ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 915/989/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

без виклику сторін,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 915/989/18

за позовом приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020,

до комунального підприємства Спеціалізоване Комунальне підприємство Гуртожиток, вул. Маршала Василевського, 55 А, м. Миколаїв, 54006,

про стягнення основного боргу за договором від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, на суму основного боргу пені, а також 3 % річних та суми, на яку, з урахуванням індексу інфляції, збільшилися основний борг та заборгованість за рішенням суду від 17.10.2017 у справі № 915/844/17, а всього грошових коштів у сумі 28282 грн. 95 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватним акціонерним товариством Миколаївська теплоелектроцентраль (далі ПрАТ Миколаївська ТЕЦ) предявлено позов до комунального підприємства Спеціалізоване Комунальне підприємство Гуртожиток (далі ОСОБА_1) з вимогами про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 28282 грн. 95 коп., із яких: 22281 грн. 87 коп. основний борг; 2986 грн. 08 коп. пеня; 879 грн. 61 коп. 3 % річних; 2135 грн. 39 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, з посиланням на неналежне виконання ОСОБА_1 зобовязань за укладеним з позивачем договором від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, а саме, зобовязань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленої у жовтні 2017 року квітні 2018 року теплової енергії, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем нараховано пеню, в порядку п. 7.2.3 договору, а також здійснені нарахування у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; крім того, останні нарахування здійснені, крім основного боргу за даним позовом, на суму заборгованості ОСОБА_1, про стягнення якої вирішено судом у рішенні від 17.10.2017 в іншій господарській справі № 915/844/17.

ПрАТ Миколаївська ТЕЦ також просить суд про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 14.09.2018 відкрито провадження в даній справі і визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача, належним чином повідомленого про відкриття провадження в даній справі, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення з ухвалою від 14.09.2018, відзив на позовну заяву не надійшов.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч .5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ПрАТ Миколаївська ТЕЦ, згідно статуту останнього та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є правонаступником публічного акціонерного товариства (ПАТ) Миколаївська ТЕЦ, яке, в свою чергу, є правонаступником відкритого акціонерного товариства (ВАТ) Миколаївська ТЕЦ, створеного наказом Міністерства палива та енергетики України від 28.11.2001 р. № 599 шляхом перетворення Державного підприємства (ДП) Миколаївська ТЕЦ.

Між попередником позивача та ОСОБА_1 укладено договір від 01.10.2006 № 2921 про постачання теплової енергії в гарячій воді, за яким попередник позивача (енергопостачальна організація) зобовязався постачати ОСОБА_1 (споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, узгоджені цим договором (п. 1 договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря (п. 2.1 договору).

У додатку № 1/1 до договору зазначено, що енергопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію для теплопостачання на обєкти споживача, в тому числі будинку по вул. М.Василевського, 55-А (контора), у межах 37,8203 Гкал/рік. з максимальним тепловим навантаженням 0,0193 Гкал/год, зокрема, на опалення 0,0193 Гкал/год. Дата зняття споживачем показань приладів обліку 25-те число поточного місяця; подання звіту енергопостачальній організації 28-го числа (п.п. 1.1, 3 додатку № 1/1 до договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться по тарифам, встановленим енергопостачальною організацією, в грошовій формі, або по узгодженню сторін іншими, не забороненими діючим законодавством, засобами. Грошові кошти за теплову енергію направляються на розподільний рахунок енергопостачальної організації, вказаний у договорі. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.п. 6.1-6.3 договору).

Споживачу щомісяця направляється акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою додатка № 4 до договору) за попередній місяць. Споживач зобовязаний протягом пяти календарних днів підписати зазначений акт і один примірник направити на адресу позивача. У випадку відсутності протягом пяти днів мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаного примірника енергопостачальній організації, акт приймання-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем і кількість спожитої теплової енергії визнаною за розрахунками енергопостачальної організації (пп. 6.6 договору).

При виникненні обставин, не обумовлених договором, сторони зобовязані користуватися Законом України Про електроенергетику, Правилами користування тепловою енергією, Тимчасовими правилами обліку відпуску та споживання теплової енергії, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючого обладнання і теплових мереж ті іншим нормативними документами, що регулюють відносини сторін з приводу теплопостачання (п. 11.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 1 жовтня 2007 року; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 10.1, 10.4 договору).

За твердженнями позивача, договір, стягнення заборгованості за котрим є предметом спору в даній справі, діє й дотепер.

На виконання зобовязань за договором позивачем у період жовтень 2017 року квітень 2018 року поставлено ОСОБА_1 теплову енергію в гарячій воді в кількості 14,146 Гкал на загальну суму 22281 грн. 87 коп., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі теплової енергії: від 31.10.2017 № 2921 на суму 348 грн. 66 коп. за жовтень 2017 року; від 30.11.2017 № 2921 на суму 4754 грн. 28 коп. за листопад 2017 року; від 31.12.2017 № 2921 на суму 3518 грн. 47 коп. за грудень 2017 року; від 31.01.2018 № 2921 на суму 4869 грн. 07 коп. за січень 2018 року; від 28.02.2018 № 2921 на суму 4305 грн. 08 коп. за лютий 2018 року; від 31.03.2018 № 2921 на суму 4203 грн. 25 коп. за березень 2018 року, а також виставленими позивачем ОСОБА_1 за спірний період рахунками на відповідні суми.

Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки відповідачем отримано, що підтверджується підписами уповноваженої особи останнього у реєстрах вручення остаточних рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії за спірний період, а також за січень 2018 року реєстром відправки споживачам остаточних рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії та до нього поштовою квитанцією, проте не повернено акти прийому-передачі теплової енергії позивачу, при цьому у визначений пп. 6.6 договору не надано мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаних примірників енергопостачальній організації. У відповідності до викладеного вище пп. 6.6 договору, ці акти вважаються погодженими відповідачем, і останнім таке не заперечується.

Розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за спірний період здійснено згідно умов додатку № 1/1 до договору, складених КП Гуртожиток відомостей споживання теплової енергії за спірний період, а також згідно діючих тарифів на постачання теплової енергії в гарячій воді, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У звязку з несплатою відповідачем вартості спожитої у спірний період теплової енергії позивачем направлено ОСОБА_1 претензію від 23.04.2018 № 275-ю про погашення заборгованості за договором та сплату пені за прострочення виконання відповідного зобовязання, направлення якої ОСОБА_1 підтверджується реєстром відправки кореспонденції з відбитком штемпелю поштового відділення та поштовим фіскальним чеком від 25.04.2018 № НОМЕР_1, проте відповідачем претензію залишено без реагування та виконання.

За твердженнями позивача, заборгованість у спірній сумі ОСОБА_1 не погашено й досі.

Господарським законодавством передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ч.ч. 1, 3 ст. 275 ГК України).

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

У відповідності до ч.2 ст.617 ЦК України, відсутність у боржника коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязань.

Таким чином, суд визнає, що вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену в період жовтень 2017 року квітень 2018 року теплову енергію в загальній сумі 22281 грн. 87 коп. (основний борг) належить задовольнити повністю.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги ПрАТ Миколаївська ТЕЦ про стягнення з ОСОБА_1 нарахувань на суму основного боргу та заборгованості ОСОБА_1 в сумі 23528 грн. 17 коп., про стягнення якої вирішено судом у рішенні від 17.10.2017 в іншій господарській справі № 915/844/17.

Так, господарським процесуальним законодавством установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.10.2017 у № 915/844/17 стягнуто ОСОБА_1 на користь ПрАТ Миколаївська ТЕЦ грошові кошти в загальній сумі 26437 грн. 03 коп., із яких: 23528 грн. 17 коп. основний борг; 388 грн. 71 коп. 3 % річних; 1520 грн. 15 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 1000 грн. пеня; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 1600 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством та є преюдиційним для вирішення спору у справі, що розглядається, так як, згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із змісту позову та до нього розрахунків випливає, що це рішення на даний час не виконане.

Суд погоджується з поданими позивачем розрахунками нарахувань на суми заборгованості, стягнення яких є предметом даного спору, та суми основного боргу за рішенням від 17.10.2017 в іншій господарській справі № 915/844/17, а саме: 3 % річних у сумі 879 грн. 61 коп., нарахованих за загальний період 01.10.2017-10.07.2018; суми, на яку збільшився борг, з урахуванням індексу інфляції, за загальний період листопад 2017 року березень 2018 року, котра становить 2135 грн. 39 коп., і зазначені суми підлягають до стягнення з ОСОБА_1.

Суд також вважає обґрунтованою вимогу ПрАТ Миколаївська ТЕЦ про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення виконання договірних зобовязань.

Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України). Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. У разі несвоєчасної сплати платежів за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами (ст.ст. 24, 25 Закону України Про теплопостачання).

Пунктом 7.2.3 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач має сплатити енергопостачальній організації пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в період, за який нараховується пеня відповідно до Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій (далі Закон).

Суд погоджується з поданим позивачем розрахунком пені у сумі 2986 грн. 08 коп., нарахованої за період прострочення оплати спожитої ОСОБА_1 теплової енергії 12.10.2017-10.07.2018, і вважає указану суму підлягаючою до стягнення з відповідача.

Отже, позов ПрАТ Миколаївська ТЕЦ належить задовольнити.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати ПрАТ Миколаївська ТЕЦ за платіжним дорученням від 04.09.2018 № 11778 на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1762 грн., яка, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, є мінімальним розміром судового збору для позовних вимог майнового характеру, належить у зазначеній сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток, вул. М.Василевського, 55/А, м. Миколаїв, 54006, ідентифікаційний код 34437926, на користь приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 30083966, грошові кошти в загальній сумі 28282 (двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 95 коп., із яких:

1) 22281 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят одна) грн. 87 коп. основний борг на р/р 7528 в МОУ АТ Державний ОСОБА_2 України, МФО 326461;

2) 2986 (дві тисячі девятсот вісімдесят шість) грн. 08 коп. пеня; 879 (вісімсот сімдесят девять) грн. 61 коп. 3 % річних; 2135 (дві тисячі сто тридцять пять) грн. 39 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. на р/р 9952 в ПАТ АБ Укргазбанк, МФО 320478.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Коваль.