ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 листопада 2018 р. Справа № 902/454/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ-30, 01601)

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 21 183,14 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 - за довіреністю;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно - Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради 21 183,14 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг зв'язку на пільгових умовах

Відповідно до ч. 1 п. 16.1. Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018, вказану справу розподілено судді Тісецькому С.С.

Ухвалою суду від 03.08.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/454/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.08.2018.

За заявою судді Тісецького С.С. від 20.08.2018 № 902/454/18/1048/18, на підставі ч.2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №902/454/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 справу № 902/454/18 розподілено судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 22.08.2018 справу №902/454/18 прийнято до свого провадження суддею Матвійчуком В.В. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 22.08.2018.

Ухвалою суду від 22.08.2018 підготовче засідання відкладено на 02.10.2018.

Ухвалою суду від 02.10.2018 підготовче засідання відкладено на 22.10.2018.

Ухвалою суду від 22.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 21.11.2018.

На визначену судом дату зявились представники Позивача та Відповідача. Представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову.

У судовому засіданні 21.11.2018 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов'язань по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення, і станом на 01.06.2018, відповідно до акту звірки розрахунків, заборгованість Відповідача складає 21 183,14 грн.

На претензії Позивача Відповідачем надано відповіді, де було підтверджено дані зобовязання, але зазначено підстави неможливості їх виконання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 20.08.2018 заперечує проти позову посилаючись на те, що Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, в межах своєї компетенції, є учасником бюджетного процесу, тобто фактично отримує кошти на відшкодування послуг зв'язку від Головного фінансового управління Вінницької облдержадміністрації та перераховує їх Позивачу, в терміни, визначені постановою Кабінету Міністрів України. При цьому, кошти перераховуються в межах встановлених на зазначені цілі Законом України про державний бюджет на відповідний рік. Тобто, зобов'язання Відповідача щодо відшкодування витрат Позивача по наданню пільг поставлено в залежність від факту надходження коштів на рахунок Відповідача (щомісячних сум субвенцій) і відповідно є можливим для виконання Відповідачем, у випадку відсутності відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок Відповідача цільових державних субвенцій.

За результатами звітних даних у 2015 році в повному обсязі погашено кредиторську заборгованість, яка утворилась станом на 01.01.2015, перед підприємствами за надані пільги з послуг зв'язку. При цьому заборгованість за грудень 2015, відповідно до Постанови № 256, згідно актів звірки була відображена в січні 2016 року. Водночас, в міських бюджетах на 2016 та 2017 роки видатки на надання пільг окремим категоріям громадян послуг зв'язку, які фінансуються за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету, не заплановані.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Вінницька дистанція сигналізації та звязку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (надалі - Позивач) є оператором телекомунікаційних послуг.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III визначено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 № 1280-IV телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Так, надання загальнодоступних телекомунікаційних послуг на пільгових умовах передбачено таким категоріям громадян, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII, Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 №1584-III, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998р. №202/98-ВР, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III, Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII та Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII.

У вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв'язку пільговій категорії населення кореспондує безумовний обов'язок Держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Підпунктом 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини першої статті 89 та частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян проводяться з місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 97 Бюджетного кодексу України визначено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату послуг зв'язку.

Таким чином, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради є головним розпорядником коштів на погашення заборгованості перед ПАТ «Укрзалізниця» за телекомунікаційні послуги, надані пільговикам, що проживають на території м. Вінниця.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінету Міністрів України постановою від 29 січня 2003 року № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення № 117).

Згідно п. 3 Положення № 117 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Пунктом 11 Положення № 117 визначено, що уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою 5-пільга та реєстр розрахунків згідно з формою 7- пільга; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою 3- пільга; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою 3-пільга Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами 4-пільга та 6-пільга.

Як вказує позивач, станом на 01.06.2018, заборгованість Відповідача становить 21 183,14 грн, зокрема:

1. Заборгованість по відшкодуванню пільг за листопад грудень 2015 року, 2016 року, 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» складає 13 385,00 коп.

2. Заборгованість по відшкодуванню пільг за листопад грудень 2015 року , 2016 року, 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок аварії на ЧАЕС» складає 3 146,37 грн.

3. Заборгованість по відшкодуванню пільг за листопад грудень 2015 року , 2016 року, 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» складає 4 028,75 грн.

4. Заборгованість по відшкодуванню пільг за листопад грудень 2015 року , 2016 року, 2017 року громадянам, які підпадають під дію Закону України «Про охорону дитинства» (багатодітні сімї) складає 623,02 грн.

На виконання вимог п.10 Положення Позивач щомісячно в електронному та паперовому вигляді направляв до Відповідача інформацію за формою « 2-пільга» щодо телекомунікаційних послуг, наданих пільговикам, за листопад грудень 2015 року, 2016 року, 2017 року.

На неодноразові звернення з вимогами про погашення заборгованості (лист № 2071 від 09.09.2016, претензія № 142 від 23.09.2016, лист Вінницькому міському голові № 227 від 06.02.2018р, публікація - звернення на офіційному сайті Вінницької міської ради), Відповідач у відповідях ( № 08-00-019-33195 від 07.10.2016, № 06-5029 від 06.10.2016, № 01-00-008-9865 від 02.03.2018 та № 01-00-012-10283 від 06.03.2018), підтвердив дані зобовязання та вказав підстави неможливості їх виконання.

З приписів п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, вбачається те, що розрахунок з підприємствами та організаціями, що надають послуги, повинен проводиться щомісячно.

Водночас, ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України передбачає, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 р. Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким передбачено, що головні розпорядники місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Отже, направляючи Акти звіряння за надані пільговикам послуги зв'язку згідно з формою « 3-пільга» Відповідачу, Позивач щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Пункт 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ № 256 від 04.03.2002, передбачає, що головні розпорядники коштів бюджетів щомісяця готують Інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, і надсилають їх фінансовими органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Відповідно до п. 11 Положення № 117 та п. 2 Постанови № 256, Відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від Позивача інформацією та здійснювати розрахунки з ним на підставі поданих Позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, однак, як зазначає Позивач та, що не спростовано належними та допустимими доказами під час розгляду справи Відповідачем, останній порушив зобов'язання та здійснював розрахунки несвоєчасно.

У листі №31-07310-10-24/16584 від 30.06.2011 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

В своєму відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив, що Позивачем надано послуги зв'язку пільговій категорії споживачів у визначений Позивачем період.

За змістом підпункту б пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих, бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 102 БК України Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів:

- ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

- здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення е керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене, вище між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв'язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких Відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з операторами телекомунікаційних послуг, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 509, частинами третьою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у Позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у Відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України): по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Приписами частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України унормовує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Зобов'язання припиняється згідно статті 598 Цивільного кодексу України частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статей 525, 526, 527 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов'язання на підставі статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, Відповідач має відповідати за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону.

З урахуванням встановлених судом обставин, та виходячи з положень наведених вище норм, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно заявлено до стягнення 21 183,14 грн. боргу.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги заперечення Відповідача проти позову, оскільки обов'язок щодо компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі виник у останнього на підставі закону.

З урахуванням наведеного, заявлений Позивачем позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ 38782790) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ "Укрзалізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ-30, 01601, рахунок 8094 в АТ ТВБВ № 10026/0187 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, іпн. 55 ) 21 183 (двадцять одну тисячу сто вісімдесят три) грн 14 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг зв'язку на пільгових умовах та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. - відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 29 листопада 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Лисенка, 6, м. Київ-30, 01601)

3 - відповідачу (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21100)