ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Справа № 902/247/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Асоціації власників жилих будинків "Форум" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 у справі №902/247/18, постановлену суддею Матвійчук В.В.

за позовом Асоціації власників жилих будинків "Форум" (вул. Соборна,92, м. Вінниця, 21050)

до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

про визнання недійсним та скасування п. п. 1.1. рішення

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 у справі №902/247/18 заяву відповідача про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі №902/247/18 за позовом Асоціації власників жилих будинків "ФОРУМ" до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання недійсним та скасування п.п. 1.1. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 30.03.2017р № 783 "Про надання дозволу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на проектування об'єктів різного призначення в м. Вінниці" закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Асоціація власників жилих будинків "Форум" - звернулася до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження у справі №902/247/18. Скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 р. і направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

Скаржник вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 р. винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд не повністю зясував обставини у справі, що мають значення для вирішення цього питання, а висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, є помилковими та не відповідають встановленим обставинам.

Апелянт звертає увагу на те, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 30.03.2017 р. №783 «Про надання дозволу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на проектування обєктів різного призначення в м.Вінниці» порушує права та інтереси асоціації як власника земельної ділянки (порушено право власності зміст добросусідства оскільки без погодження із власником надано дозвіл щодо реконструкції межевої споруди, яка частково знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача і більшою частиною представляє собою межову споруду) як субєкта господарської діяльності, оскільки асоціація уклала договір земельного сервітуту з субєктом підприємницької діяльності який не може її здійснювати внаслідок робіт по реконструкції межової споруди.

Так ст. 90 ЗК України визначає, що власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі.

Згідно ст. 79 ЗК України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) субєктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) субєктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак, скаржник стверджує, що вказаний спір підсудний саме господарському суду, а не адміністративному суду, оскільки оскаржуване позивачем рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради порушує права та інтереси асоціації у сфері організації та здійснення господарської діяльності.

Ухвалами апеляційного господарського суду від "29" жовтня 2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 06.09.2018 у справі №906/762/18 та призначено справу до розгляду.

26.11.2018 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому, відповідач просить апеляційний суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 р. про закриття провадження у справі №902/247/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Асоціації власників жилих будинків "Форум" без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Асоціації власників жилих будинків "Форум" підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 р. у справі №902/247/18 прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Представник Виконавчого комітету Вінницької міської ради в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про необхідність закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Асоціація власників жилих будинків "ФОРУМ" звернулась до суду з позовом в якому просить визнати недійсним та скасувати п.п.1.1. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 30.03.2017р № 783 "Про надання дозволу Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на проектування об'єктів різного призначення в м. Вінниці".

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем оспорюване рішення прийнято без згоди Асоціації власників жилих будинків "ФОРУМ". Проектування реконструкції паркану заплановано на частині земельної ділянки, належній на праві власності Асоціації без погодження із власником земельної ділянки. Окрім того позивач наголошує, що паркан не перебуває у власності Вінницької міської ради та її виконавчого комітету, тому будь-які рішення з приводу реконструкції паркану, який являється межовою спорудою у відповідності до вимог ст.108 Земельного кодексу України, мали бути узгоджені з Асоціацією. Запланованою реконструкцією взагалі не передбачено жодного проходу, що порушує права як мешканців багатоквартирних будинків, так і суб'єктів підприємницької діяльності.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 у справі №902/247/18 провадження у справі №902/247/18 закрито, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що спірні правовідносини у справі стосуються рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого відповідачем як суб'єктом владних повноважень, цей спір є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами КАС.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не вбачає підстав для задоволення поданої скарги, враховуючи наступне.

Сферу господарських відносин відповідно до частини четвертої статті 3 Господарського кодексу України становлять: господарсько-виробничі майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійснені господарської діяльності (частина четверта статті 3 ГК України); організаційно-господарські - відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю, під якою відповідно до частини першої даної статті розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямованих на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина шоста статті 3 ГК України); внутрішньо господарські відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами (частина сьома статті 3 ГК України).

Згідно зі статтею 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість справ господарським судам визначено статтею 20 ГПК України, згідно якої господарські суди, з поміж іншого, розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011р № 10 (далі - Постанова), господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з пунктом 17 Постанови, до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Тобто, критеріями розмежування справ господарського судочинства від інших справ є суб'єктний склад учасників процесу (обов'язковими учасниками правовідносин мають бути суб'єкти господарювання) та характер спірних правовідносин ( виникають у сфері відносин врегульованих Господарським кодексом України, іншими актами господарського законодавства).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їx посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України зазначив, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Крім того, Конституційним Судом України в Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп сформульовано правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності - суб'єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Статтею 6 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. За частиною третьою цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів, владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; З) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 6) розсудливо; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, де виник спір.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до п.п. 9 п. «а» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок проектування та будівництва об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок включає отримання замовником або проектувальником вихідних даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 цього ж Закону, перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Предметом доказування в такій категорії справ повинні бути обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятого відповідачем рішення. При цьому суд перевіряє чи діяв суб'єкт владних повноважень на підставі, у спосіб та у порядку, визначеному законом та чи діяв відповідач у межах визначених законодавством повноважень.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» установлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Із наведених норм можна зробити висновок, що діяльність Виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо винесення рішення про надання дозволу департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на проектування обєктів різного призначення в м.Вінниці є виконанням прямо встановлених законом владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки виникає із публічних відносин, та при розгляді судами такого спору має бути надана оцінка оскаржуваним діям та рішенню органу місцевого самоврядування на відповідність критеріям, визначеним ст. 2 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №559/827/16-а.

Таким чином, скаржником не наведено переконливих та обгрунтованих доказами доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Відтак, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку на підставі доказів, що були надані сторонами. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

З врахуванням вище викладеного, ухвала господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 р. у справі №902/247/18 постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування ухвали передбачених ст.277 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Асоціації власників жилих будинків "Форум" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 13.09.2018 у справі №902/247/18 - залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/247/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "30" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.