ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1948/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курка Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача (заявника): не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (вх. №2-5669/18 від 15.11.2018р.) про внесення виправлень до судового рішення та виконавчого документу в порядку, передбаченому ст. ст. 243, 328 ГПК України, по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до фізичної особи-підприємця Шарчук Світлани Миколаївни про стягнення 76 197,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 09.10.2017р. позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" було задоволено, присуджено до стягнення із фізичної особи-підприємця Шарчук Світлани Миколаївни заборгованість за кредитом у розмірі 52367,36 грн., проценти у розмірі 14282,27 грн., пеню у розмірі 7153,48 грн., комісію у розмірі 2394,66 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

24.10.2017р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано наказ про примусове виконання рішення.

15.11.2018р. до господарського суду Одеської області від публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі по тексту - ПАТ КБ "Приватбанк") надійшла заява про внесення виправлень до рішення суду від 09.10.2017р. та наказу від 24.10.2017р. шляхом зазначення дати народження відповідача.

Ухвалою від 19.11.2018р. господарським судом було прийнято заяву ПАТ КБ "Приватбанк" та призначено її до розгляду в засіданні суду на 26.11.2018р. о 15:00 год., участь представників учасників справи у судовому засіданні визнано необов'язковою

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву про виправлення помилки у виконавчому документі в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про внесення виправлень до судового рішення та виконавчого документу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, при виготовлені повного тексту рішення від 09.10.2017р. по даній справі господарським судом у пункті другому резолютивної частини було вказано наступну інформацію про фізичну особу-підприємця Шарчук Світлану Миколаївну (далі по тексту - Шарчук С.М): 66700, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Визначена у пункті другому резолютивної частини рішення господарського суду від 09.10.2017р. інформація щодо відповідача також була відображена судом у наказі від 24.10.2017р., виданому на виконання рішення господарського суду.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 243 ГПК України встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що процесуальним законодавством не передбачено обов'язку зазначати у резолютивній частині рішення інформацію щодо дати народження фізичної особи-підприємця.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до вимог 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Положеннями ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження" врегульовано, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 328 ГПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Статтею 24 Цивільного кодексу України передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

В силу приписів. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Отже, статус фізичної особи - підприємця - це правовий статус, який має дозвільний характер та засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) за умови їх державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Із системного аналізу п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що законодавець передбачив різні вимоги щодо оформлення виконавчого документа стосовно боржника як фізичною особи і стосовно фізичної особи-підприємця. У випадку, якщо боржником є фізична особа, ідентифікуючою ознакою такої є дата народження (пункт 3). Якщо судовий наказ видано щодо суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, ідентифікуючою ознакою останнього виступає ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладене, в розумінні п.3 ч.1 ст.4 Закону України „Про виконавче провадження" зазначення дати народження стосується виключно боржника-фізичної особи, у зв'язку з чим, у суду відсутні правові підстави для зазначення у судовому рішенні та виконавчому документі дати народження фізичної особи-підприємця Шарчук Світлани Миколаївни, ідентифікуючою ознакою якої є індивідуальний податковий номер..

Правова позиція господарського суду щодо відсутності правових підстав для зазначення у виконавчому документі дати народження боржника фізичної-особи підприємця, ідентифікуючою ознакою якої є індивідуальний податковий номер, підтверджується висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 26.03.2018р. по справі №915/127/17, відповідно до яких зазначення дати народження боржника - фізичної особи-підприємця (суб'єкта підприємницької діяльності) у виконавчому документі не вимагається.

З огляду на вищевикладені приписи чинного законодавства, враховуючи відсутність у господарського суду підстав для зазначення у резолютивній частині рішення та виконавчому документі дати народження фізичної особи-підприємця, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" заяви про внесення виправлень до судового рішення та виконавчого документу.

Керуючись ст.ст. 234, 243, 326-328 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про внесення виправлень до судового рішення та виконавчого документу публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 03.12.2018р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали складено 03.12.2018р.

Суддя С.П. Желєзна