ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 листопада 2018 р. Справа № 903/479/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за присутності представників сторін:

від позивача: Гуга В.А.-підприємець; Стецюк Р.С.-адвокат (договір щодо надання правової допомоги №7 від 08.08.2018р., ордер серія ВЛ №000,004060 на надання правової допомоги від 08.08.2018р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №313 від 07.02.2006р.)

від відповідача: Андрусяк І.В. - головний спеціаліст, юрист відділу судового представництва юридичного департаменту Луцької міської ради (дов. №1.1-8/2828 від 13.04.2018р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Гуги Василя Андрійовича, м. Луцьк

до відповідача: Луцької міської ради, м. Луцьк

про визнання поновленим договору оренди землі

Суть спору: Фізична особа-підприємець Гуга Василь Андрійович звернувся до господарського суду з позовом від 04.07.2018р. до Луцької міської ради про визнання поновленим договору оренди землі, зареєстрованого в книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22 з додатковою угодою від 09.02.2009р., зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 11.02.2009р. за №64 та з додатковою угодою від 10.10.2012р. про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, укладений між Луцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Гугою Василем Андрійовичем, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на укладення 15.01.2007р. між сторонами договору оренди землі, зареєстрованого в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22 з додатковою угодою від 09.02.2009р., зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 11.02.2009р. за №64 та з додатковою угодою від 10.10.2012р. про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, звернення позивача у строк, встановлений договором оренди землі від 15.01.2007р., до відповідача із заявою про намір продовжити строк дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 15.01.2007р. з додатковими угодами до нього від 09.02.2009р. та від 10.10.2012р., ненадання відповідачем у строк встановлений ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" відповіді щодо продовження строку дії договору оренди землі та прийняття Луцькою міською радою рішення від 22.12.2017р. за №36/48 "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гуга В.А. у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25".

В правове обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст. 92 Земельного кодексу України, ст. ст. 27, 33 ЗУ "Про оренду землі".

Ухвалою господарського суду від 10.07.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено її розгляд в підготовчому судовому засіданні, запропоновано сторонам вчинити певні дії та надати суду відповідні матеріали.

24.07.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №1.1-8/5718 від 19.07.2018р. з обгрунтовуючими відзив документами, а також докази в підтвердження направлення останнього на адресу позивача, в якому відповідач заперечує позовні вимоги та просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що 03.11.2017р. (після закінчення строку дії договору оренди землі) позивачем було подано до Луцької міської ради заяву про намір поновити договір оренди землі, зареєстрований в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22 з додатковою угодою від 09.02.2009р., зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 11.02.2009р. за №64 та з додатковою угодою від 10.10.2012р. про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749. Однак, всупереч вимогам ч. ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" до даної заяви не було надано проекту додаткової угоди.

Відтак, 22.12.2017р. Луцькою міською радою було прийнято рішення №36/48 "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25", згідно з яким вирішено, зокрема, відмовити Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі на проспекті Молоді, 25, площею 0,0196 га, кадастровим номером :22:068:0098, для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення; договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та ФОП Гугою В.А., зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. за №22, поновлений додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою у Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, вважати припиненим у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

В обґрунтування вказаного рішення міська рада вказала, що враховуючи те, що з 26.01.2007р. будівництво торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25 не розпочате, а земельна ділянка не використовувалась протягом строку дії договору оренди землі за цільовим призначенням, а також з огляду на невідповідність інформації, внесеної у витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме розділ "Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки", додатку до рішення міської ради, відповідно до якого на земельну ділянку встановлені обмеження щодо використання земельної ділянки (охоронні зони навколо інженерних комунікацій (01.08)-підземні кабельні лінії електропередачі, водопровід, підземні кабельні лінії електрозв'язку, тепломережа), то підстави для поновлення договору оренди землі відсутні.

01.08.2018р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь від 01.08.2018р. на відзив відповідача на позовну заяву з обгрунтовуючими відповідь документами, в якій позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та цій відповіді на відзив.

При цьому позивач засвідчує, що заява про намір продовжити договір оренди землі на проспекті Молоді, 25 в м. Луцьку була подана позивачем Луцькій міській раді 23.08.2017р., тобто більше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору-30.10.2017р., однак вказана заява була проігнорована відповідачем.

Водночас, повідомляє, що до заяви від 03.11.2017р., на яку посилається відповідач у своєму відзиві, ФОП Гугою В.А. подавались документи відповідно до переліку зазначеного в бланку цієї ж заяви та в інформаційній карті ІК-226/29/27 ІІІ. Посилань на необхідність подання проекту додаткової угоди у цьому переліку не міститься.

Вважає, що договір оренди землі є поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" на тих самих умовах і на той самий строк.

В судовому засіданні 09.08.2018р. судом було постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження за ініціативою суду, продовження строку для подання сторонами додаткових документів та пояснень по суті пред'явлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, а також оголошення в судовому засіданні перерви до 13.09.2018р.

31.08.2018р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання від 31.08.2018р. про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів по справі, яке судом в судовому засіданні 13.09.2018р. було задоволено.

13.09.2018р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання №3-19/565 від 12.09.2018р. про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання.

В судовому засіданні 13.09.2018р. судом було постановлено протокольну ухвалу про відхилення клопотання представника відповідача від 12.09.2018р. про відкладення розгляду справи, про продовження сторонам строку для подання сторонами додаткових документів та пояснень по суті пред'явлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги до 04.10.2018р., а також про закриття підготовчого провадження у справі № 903/479/18 та призначення справи до розгляду по суті на 04.10.2018р.

Протокольною ухвалою суду від 04.10.2018р. (на стадії заслуховування пояснень, доводів та заперечень сторін) було оголошено в судовому засіданні перерву до 25.10.2018р.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 25.10.2018р., з метою усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах, заявили усні клопотання про зупинення провадження у справі №903/479/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Гуги Василя Андрійовича до Луцької міської ради про визнання поновленим договору оренди землі до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи №920/739/17.

З огляду на предмет та підстави позову, суб'єктний склад, фактичні обставини, які формують зміст спірних земельних правовідносин, в тому числі щодо поновлення договорів оренди землі та з метою усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах та з огляду на усні клопотання сторін, ухвалою суду від 25.10.2018р. провадження у справі №903/479/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Гуги Василя Андрійовича до Луцької міської ради про визнання поновленим договору оренди землі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи №920/739/17.

Враховуючи усунення обставин, котрі зумовили зупинення провадження у справі №903/479/18, ухвалою суду від 23.11.2018р. було поновлено провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 26.11.2018р.

Присутні в судовому засіданні 26.11.2018р. позивач та його представник позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, зокрема засвідчуючи, що правовою підставою для звернення з даною позовною заявою до суду виступають положення частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Відтак, з огляду на продовження користування позивачем спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, відсутність заперечень з боку відповідача у встановлений частиною 6 статті 33 ЗУ "Про оренду землі" строк щодо продовження користування позивачем орендованою земельною ділянкою, внесення позивачем відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, то договір оренди землі слід вважати поновленим на тих самих умовах і на той самий строк.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.11.2018р. позов заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, засвідчуючи при цьому на відсутності, всупереч вимогам ч. ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", в матеріалах заяви позивача від 03.11.2017р. проекту додаткової угоди.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред'явлений позивачем до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов'язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2007 року між Луцькою міською радою (орендодавець) та Підприємцем Гугою Василем Андрійовичем (орендар) було укладено договір оренди землі (а.с. 8-10), згідно п. п. 1-7 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вільну від забудови земельну ділянку площею 196 кв.м. для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення, яка знаходиться на проспекті Молоді (кадастровий номер 220680098). Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: через частину земельної ділянки проходить теплотраса, водопровід, електрокабель, в охоронній зоні яких проводити капітальне будівництво заборонено. На земельній ділянці площею 101 кв.м. встановлені обмеження (обтяження) у її використанні та встановлені сервітути. Схема встановлених обмежень (обтяжень) у використанні та встановлених сервітутів додається.

Пунктом 8 договору оренди визначено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно пункту 19 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 15-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Орендар зобов'язаний, зокрема, у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря розглянути питання про продовження дії договору (пункт 28 договору).

У відповідності до пункту 42 договору оренди землі цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди землі від 15.01.2007р. був підписаний сторонами та зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22.

Відтак, суд зазначає, що строк дії договору встановлений на п'ять років до 26.01.2012р.

Актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, підписаним представниками сторін, підтверджується факт передачі об'єкта оренди позивачу (а.с. 11).

Додатковою угодою від 09.02.2009р. до договору оренди земельної ділянки від 15.01.2007р. (а.с. 12) сторони внесли зміни до пункту 9 договору оренди землі та виклали його в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлюється у розмірі трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю" та становить 1 412,33грн. станом на 2009 рік".

Дана додаткова угода була підписана сторонами та зареєстрована у Волинській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2009р. за №64.

Водночас, як встановлено судом 10 жовтня 2012 року між Територіальною громадою міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Гугою Василем Андрійовичем (орендар) було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. №22, згідно з якою сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі на новий строк з викладенням його у новій редакції (а.с. 13-15).

Згідно з пунктами 1-6 цієї додаткової угоди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться на проспекті Молоді, 25, кадастровий номер: :22:068:0098 площею 0,0196 га. Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: частина земельної ділянки знаходиться в охоронній зоні транзитних підземних інженерних мереж (електричного кабелю, теплотраси, водопроводу, кабелю зв'язку). На земельній ділянці площею 0,0073 га встановлені земельні сервітути.

Пунктом 8 додаткової угоди визначено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлюється у розмірі: на період будівництва 3 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на 2012 рік-1 495,46грн., після закінчення будівництва (після здачі в експлуатацію) 3 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на 2012 рік-7 477,36грн. (п. 9 додаткової угоди).

Згідно п.п. 14-15 додаткової угоди земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення.

Орендар зобов'язаний, зокрема, у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря розглянути питання про продовження дії договору (пункт 29 додаткової угоди).

У відповідності до п. 43 цієї додаткової угоди цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказана додаткова угода була підписана сторонами та зареєстрована в Управлінні Держкомзему у місті Луцьку Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2012 року за №00749.

Відтак, суд зазначає, що строк дії договору встановлений (продовжений) на п'ять років до 31.10.2017р.

На виконання пункту 8 укладеного договору оренди землі та додаткової угоди про поновлення договору оренди землі згідно ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", у зв'язку із закінченням строку дії договору, позивач звернувся до відповідача із заявою від 23.08.2017р., в якій просив поновити договір оренди землі. (а.с. 19). До заяви позивачем були додані документи, які визначені інформаційною картою ІК-226/29/27ІП. (а.с. 20-21).

Вказана заява була отримана Луцькою міською радою 23.08.2017р., про що свідчить відтиск штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції.

В той же час, Луцькою міською радою було подано суду лист №Г-3571-025 від 08.09.2017р., адресований ФОП Гузі В.А., в якому міська рада повідомила позивача, що для розгляду питання поновлення договору оренди землі, укладеного між Луцькою міською радою та ФОП Гугою В.А., зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. за №22, поновленого додатковою угодою про поновлення, зареєстрованою у Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, ФОП Гузі В.А. необхідно в терміни, визначені ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" надати в Департамент "Центр надання адміністративних послуг" Луцької міської ради документи зазначені у формулярі заяви Ф-01/ІК-226/29/27. Однак, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження направлення даного листа на адресу позивача.

Позивач, у свою чергу отримання вказаного листа заперечує та зазначає, що він продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендні платежі та не отримував заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі.

03.11.2017р. позивач, продовжуючи користуватись спірною земельною ділянкою на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" після закінчення строку дії договору оренди землі 30.10.2017р. та за відсутності заперечень з боку Луцької міської ради щодо продовження користування ФОП Гугою В.А. спірною земельною ділянкою, повторно звернувся до відповідача у даній справі з заявою про поновлення договору оренди землі строком на п'ять років (а.с. 36).

Однак, у встановлений ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" місячний термін після закінчення строку дії договору оренди землі-30.11.2017р., Луцька міська рада заперечень стосовно користування позивачем спірною земельною ділянкою та поновлення договору оренди землі позивачу не надала, хоча і повинна була вчинити зазначену дію з огляду на положення зазначеної норми Закону.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2017р. Луцькою міською радою було прийнято рішення №36/48 "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25" (а.с. 22-23), згідно з яким постановлено відмовити Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі на проспекті Молоді, 25, площею 0,0196 га, кадастровим номером :22:068:0098, для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення; договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та ФОП Гугою В.А., зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. за №22, поновлений додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою у Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, вважати припиненим у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено; зобов'язати ФОП Гугу В.А. в місячний термін після прийняття даного рішення звільнити земельну ділянку від огорожі; зобов'язати ФОП Гугу В.А. в місячний термін після прийняття даного рішення повернути земельну ділянку Луцькій міській раді по акту приймання-передачі в стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вона була надана в оренду; у разі не виконання пункту 3 рішення доручити департаменту муніципальної варти Луцької міської ради демонтувати огорожу; у разі не виконання пункту 4 рішення доручити юридичному департаменту Луцької міської ради вирішити дане питання в судовому порядку; контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань земельних відносин та земельного кадастру.

В обґрунтування вказаного рішення міська рада вказала, що враховуючи те, що з 26.01.2007р. будівництво торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25 не розпочате, а земельна ділянка не використовувалась протягом строку дії договору оренди землі за цільовим призначенням, а також з огляду на невідповідність інформації, внесеної у витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме розділ "Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки", додатку до рішення міської ради, відповідно до якого на земельну ділянку встановлені обмеження щодо використання земельної ділянки (охоронні зони навколо інженерних комунікацій (01.08)-підземні кабельні лінії електропередачі, водопровід, підземні кабельні лінії електрозв'язку, тепломережа), то підстави для поновлення договору оренди землі відсутні.

19.06.2018р. ФОП Гуга В.А., отримавши рішення Луцької міської ради №36/48 від 22.12.2017р. "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25", звернувся до Луцької міської ради з заявою, в якій просив повторно винести питання щодо поновлення договору оренди землі на сесію міської ради для детальнішого розгляду підготовленого пакета документів (а.с. 25). Однак, як вбачається з Витягу з протоколу №74 від 20.06.2018р. засідання постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, було вирішено рекомендувати ФОП Гузі В.А. оскаржувати рішення Луцької міської ради №36/48 від 22.12.2017р. "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25" в судовому порядку (а.с. 26).

У зв'язку з виникненням вказаних обставин, ФОП Гуга В.А. звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати поновленим договір оренди землі, зареєстрований в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22 з додатковою угодою від 09.02.2009р., зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 11.02.2009р. за №64 та з додатковою угодою від 10.10.2012р. про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою в Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, укладений між Луцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Гугою Василем Андрійовичем, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суд, розглянувши дану позовну вимогу, зазначає наступне:

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України "Про оренду землі", яким встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При цьому суд зазначає, що ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі суд керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

За змістом статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 8 договору оренди землі від 15.01.2007р. та додаткової угоди до договору оренди землі від 10.10.2012р. передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має право на поновлення його на новий строк.

Це положення договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Згідно статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п'ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій-п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Відтак, суд зауважує, що частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц та від 10.09.2018р. у справі №920/739/17.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

Вказана норма у частині першій регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині шостій-підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов'язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання пункту 8 договору оренди землі від 15.01.2007р. та пункту 8 додаткової угоди від 10.10.2012р. про поновлення договору оренди землі звернувся до відповідача із заявою від 23.08.2017р. в якій просив поновити договір оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах (а.с. 19). До заяви позивачем були додані документи, які визначені інформаційною картою ІК-226/29/27ІП (а.с. 20-21).

Вказана заява була отримана Луцькою міською радою 23.08.2017р., про що свідчить відтиск штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Як вже зазначалось вище, Луцькою міською радою було подано суду лист №Г-3571-025 від 08.09.2017р., адресований ФОП Гузі В.А., в якому міська рада повідомила позивача, що для розгляду питання поновлення договору оренди землі, укладеного між Луцькою міською радою та ФОП Гугою В.А., зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. за №22, поновленого додатковою угодою про поновлення, зареєстрованою у Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, ФОП Гузі В.А. необхідно в терміни, визначені ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" надати в Департамент "Центр надання адміністративних послуг" Луцької міської ради документи зазначені у формулярі заяви Ф-01/ІК-226/29/27. Однак, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження направлення даного листа на адресу позивача.

Позивач, у свою чергу отримання вказаного листа заперечує та зазначає, що він продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендні платежі та не отримував заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі.

Отже, орендар належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі та додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та не суперечить вимогам ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача протягом місяця не розглянув дану заяву, не узгодив з орендарем істотних умов договору, не прийняв рішення та не уклав додаткової угоди про поновлення договору оренди, або не повідомив орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору.

Натомість, відповідачем був порушений місячний термін для повідомлення орендаря про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачу підставу розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону.

Господарський суд враховує, що за змістом статті 33 Закону законодавчо відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у частинах 1 - 5 цієї норми, від права вважати продовженим договір оренди землі, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі за відсутності протягом одного місяця після спливу терміну дії договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди, визначене у інших частинах цієї статті.

Відповідні положення у вказаних частинах зазначеної статті дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку це право повинно бути реалізовано до спливу договору оренди, а у другому - воно може настати за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного терміну після закінчення строку дії договору оренди землі.

Поняття переважного права орендаря перед іншими особами означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять умови рівні з умовами особи, що наділена переважним правом. Тобто, поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами - претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Між тим, матеріалами справи не встановлено обставин надання земельної ділянки, яка орендується позивачем за Договором, іншим особам на будь-якому правовому титулі. Не повідомляє про вказане і позивач у справі.

Оскільки переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк може бути реалізоване перед іншими претендентами на оренду і за інших рівних умов, а із встановлених обставин в даній справі не встановлено існування прав або інтересів до відповідної земельної ділянки інших осіб, суд приходить до висновку, що переважне право позивача на укладення Договору перед іншими особами (частини 1 - 5 статті 33 Закону) не є порушеним, а тому підстави для поновлення Договору у спосіб, передбачений частинами 1 - 5 статті 33 Закону, відсутні.

В даному випадку, позивач просить поновити договір оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Як вже зазначалося вище, 03.11.2017р. позивач, продовжуючи користуватись спірною земельною ділянкою на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" після закінчення строку дії договору оренди землі 30.10.2017р. та за відсутності заперечень з боку Луцької міської ради щодо продовження користування ФОП Гугою В.А. спірною земельною ділянкою, повторно звернувся до відповідача у даній справі з заявою про поновлення договору оренди землі строком на п'ять років (а.с. 36).

Однак, у встановлений ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" місячний термін після закінчення строку дії договору оренди землі-30.11.2017р., Луцька міська рада заперечень стосовно користування позивачем спірною земельною ділянкою та поновлення договору оренди землі позивачу не надала, хоча і повинна була вчинити зазначену дію з огляду на положення зазначеної норми Закону.

Водночас, лише 22.12.2017р., тобто після закінчення строку дії договору оренди землі-30.10.2017р., та після спливу місячного строку закінчення дії договору оренди землі-30.11.2017р., Луцькою міською радою було прийнято рішення №36/48 "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25" (а.с. 22-23), згідно з яким вирішено відмовити Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі на проспекті Молоді, 25, площею 0,0196 га, кадастровим номером :22:068:0098, для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення; договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та ФОП Гугою В.А., зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 26.01.2007р. за №22, поновлений додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, зареєстрованою у Державному реєстрі земель від 31.10.2012р. за №00749, вважати припиненим у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено; зобов'язати ФОП Гугу В.А. в місячний термін після прийняття даного рішення звільнити земельну ділянку від огорожі; зобов'язати ФОП Гугу В.А. в місячний термін після прийняття даного рішення повернути земельну ділянку Луцькій міській раді по акту приймання-передачі в стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вона була надана в оренду; у разі не виконання пункту 3 рішення доручити департаменту муніципальної варти Луцької міської ради демонтувати огорожу; у разі не виконання пункту 4 рішення доручити юридичному департаменту Луцької міської ради вирішити дане питання в судовому порядку; контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань земельних відносин та земельного кадастру.

В обґрунтування вказаного рішення міська рада вказала, що враховуючи те, що з 26.01.2007р. будівництво торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25 не розпочате, а земельна ділянка не використовувалась протягом строку дії договору оренди землі за цільовим призначенням, а також з огляду на невідповідність інформації, внесеної у витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме розділ "Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки", додатку до рішення міської ради, відповідно до якого на земельну ділянку встановлені обмеження щодо використання земельної ділянки (охоронні зони навколо інженерних комунікацій (01.08)-підземні кабельні лінії електропередачі, водопровід, підземні кабельні лінії електрозв'язку, тепломережа), то підстави для поновлення договору оренди землі відсутні.

19.06.2018р. ФОП Гуга В.А., отримавши рішення Луцької міської ради №36/48 від 22.12.2017р. "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25", звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повторно винести питання щодо поновлення договору оренди землі на сесію міської ради для детальнішого розгляду підготовленого пакета документів (а.с. 25), однак як вбачається з Витягу з протоколу №74 від 20.06.2018р. засідання постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру було вирішено рекомендувати ФОП Гузі В.А. оскаржувати рішення Луцької міської ради №36/48 від 22.12.2017р. "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25" в судовому порядку (а.с. 26).

Матеріалами даної судової справи підтверджується, що позивач як протягом строку дії договору оренди землі -до 30.10.2017р., так і протягом місяця по закінченню строку його дії-до 30.11.2017р. не отримував від Луцької міської ради будь-яких заперечень стосовно поновлення договору оренди землі. Крім того, позивач протягом строку дії договору оренди землі, а також у листопаді 2017 року-жовтні 2018 року, після закінчення строку дії договору оренди, сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою та продовжує користуватись земельною ділянкою по даний час, що стверджується банківськими квитанціями за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року, а також довідкою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області №6001/г/03-18-13 від 30.10.2017р. про відсутність заборгованості по орендній платі за землю (а.с. 27-30, 50, 99).

Відповідачем факт продовження користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору не спростовано, доказів направлення відповідачем на адресу позивача заперечення у поновленні договору протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", суду не надано.

Таким чином, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем місячного строку для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачу підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин продовження користування позивачем земельною ділянкою під час та після закінчення строку дії договору по даний час, здійснення позивачем орендних платежів за користування земельною ділянкою по даний час, а також відсутність протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі заперечень Луцької міської ради стосовно поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання щодо укладення додаткової угоди до договору на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем права відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" на поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору на той самий строк і на тих самих умовах. Матеріали справи свідчать, що відповідач безпідставно позбавив позивача права скористатись правом на поновлення договору, шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

Також суд приймає до уваги висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини: за обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити терміни його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат; у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором.

У ході розгляду справи судом був встановлений факт вчинення орендарем конклюдентних дій, які полягають у продовженні користування спірною земельною ділянкою, внесення відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, що свідчить про намір скористатися своїм правом на поновлення договору оренди землі.

Так, позивач після закінчення строку дії договору оренди належним чином виконує свої обов'язки за спірним договором, продовжує використовувати спірну земельну ділянку та має намір у подальшому нею користуватись, сплачуючи орендну плату. При цьому, відповідач рішення про відмову в поновленні договору приймав виходячи за рамки норм, зокрема як вимог так і строків, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, відповідач не спростовував факту продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору.

Доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву та рішенні Луцької міської ради №36/48 від 22.12.2017р. "Про відмову Фізичній особі-підприємцю Гузі Василю Андрійовичу у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25" про те, що з 26.01.2007р. будівництво торгово-офісного приміщення на проспекті Молоді, 25 не розпочате, а земельна ділянка не використовувалась протягом строку дії договору оренди землі за цільовим призначенням спростовуються тим, що як вбачається з матеріалів справи, а саме з плану земельної ділянки, на земельну ділянку, кадастровий номер :22:068:0098 за адресою: м. Луцьк, проспект Молоді, 25 площею 0,0073 га встановлені обмеження щодо використання земельної ділянки (охоронні зони навколо інженерних комунікацій (01.08)-підземні кабельні лінії електропередачі, водопровід, підземні кабельні лінії електрозв'язку, тепломережа).

Крім того, як вбачається з п. 6 договору оренди землі від 15.01.2007р. та п. 6 додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 10.10.2012р. земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: частина земельної ділянки знаходиться в охоронній зоні транзитних підземних інженерних мереж (електричного кабелю, теплотраси, водопроводу, кабелю зв'язку). На земельній ділянці площею 0,0073 га встановлені земельні сервітути.

Водночас, з долучених позивачем до матеріалів справи документів, а саме з акту археологічного обстеження земельної ділянки від 14.02.2006р. №125, акту здачі-прийомки науково-технічної продукції від 08.04.2009р., ордеру №147 на виконання робіт по перенесенню водопроводу, електрокабелю від 10.09.2004р., акту №348 прийомки виконаних робіт за липень 2006 року, проекту "Електропостачання торгівельного закладу та перенесення інженерних мереж на проспекті Молоді в м. Луцьку", проекту "Винесення існуючих мереж водопроводу за границі будівництва", акту прийомки виконання робіт від 21.03.2007р., акту №79 здачі-прийняття проектної, науково-технічної продукції від 17.09.2007р. (а.с. 51-91) вбачається проведення позивачем робіт по покращенню земельної ділянки та підготовки її до будівництва, проведення археологічних досліджень земельної ділянки, проведення інженерно-геологічних та топо-геодезичних вишукувань для будівництва торгово-офісного приміщення, проведення робіт по перенесенню електрокабелів та водопроводу, розроблення проекту будівництва торгово-офісних приміщень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, враховуючи користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди, відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування, а також те, що позивач належним чином продовжує виконувати свої обов'язки за договором оренди землі після закінчення строку його дії та беручи до уваги законодавчі приписи ч. 6 Закону України "Про оренду землі" щодо поновлення договорів оренди землі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає, що витрати, пов'язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України за рахунок Луцької міської ради.

Разом з тим позивач просить стягнути з Луцької міської ради понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500грн.

При розподілі судових витрат суд враховує наступне.

Згідно ст. 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму ВГС України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Позивач просить вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, понесених згідно акту здачі-приймання наданих послуг від 04.10.2018 року та квитанцій до прибуткового касового ордеру №1 від 08.08.2018р. на суму 800,00грн. та №2 від 04.10.2018р. на суму 1 700,00грн.

08.08.2018 року між Гугою Василем Андрійовичем та Адвокатом Стецюком Романом Сергійовичем (ордер серія ВЛ №000,004060 на надання правової допомоги від 08.08.2018р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №313 від 07.02.2006р.) було укладено договір про надання правової допомоги №7.

Згідно акту здачі-приймання наданих послуг від 04.10.2018 року вартість виконаних робіт складає 2 500 грн. 00 коп.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №1 від 08.08.2018р. на суму 800,00грн. та №2 від 04.10.2018р. на суму 1 700,00грн. Гуга Василь Андрійович перерахував на рахунок Адвоката Стецюка Романа Сергійовича 2 500 грн. 00 коп. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу внаслідок розгляду даної справи в суді.

Таким чином, вартість адвокатських послуг Адвоката Стецюка Романа Сергійовича по справі №903/479/18 складає 2 500,00грн., перевірена судом, підтверджена матеріалами справи, а тому підлягає до стягнення з відповідача на підставі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 123, 126, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Договір оренди землі загальною площею 196 кв.м. по проспекту Молоді у місті Луцьку (кадастровий номер 220680098) для будівництва та обслуговування торгово-офісного приміщення, укладений 15.01.2007 року між Луцькою міською радою (місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, ) та Фізичною особою-підприємцем Гугою Василем Андрійовичем (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та зареєстрований в книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22, з додатковою угодою від 09.02.2009р. до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованою у Волинській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 11.02.2009р. за №64, та додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого в книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 26.01.2007р. за №22 від 10.10.2012 року, зареєстрованою в Управлінні Держкомзему у місті Луцьку Волинської області 31.10.2012р. за №00749, визнати поновленим на тих самих умовах строком на п'ять років з 31.10.2017р. до 31.10.2022р.

3. Стягнути з Луцької міської ради (місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гуги Василя Андрійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 2 500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду, протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 28.11.2018р.

Суддя В. А. Войціховський