ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р., м. Київ Справа№ 925/254/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Відділу освіти Слов'янської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.05.2018р., м. Київ (повний текст складено 30.05.2018р.) у справі №925/254/18 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Відділу освіти Слов'янської міської ради Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

про визнання договору в частині недійсним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про 1) визнання недійсним п.11.4 договору С/359-17 від 16.11.2017р., укладеного між Позивачем та Відповідачем; 2) зобов'язання Відповідача припинити дії по примусовому припиненню газопостачання Позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Позивачем належно виконуються умови договору укладеного між сторонами договору С/359-17 від 16.11.2017р. Проте Відповідач в порушення виконання вимог договору п.4.12, п/п.3 п.6.2 договору виставив рахунки Позивачу на свій власний розсуд, не обґрунтувавши з яких саме підстав нарахована сума за спожитий природний газ. Також Позивач звернувся до Відповідача в телефонному режимі за відповідними роз'ясненнями, однак на момент подання позову роз'яснень від Відповідача Позивачем не отримано.

На думку Позивача, п.11.4 договору не відповідає нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки право Відповідача розірвати даний договір не обумовлений жодними на те причинами (тобто немає передумови для одностороннього розірвання договору), внаслідок настання якої у Відповідача з'явилося б таке право.

Крім того, Позивач стверджує, що не отримував повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу, яке має відповідати вимогам наказу Міністерства палива та енергетики України від 03.07.2009р. №338. Водночас Позивачу невідомі причини припинення в примусовому порядку постачання газу.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.05.2018р. у справі №925/254/18 в задоволення позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що судом не встановлено підстав для визнання недійсним п.11.4 договору С/359-17, укладеного 16.11.2017р. між Позивачем та Відповідачем, про постачання природного газу.

Також місцевий суд зазначив, що не вбачає підстав для задоволення похідної від зазначеної вище позовної вимоги про заборону Відповідачу вчиняти дії, передбачені умовами договору від 16.11.2017р. С/359-17 про постачання природного газу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 18.05.2018р. у справі №925/254/18, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Відповідач на власний розсуд виставив рахунки Позивачу та не надав роз'яснення нарахування вказаної суми.

Позивач стверджує, що п.11.4 договору С/359-17 від 16.11.2017р. підлягає визнанню недійсним, оскільки відсутні передумови для розірвання Відповідачем договору в односторонньому порядку. Так, Позивач зазначив, що виконував договір С/359-17 від 16.11.2017р. належним чином.

На думку Позивача, місцевий суд дійшов невірного висновку, що рахунки Позивачу за спожитий газ були нараховані Відповідачем відповідно до розділу 2 п.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» у зв'язку зі зміною ціни на природний газ на ринку України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018р. апеляційну скаргу Позивача залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги. 24.07.2018р. Позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №925/254/18.

07.09.2018р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач зазначає, що вимоги Позивача не підтверджені належними доказами.

27.09.2018р. Позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.10.2018р., справу №925/254/18 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2018р. прийнято справу №925/254/18 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І. Розгляд апеляційної скарги у справі №925/254/18 призначено на 19.11.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

16.11.2017р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №С/359-17 про постачання природного газу, відповідно до п.2.1 якого Відповідач зобов'язується постачати природний газ Позивачу (далі природний газ За кодом СРV за ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ)) протягом 2018 року в необхідних для Позивача об'ємах (обсягах), а Позивач зобов'язується своєчасно сплачувати Відповідачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Відповідно до п.4.1 договору загальна вартість даного договору складає 941850,00 грн, (дев'ятсот сорок одна тисяча вісімсот п'ятдесят грн 00 коп.). в т.ч. ПДВ: 156975,00 грн. (сто п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять грн 00 коп.).

Згідно з п.4.2 договору ціна за 1000,0 кубічних метрів газу на момент укладення даного Договору, з врахуванням вартості транспортування природного газу магістральними трубопроводами по території України та з ПДВ складає 8190,00 грн, (вісім тисяч сто дев'яносто грн 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 1365,00 грн, (одна тисяча триста шістдесят п'ять грн 00 коп.). Вартість договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п.4.3 договору ціна на газ має зазначатися Відповідачем у платіжних документах (рахунках) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Позивача диференційованих цін на природний газ суми, вказані в рахунках, відображають кожну таку диференційовану ціну окремо.

Відповідно до п.4.6 договору оплата газу здійснюється виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% оплати до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п.4.7 договору оплата рахунка Відповідача про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Позивачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання Позивачем цього рахунка. Усі платіжні документи, що виставляються Відповідачем Позивачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору.

Згідно з п.4.8 договору оплата вартості послуг з газопостачання за цим Договором здійснюється Позивачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Відповідача.

Відповідно до п.4.10. договору якщо Позивач не здійснив оплату за цим Договором протягом десяти днів після встановленого строку, Відповідач має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу Позивачу у порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з пп.3 п.6.1 договору Відповідач має право ініціювати припинення постачання природного газу Позивачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством.

Згідно з п.7.1 договору за умови порушення Позивачем строків оплати за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості та після встановленого цим договором терміну, Відповідач має право звернутися до Оператора ГРМ з дорученням про припинення постачання природного газу Позивачу.

Відповідно до п.7.2 договору припинення газопостачання не звільняє Позивача від обов'язку сплатити заборгованість Відповідачу за цим Договором.

Відповідно до п.7.3 договору відновлення газопостачання Позивачу може бути здійснено за умови повного розрахунку Позивача за послуги з газопостачання за цим Договором або складання сторонами графіка погашення заборгованості на умовах цього договору та відшкодування витрат Відповідача на припинення та відновлення газопостачання.

Згідно з п.11.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2018 року.

Відповідно до п.11.4 договору Відповідач має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір лише у разі припинення газопостачання Позивачу у випадках, передбачених цим договором та Правилами постачання, шляхом надання Позивачу письмового повідомлення про намір розірвати цей Договір щонайменше за тридцять днів до бажаної дати розірвання.

Відповідно до п.11.8. договору істотні умови договору про закупівлю не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов'язань сторонами, крім випадків, передбачених ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі".

31.01.2018р. Відповідачем було складено акт №РН-0000238 приймання-передачі природного газу, відповідно до якого Відповідач у січні 2018р. поставив Позивачу природний газ обсягом 19,725 тис.м.куб загальною вартістю 192259,57 грн з ПДВ. Ціна 1000 куб.м. становить 8122,50 грн без ПДВ.

14.02.2018р. Відповідачем була направлена Позивачу вимога (повідомлення) про підписання додаткової угоди до договору про постачання природного газу №С/359-17 від 16.11.2017р. про зміну ціни на січень 2018 року.

26.02.2018р. Відповідач звернувся до ПАТ "Донецькоблгаз" з дорученням №26/02-1 про попередження та відключення газопостачання з 05.03.2018р. Позивачу в зв'язку з існуванням заборгованості перед Відповідачем.

27.02.2018р. між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання природного газу №С/359-17 від 16.11.2017р., відповідно до якої сторони дійшли згоди, що ціна на природний газ з 01.01.2018р. складе за 1000,00 кубічних метрів - 7507,50 грн без ПДВ та 9009,00 грн з ПДВ 20%.

28.02.2018р. Відповідачем був складений акт №РН-0000603 приймання-передачі природного газу, відповідно до якого Відповідач у лютому 2018р. поставив Позивачу природний газ обсягом 18,126 тис. м. куб загальною вартістю 176674,13 грн з ПДВ. Ціна 1000 куб. м. становить 8122,50 грн без ПДВ.

На виконання умов договору Відповідачем було складено рахунок-фактури №СФ-0003143 від 02.03.2018р. на суму 192259,57 грн та рахунок-фактуру № СФ-0003534 на суму 176674,13 грн.

02.03.2018р. Позивачем було сплачено Відповідачу 177702,53 грн за отриманий природний газ відповідно акту №РН-0000238, що підтверджується платіжними дорученнями №1219 від 02.03.2018р. на суму 174360,19 грн, №1677 від 02.03.2018р. на суму 3342,34 грн.

05.03.2018р. Відповідач у відповідь на доручення №26/02-1 від 26.02.2018р. про припинення газопостачання отримав від ПАТ "Донецькоблгаз" лист №13/3-653, в якому повідомлено, що Позивач не надав допуску для проведення робіт по примусовому припиненню (обмеженню) газопостачання підприємства. Також в листі зазначено, що Позивач пояснив причину виникнення заборгованості та її несплати безпідставним підвищенням ціни на природний газ.

13.03.2018р. Відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006р. №1678 "Про затвердження Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення)" на підставі Договору на виконання робіт з пооб'єктового відключення (відновлення) газоспоживання споживачам-боржникам №20 від 23.03.2017р., у зв'язку з існуючою заборгованістю за фактично спожитий природний газ, повторно направив ПАТ "Донецькоблгаз" доручення (вимогу) про припинення транспортування газу Позивачу.

13.03.2018р. Відповідач направив копію вище вказаного доручення на адресу електронної пошти Позивача для відома.

16.03.2018р. Позивачем було сплачено Відповідачу 163297,13 грн за отриманий природний газ відповідно акту №РН-0000603, що підтверджується платіжними дорученнями №1776 від 15.03.2018р. на суму 3198,20 грн, №1366 від 15.03.2018р. на суму 160098,93 грн.

20.03.2018р. Відповідачем була направлена Позивачу вимога (претензія) №20/03/01 про сплату боргу в сумі 27934,04 грн.

21.03.2018р. Відповідач у відповідь на повторне доручення отримав від ПАТ "Донецькоблгаз" відповідь №13/3-831, в якій повідомлялось, що Позивач не надає доступу для виконання технічних заходів по припиненню (обмеженню) газопостачання.

Керуючись ст.188 Господарського кодексу України та п.11.4 договору, в зв'язку з існуванням заборгованості, Відповідач направив Позивачу угоду про дострокове розірвання договору постачання природного газу №С/359-17 від 16.11.2017р., в якій повідомлялось про намір розірвати цей Договір з 01.04.2018р. в зв'язку із невиконанням з боку Позивача умов Договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №С/359-17 про постачання природного газу від 16.11.2017р., на підставі якого Відповідач постачав природний газ Позивачу в необхідних для Позивача об'ємах (обсягах), а Позивач сплачував Відповідачу вартість поставленого природного газу.

Також судом встановлено, що Відповідач звертався до ПАТ "Донецькоблгаз" з дорученням №26/02-1 від 26.02.2018р. про попередження та відключення газопостачання з 05.03.2018р. Позивачу та з дорученням (вимогою) про припинення газопостачання Позивачу від 13.03.2018р. в зв'язку з існуванням заборгованості перед Відповідачем. Вказані доручення виконані не були.

Крім того, Відповідачем була направлена Позивачу вимога (претензія) №20/03/01 від 20.03.2018р. про сплату боргу в сумі 27934,04 грн та угода про дострокове розірвання договору постачання природного газу №С/359-17 від 16.11.2017р., в якій повідомлялось про намір розірвати цей Договір з 01.04.2018р. в зв'язку із невиконанням з боку Позивача умов Договору на підставі ст.188 Господарського кодексу України та п.11.4 договору.

Відповідно до п.11.4 договору Відповідач має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір лише у разі припинення газопостачання Позивачу у випадках, передбачених цим договором та Правилами постачання, шляхом надання Позивачу письмового повідомлення про намір розірвати цей Договір щонайменше за тридцять днів до бажаної дати розірвання.

На думку Позивача, п.11.4 договору С/359-17 від 16.11.2017р. підлягає визнанню недійсним, оскільки не відповідає нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. При цьому, Позивач посилається на ч.1, 3 ст.215, ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, ч.1, 2, 3 ст.188 Господарського кодексу України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що Позивачем на наведено обставин, з якими ст.203, 215 Цивільного кодексу України пов'язують можливість визнання договорів недійсними.

Апеляційний суд не приймає у даному випадку посилання Позивача на ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, ч.1, 2, 3 ст.188 Господарського кодексу України, оскільки вказані норми не встановлюють підстави визнання договорів недійсними, а регулюють відносини розірвання договорів, що не стосується предмета даного спору.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що п.11.4 договору С/359-17 від 16.11.2017р. підлягає визнанню недійсним, оскільки відсутні передумови для розірвання Відповідачем договору в односторонньому порядку. Так, Позивач зазначив, що виконував договір С/359-17 від 16.11.2017р. належним чином, Відповідач на власний розсуд виставив рахунки Позивачу та не надав роз'яснення нарахування вказаної суми.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З вказаної норми вбачається, що підстави визнання недійсним договору визначаються на момент вчинення, а не на час його виконання. Водночас Позивач вказує підставами для визнання договору недійсним обставини виконання договору сторонами.

На думку Позивача, місцевий суд дійшов невірного висновку, що рахунки Позивачу за спожитий газ були нараховані Відповідачем відповідно до розділу 2 п.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» у зв'язку зі зміною ціни на природний газ на ринку України.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний висновок місцевого суду не має значення для вирішення даного спору, оскільки стосується виконання договору сторонами.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що Позивачем в порушення ст.74 Господарського процесуального кодексу України не доведена наявність правових підстав та фактичних обставин, з якими законодавець пов'язує недійсність правочину. Відтак, заявлені Позивачем вимоги про визнання недійсним п.11.4 договору С/359-17 від 16.11.2017р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, Позивачем заявлено вимогу про зобов'язання Відповідача припинити дії по примусовому припиненню газопостачання Позивачу. Так, Позивач зазначає, що виконував умови договору С/359-17 від 16.11.2017р. належним чином, з огляду на що відсутні підстави для припинення газопостачання останньому.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами договору Відповідачем було складено акт №РН-0000238 приймання-передачі природного газу від 31.01.2018р., відповідно до якого Відповідач у січні 2018р. поставив Позивачу природний газ обсягом 19,725 тис. м. куб загальною вартістю 192259,57 грн з ПДВ. Ціна 1000 куб. м. становить 8122,50 грн без ПДВ.

Крім того, Відповідачем був складений акт №РН-0000603 приймання-передачі природного газу від 28.02.2018р., відповідно до якого Відповідач у лютому 2018р. поставив Позивачу природний газ обсягом 18,126 тис. м. куб загальною вартістю 176674,13 грн з ПДВ. Ціна 1000 куб. м. становить 8122,50 грн без ПДВ.

Як вбачається із вказаних актів, Відповідач визначив вартість 1000 куб. м. поставленого Позивачу газу у сумі 9747,00 грн з ПДВ. Водночас між сторонами було підписано додаткову угоду №1 від 27.02.2018р. до договору постачання природного газу, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що ціна на природний газ з 01.01.2018р. складе за 1000,00 кубічних метрів - 9009,00 грн з ПДВ 20%.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що вартість газу, яка була визначена Відповідачем у актах за січень-лютий 2018р. є вищою, ніж зазначено сторонами у додатковій угоді №1 від 27.02.2018р.

Відповідач зазначає, що ціну в актах визначено на підставі п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі». Відповідно до п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Апеляційний суд не приймає вказані доводи Відповідача з огляду на наступне. Згідно з листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-06/34307-06 від 27.10.2016р. відповідно до ч.1 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов'язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов'язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не було укладено інших додаткових угод до договору постачання газу, ніж додаткова угода №1 від 27.02.2018р.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача, що останній надсилав Позивачу інші додаткові угоди для зміни ціни газу, оскільки вказані додаткові угоди не підписані Позивачем, при цьому Відповідач також не подав суду доказів зміни умов договору в судовому порядку.

Судом встановлено, що Позивачем було сплачено Відповідачу 177702,53 грн за отриманий природний газ у січні 2018р. та 163297,13 грн за отриманий природний газ у лютому 2018р. Тобто Позивач сплатив за поставлений Відповідачем газ за ціною, вказаною у додатковій угоді №1 від 27.02.2018р.

Отже, Позивач виконав умови договору постачання природного газу щодо оплати поставленого Відповідачем газу у січні-лютому 2018р.

Також судом встановлено, що Відповідач неодноразово звертався до ПАТ "Донецькоблгаз" як оператора ГРМ з дорученнями щодо припинення постачання природного газу Позивачу у зв'язку із неналежним виконанням Позивачем умов договору постачання природного газу. З огляду на вказане, Позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання Відповідача припинити дії по примусовому припиненню газопостачання Позивачу.

Відповідно до п.7.1 договору за умови порушення Позивачем строків оплати за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості та після встановленого цим договором терміну, Відповідач має право звернутися до Оператора ГРМ з дорученням про припинення постачання природного газу Позивачу.

Проте, апеляційний суд зазначає, що у своїх вимогах Позивач просить припинити дії Відповідача по припиненню газопостачання. Водночас як вбачається з п.7.1 договору припинення здійснюється не Відповідачем, а оператором ГРМ, яким в даному випадку є ПАТ "Донецькоблгаз". Отже, вказані вимоги до Відповідача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу освіти Слов'янської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.05.2018р. у справі №925/254/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.05.2018р. у справі №925/254/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відділ освіти Слов'янської міської ради Донецької області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 29.11.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай