номер провадження справи 15/96/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 Справа № 908/1404/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя - Горохов І.С.,

за участю секретаря судового засідання Чернетенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Приазовської селищної ради, 72401, смт. Приазовське, Запорізька обл., вул. Покровська, б. 5

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Галини Миколаївни, АДРЕСА_1

про визнання припиненим правовідношення за договором оренди земельної ділянки

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Ковальов Д.В., ордер ЗП№052638 від 17.08.2018.

Суть спору:

19.07.2018 надійшла позовна заява Приазовської селищної ради, смт. Приазовське, Запорізька область до відповідача Фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Галини Миколаївни, смт. Приазовське, Запорізька область про визнання припиненим правовідношення за договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018 автоматичний розподіл не відбувся, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду О.І. Вознесенської № П-363/18 від 23.07.2018 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2018 справу №908/1404/18 передано для розгляду судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 25.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1404/18, присвоєно справі номер провадження 15/96/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 21.08.2018 о/об 15 год. 15 хв.

Ухвалами суду від 21.08.2018, 05.09.2018 підготовче провадження відкладалось на 17.09.2018 о 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.09.2018 продовжувався строк підготовчого провадження до 24.10.2018, розгляд підготовчого судового засідання відкладався на 24.10.2018 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 24.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2018.

Позов заявлено з тих підстав, що, на думку позивача, договір оренди земельної ділянки від 03.09.1999 підлягає визнанню припиненим у зв'язку з тим, що між сторонами була досягнута домовленість про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням (новація) на підставі ст. 604 Цивільного кодексу України шляхом укладання договору оренди земельної ділянки № 80 від 02.12.2003, строк дії якого закінчився 02.12.2006.

Позивач просить визнати припиненим правовідношення за договором оренди земельної ділянки, укладеним 03.09.1999 між Приазовською селищною радою та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М., посвідченим приватним нотаріусом Приазовського нотаріального округу Запорізької області Коверзнєвим С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 965.

Представник позивача в судовому засіданні 05.09.2018 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки договір з представником укладено 05.09.2018, просить суд відкласти на іншу дату та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та надати докази в обґрунтування позовних вимог.

Клопотання представника задоволено, розгляд справи ухвалою суду відкладено.

Проте в наступні призначені судові засідання представник позивача не з'являвся, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи позивач повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідних ухвал. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що всі обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги вже неодноразово досліджувалися господарським судом Запорізької області та судами апеляційної і касаційної інстанцій у справах за позовами Приазовської селищної ради до ФОП Кірізлєєвої Г.М., обґрунтування яких є повністю ідентичним даній справі, відмінністю є лише предмет спору. Судами встановлено факт чинності та законності договору від 03.09.1999, а також встановлено факт відсутності новації між сторонами в даному спорі.

В судовому засіданні 13.11.2018 представник відповідача підтримав заперечення проти позову, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач у відзиві просив застосувати до позивача заходи процесуального примусу, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України за зловживання процесуальними правами в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 43 ГПК України. Суд не вбачає підстав для застосування вимог ст. 135 ГПК України, оскільки відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарських судів в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно - апаратного комплексу "Оберіг".

В судому засіданні 13.11.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача в судових засіданнях, суд встановив.

Згідно із рішенням дванадцятої сесії Приазовської селищної ради від 25.08.1999 №71 вирішено виділити приватному підприємцю Кірізлєєвій Г.М. у тимчасове користування (на умовах оренди) строком на 20 років земельну ділянку площею 0,12 га для благоустрою території, реконструкції демонтажу, наведення порядку, розміщення торгівельних місць, які знаходяться між територією автостоянки в районі джерела "Гук".

03.09.1999 між Приазовською селищною радою - Орендодавець та Фізичною особою - підприємцем Кірізлєєвою Галиною Миколаївною - Орендар укладено Договір оренди земельної ділянки (далі за текстом - договір), за умовами розділу 1 якого Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в оренду земельну ділянку площею 0,12 га земель загального користування (згідно із планом, що є невід'ємною частиною цього Договору) розташовану у селищі Приазовське, вул. Горького, поблизу автотраси Ростов-Одеса, біля джерела "Гук". Земельна ділянка передається в оренду для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2 договору, він укладений на строк 20 років і набирає чинності з моменту його реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. Передача земельної ділянки провадиться на підставі акту у двохденний строк. У разі виникнення бажання сторін на продовження дії договору зацікавлена сторона повинна повідомити другу сторону письмово про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку договору. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договору законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором, а також при зміні власника землі або орендаря, якщо інше не передбачено в договорі.

В разі припинення, або розірвання договору Орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні із тим, в якому він одержав її в оренду. Повернення Орендодавцю земельної ділянки, що орендується, здійснюється двохсторонньою комісією, що складається із представників сторін. (… ) Сторони призначають своїх представників у комісію та приступають до передачі земельної ділянки, що орендується, протягом 3 днів з моменту закінчення терміну оренди (п. 5 договору).

Пунктом 10 договору встановлено, що цей Договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та підлягає державній реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. Договір укладено в 4-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один із яких зберігається у справах приватного нотаріуса Коверзнєва С.В., другий - у власника землі, третій - у орендаря, четвертий - за місцем державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів.

Додатки до договору, що є невід'ємною частиною договору (п. 11 договору), є: 1. План/схема земельної ділянки; 2. Акт вибору земельної ділянки для відводу; 3. Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі; 4. Акт прийому-передачі.

03.09.1999 договір посвідчено приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзнєвим С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 965.

За Актом прийому передачі від 09.03.1999 Приазовська селищна рада передала, а фізична особа-підприємець Кірізлєєва Галина Миколаївна прийняла земельну ділянку загальною площею 0,12 га, що знаходиться на території автостоянки в районі джерела "Гук" та тротуарної доріжки із земель населеного пункту Приазовське.

На даний час договір є діючим, оскільки не був визнаний недійсним та свою дію не припинив. Даний факт неодноразово встановлювався рішеннями господарського суду Запорізької області та судів апеляційної і касаційної інстанцій, зокрема, постановою Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 908/2213/16.

Згідно із рішенням Приазовської селищної ради Запорізької області від 27.10.2003 "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки" вирішено надати в оренду строком на 3 роки ФОП Кірізлєєвій Г.М. земельну ділянку площею 0,128 га під вулицями для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку.

02.12.2003 між Приазовською селищною радою - Орендодавець та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М. - Орендар укладено Договір оренди земельної ділянки № 80 (далі - Договір 2), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 0,128 га, яка розташована на території с. Приазовське, вул. Горького Приазовської селищної ради у стані придатному для її цільового використання (п. 1.1 Договору-2). Цільове призначення земельної ділянки - для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку (п. 1.3 Договору 2). Категорія земельної ділянки під вулицями - 0,128 га (п. 1.4 Договору 2). Місце розташування земельної ділянки - землі населеного пункту с. Приазовське, вул. Горького Приазовського району Запорізької області (п. 1.6 Договору 2).

Пунктом 2.1 цього Договору 2 сторони передбачили, що договір укладається на термін 3 роки і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів.

У разі припинення або розірвання договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду (п. 5.1 Договору 2). Повернення земельної ділянки оформлюється актом прийому-передачі (п. 5.2 Договору 2).

Пунктом 11.1 Договору 2 сторони передбачили, що цей договір набуває чинності після його підписання сторонами і державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів.

Вказаний Договір від 02.12.2003 № 80 зареєстрований у Приазовському районному відділі земельних ресурсів Приазовського району Запорізької області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 02.12.2003.

Також зазначений вище Договір оренди земельної ділянки від 02.12.2003 № 80 зареєстровано у Приазовській селищній раді Запорізької області, про що у книзі реєстрації договорів оренди 02.12.2003 вчинено запис за відповідним реєстраційним номером.

Таким чином, строк дії Договору № 80 від 02.12.2003 закінчився 02.12.2006.

Актом прийому-передачі земельної ділянки по Договору оренди землі комісія у складі голови Приазовської селищної ради Варбанського С.Є. та приватного підприємця Кірізлєєвої Г.М. засвідчили, що Орендодавець в особі Приазовського селищного голови Варбанського С.Є. передав, а Орендар - приватний підприємець Кірізлєєва Г.М. прийняла на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,128 га, в т.ч. під вулицями 0,128 га, яка перебуває в задовільному стані передається в оренду для благоустрою, реконструкції дренажу, наведення порядку, розміщення торгівельних місць терміном до "___" ______ 2000_ р. Вказаний акт підписано Орендодавцем - Приазовським селищним головою Варбанським С.Є., Орендарем - приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М., а також начальником Приазовського районного відділу земельних ресурсів Школовим О.М. та посвідчено печатками Приазовської селищної ради, приватного підприємця та Приазовського районного відділу земельних ресурсів.

В подальшому між Приазовською селищною радою та відповідачем були укладені Договори оренди земельної ділянки (тимчасові) від 01.01.2007, від 01.01.2008, від 01.01.2009, від 01.01.2010, від 01.01.2011, від 01.01.2012, відповідно до яких Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку, яка знаходиться в с. Приазовське, вул. Горького, біля джерела "Гук" Приазовської селищної ради.

Позивач Приазовська селищна рада звернувся до суду з вимогою визнати припиненими правовідношення за Договором оренди земельної ділянки, укладеним 03.09.1999 між Приазовською селищною радою та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М. Підставою припинення правовідношення позивач вважає заміну первісного зобов'язання за Договором від 03.09.1999 новим зобов'язанням (новація) на підставі ст. 604 Цивільного кодексу України.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши приписи норм чинного законодавства та надавши оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, судом не вбачається підстав для задоволення прозову з огляду на наступне.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і обов'язків є, зокрема, припинення правовідношення.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За умовами ч. 1, 2 ст. 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається саме на припинення правовідношення за договором від 03.09.1999 внаслідок новації.

З наведеного визначення новації вбачається, що основною ознакою новації є домовленість, волевиявлення сторін, спрямована на заміну попереднього зобов'язання новим.

Тобто, з укладеного договору має вбачатися, що сторони мають намір припинити попереднє зобов'язання і замість нього створити нове.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 у справі №908/454/14 встановлено, що договір оренди № 80 від 02.12.2003 був укладений за загальним порядком передачі земельної ділянки в оренду на підставі ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України і не містить жодних положень про домовленість сторін про новацію, або посилань на те, що договір від 02.12.2003 № 80 укладено замість договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999.

Також з постанови Вищого господарського суду України від 16.07.2015 у справі № 908/454/14 вбачається, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність новації, оскільки приписами ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу України визначено, для того, щоб новація відбулась, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов'язанням.

Таким чином, посилання позивача на припинення правовідношення за договором від 03.09.1999 внаслідок новації є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, позивачем жодним належним доказом не доведено, що за вказаними договорами в оренду передавалась одна і та ж земельна ділянка. Також Вищий господарський суд України у постанові від 16.07.2015 у справі № 908/454/14 зазначив, що конфігурація та площа земельних ділянок за договорами від 03.09.1999 та 02.12.2003 є різними.

В постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2018 у справі № 908/2213/16 за позовом Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області до фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Г.М. про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки зазначено, що відповідач користується земельною ділянкою за наявності правової підстави, а саме договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999, який є діючим, що встановлено відповідними судовими рішеннями, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції погодився з такими висновками апеляційного суду, оскільки із встановлених обставин справи вбачається, що інших даних, які б вказували на самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки, матеріали справи не містять, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених вище норм права вказує на необхідність подання стороною належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності порушення її прав та законних інтересів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушення його законних прав і інтересів. Більше того, позивачем не забезпечено участь уповноваженого представника в судових засіданнях та не виконано вимог суду, викладених в ухвалах по справі.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя І. С. Горохов