажем "аміачна селітра" за маршрутом: ст. Тинчлик - ст. Куп'янськ-Сортувальний в адресу Відповідача та додатковою заявкою на перевезення вантажів на вересень-жовтень 2017 року ( форма ГУ-12), подана вантажовідправником Відповідача перевізнику АТ "Узбекистон темир йуллари" про перевезення двох вагонів з вантажем "аміачна селітра" за маршрутом: ст. Тинчлик - ст. Куп'янськ-Сортувальний в адресу Відповідача, тобто, колегія суддів вважає, що фактично перевезення було здійснено на замовлення відповідача, і суд першої інстанції обґрунтовано стягнув штрафну санкцію за перевищення строку навантаження і відносно цих вагонів.

Доводи апелянта про те, що поставка за заявкою № 12 від 24.05.2017 року не мала відношення до даної справи, оскільки строк її виконання був зазначений сторонами в самій заявці: травень-червень 2017 року, тобто, дана заявка була виконана задовго до виникнення описуваного в позові простою вагонів в кількості 22 штуки, є неспроможними, оскільки спростовуються експортним повідомленням по завантаженню аміачної селітри від 18.09.2017 року ( а.с. 122), яке є належним доказом, оскільки, як вже зазначала судова колегія, скановані або факсові копії засвідчених підписами і печатками сторін документів, визнаються сторонами чинними за ч.3 ст. 207 ЦК України, а дане повідомлення містить підпис та печатку відповідача.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що за цією заявкою було здійснено навантаження та перевезення іншими вагонами.

Інші доводи відповідача є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до п.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП Україна"

- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року, ухвалене суддею Панна С.П. у справі № 904/2050/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30.11.2018

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко