ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1963/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 16, код 14095412
доФізичної особи - підприємця Саржевська Вікторія Сергіївна, 61005, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1
про та зустрічним позовом до про стягнення коштів, розірвання договору та звільнення приміщення Фізичної особи - підприємця Саржевська Вікторія Сергіївна, 61005, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 16, код 14095412 зарахування вартості ремонту
за участю представників:

позивача - Воронова Ю.В., довіреність 67 від 04.01.18,

відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Саржевська Вікторія Сергіївна (відповідач) в якому, з урахуванням уточнень від 08.08.2018 просить суд :

- Розірвати договір оренди № 1945 від 16.05.2016 укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) та Фізичною особою - підприємцем Саржевською Вікторією Сергіївною (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання:61005, АДРЕСА_2).

- Стягнути з Фізичної особи - Саржевської Вікторії Сергіївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання: 61005, АДРЕСА_2) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; , р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011)) заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 1945 від 16.05.2016 у розмірі 65 369,19 грн., заборгованість по пені у розмірі 17 178,94 грн.

- Виселити фізичну особу підприємця Саржевську Вікторію Сергіївну (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання:61005, АДРЕСА_2,) з займаних нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-:-5 площею 40.2 кв.м. в літ. "А-1" , № 16 площею 3,5 кв.м. в літ. "Б-1" та 26/100 часток місць спільного користування приміщень № 1, 8-:- 10 площею 12,4 кв.м. в літ. "А-1" загальною площею 56,1 кв.м. в нежитлових будівлях, розташованого за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31, літ. "А-1", "Б-1".

29.08.2018 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву вх. № 24698 відповідно до якого у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору оренди № 1945 від 16.05.2016, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - Управління) та фізичною особою - підприємцем Саржевською В.С. та виселення Відповідача з займаних нежитлових приміщень, загальною площею 56,1 кв.м., розташованих в нежитлових будівлях за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31 просить відмовити. Також, відповідач у своєму відзиві вказує, що на даний час Відповідач Саржевська В.С. відшукує можливість щодо оплати заборгованості з орендної плати та звернулася з листом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради щодо можливості подальшого використання зазначених орендованих нежитлових приміщень та вирішення питання про урегулювання зазначеного питання.

Також, разом з відзивом на позовну заяву, відповідачем було подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимог позивача про стягнення пені.

Крім того 29.08.2018 відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (вх. № 24701) відповідно до якої просить суд зобов'язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради зарахувати вартість здійсненого ремонту в орендованих нежитлових приміщеннях, що знаходяться в нежитловій будівлі літ. "А-1", розташованій за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31 в розмірі 18 001,00 грн. в рахунок оплати орендної плати ФОП Саржевською В.С. за договором оренди комунального майна № 1945 від 16.05.2016, укладеного між Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Саржевською В.С., здійснивши перерахунок заборгованості з орендної плати.

Ухвалою суду від 30.08.2018 було залишено зустрічну позовну заяву без руху та надано відповідачу час на усунення недоліків.

10.09.2018 до суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.09.2018 було прийнято зустрічний позов (вх. №24701 від 29.08.2018) Фізичної особи - підприємця Саржевська Вікторія Сергіївна до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зарахування вартості ремонту до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою суду від 11.09.2018 було продовжено строк підготовчого провадження по справі до 18.10.2018.

25.09.2018 позивачем - УКМП ДЕКМ ХМР було надано відзив на зустрічну позовну заяву (вх. 27886).

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 25.09.2018 про відкладення підготовчого засідання на 10.10.2018 року на 10:00 годину.

09.10.2018 ФОП Саржевською В.С. було подано до суду:

- заперечення (вх. № 29329) щодо нарахованої позивачем пені, в яких, крім іншого, відповідач (позивач за зустрічним позовом) вказує про часткове погашення заборгованості з орендної плати та можливість врегулювання спору мирним шляхом.

- відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 29331) до якої відповідач (позивач за зустрічним позовом) додав клопотання про призначення по справі судової експертизи.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 10.10.2018 про відмову у задоволенні клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про призначення по справі судової експертизи.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, суд виходив з наступного.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Як роз'яснено у п.п. 2, 5,9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 року, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Згідно ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В своєму клопотанні ФОП Саржевська В.С. просить суд призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу та поставити на вирішення експертів наступне питання:

Чи можливо без проведення капітального ремонту використання ФОП Саржевською В.С. орендованих в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлових приміщень відповідно до призначення та умов договору № 1945 від 16.05.2016, тобто для надання юридичних послуг?

Предметом розгляду первісних позовних вимог є розірвання договору оренди, виселення відповідача з займаних приміщень та стягнення заборгованості на підставі неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Предметом розгляду зустрічних позовних вимог є зобов'язання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради зарахувати вартість здійсненого ремонту в орендованих нежитлових приміщеннях в рахунок оплати орендної плати ФОП Саржевською В.С. за договором, здійснивши перерахунок заборгованості з орендної плати.

Суд вважає, що дане питання не стосується предмету доказування у даній справі, а обставини спору між сторонами можуть бути встановлені шляхом надання оцінки умовам договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами та не вимагає досліджень і спеціальних знань.

Крім того, в матеріалах справи відсутні, а представником ФОП Саржевської В.С. до суду не надано доказів, які є взаємно суперечливими та дійсно потребують спеціальних знань для встановлення фактичних даних, що є предметом доказування.

10.10.2018 до суду надійшов уточнений зустрічний позов ФОП Саржевської В.С. (вх. № 29442), який було залишено судом без розгляду ухвалою від 17.10.2018.

За результатами підготовчого засідання судом було постановлено ухвалу суду від 10.10.2018, якою було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 17.10.2018.

17.10.2018 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надало до суду клопотання (вх. № 29906) про долучення до матеріалів справи відомості нарахувань та оплат по спірному договору, з якої вбачається, що 25.09.2018 ФОП Саржевською В.С. було здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 10 000,00 грн.

15.11.2018 до суду надійшло клопотання ФОП Саржевської В.С. (вх. № 32340) про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою суду від 15.11.2018 було відмовлено в задоволенні клопотання ФОП Саржевської В.С. про проведення врегулювання спору за участю судді.

Представник Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

ФОП Саржевська В.С. правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового засідання.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання ФОП Саржевської В.С.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Вирішуючи первісні позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської, судом було встановлено, що 16.05.2016 між управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі Управління) та Фізичною особою-підприємцем Саржевською В.С. укладено договір оренди № 1945 (далі Договір) на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-:-5 площею 40.2 кв.м. в літ. «А-1» , № 16 площею 3,5 кв.м. в літ. «Б-1» та 26/100 часток місць спільного користування приміщень № 1, 8-:-10 площею 12,4 кв.м. в літ. «А-1» загальною площею 56,1 кв.м. в нежитлових будівлях, розташоване за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31, літ. «А-1», «Б-1».

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається в оренду з метою використання: для надання юридичних послуг 43,7 кв.м. та під місця спільного користування 12,4 кв.м.

Згідно п. 3.2 Договору орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 566/11.

Ставка орендної плати становить 20% та 5% (двадцять та п'ять відсотків) за рік.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.

Орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця відповідно до п.3.5. Договору.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує оренду плату незалежно від наслідків господарської діяльності згідно п. 3.6. Договору.

Відповідно до пункту 3.7. Договору - орендна плата, перераховується на бюджетний рахунок управління державної казначейської служби.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавець обов'язки, передбачені Договором виконав у повному обсязі. Як свідчать матеріали справи, нежитлові приміщення були передані орендарю 16.05.2016, згідно акту приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, орендар - ФОП Саржевська В.С., всупереч умовам Договору, вносила орендну плату несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 030.07.2018 утворилась заборгованість з орендної плати перед орендодавцем за період з 03.09.2016 по 01.07.2018 в розмірі 65 369,19 грн.. згідно розрахунку суми заборгованості за договором оренди № 1945 від 16.05.2016.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Окрім того, суд відзначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до ч. 1 ст. 2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також, у п.5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" господарським судам роз'яснено, що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, ФОП Саржевська В.С. - відповідач за первісним позовом, визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати та заборгованість останнього по сплаті орендної плати за період з 03.09.2016 по 01.07.2018 станом на 30.07.2018 становила 65 369,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи, ФОП Саржевська В.С. здійснила часткове погашення заборгованості по орендним платежам в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Тобто, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі в частині первісних позовних вимог про стягнення 10 000,00 грн. заборгованості з орендної плати.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачем за первісним позовом не було спростовано встановлених фактів, які повідомлені позивачем стосовно неналежного виконання ним своїх зобов'язань за договором оренди № 1945 від 16.05.2016 року, не надано докази сплати заборгованості у повному обсязі, суд визнає позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в частині стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 55 369,19 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем по первісному позову було заявлено до стягнення з ФОП Саржевської В.С. 17 178,94 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав первісних позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 3.10. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен місяць прострочення (включаючи день проплати).

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу з орендної плати відповідно до п. 3.11. Договору.

Згідно із п. 7.3. Договору у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно бути виконане.

У разі прострочення Орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому у п.3.10. порядку незалежно від строку та моменту коли зобов'язання повинно було бути виконано (п. 7.3. договору).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

У п.3.10. та 7.3. договору сторони передбачили інше, а саме нарахування пені до моменту сплати основної суми боргу, включаючи день проплати.

Таким чином, суд не приймає заперечення відповідача по первісному позову про обмеження нарахування пені 6 місяцями, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки, сторони договору встановили інші умови нарахування штрафних санкцій, а саме в п. 3.4 договору встановлено, що нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акту приймання-передачі майна або з моменту розірвання договору у відповідності до п. 10.6.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем у первісному позові періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 17 178,94 грн. підлягають задоволенню повністю.

При цьому, суд вважає безпідставними заперечення відповідача по первісному позову про невірне нарахування пені, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки з наданого розрахунку вбачається, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання здійснено саме з дня, який є наступним за днем, коли воно мало бути виконано - 16 числа кожного наступного місяця, а не з першого, як помилково вважає відповідач за первісним позовом.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ФОП Саржевської В.С. про застосування до позовних вимог про стягнення пені наслідків пропуску строку позовної давності виходячи з наступного.

Законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК). Так, загальна позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки (ст.257 ЦК), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст.258 ЦК). Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

П. 7.3. Договору сторони встановили, що у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно бути виконане.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Таким чином, суд, проаналізувавши норми діючого законодавства та умови договору, не знаходить підстав для застосування до вимог Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про стягнення пені наслідків пропуску строку позовної давності та визнає первісні позовні вимоги в частині стягнення 17 178,94 грн. пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про розірвання договору оренди № 1945 від 16.05.2016 та виселення ФОП Саржевської В.С. з займаних нежитлових приміщень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. З ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 783 ЦК України, орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 7.1. спірного Договору оренди передбачено, що орендар має право відмовитись від цього Договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Підпунктом 6 пункту 7.2. Договору визначено, що орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо орендар не виконує, зокрема, п. 3.5, 4.1, 4.4, 4.6, 4.10, 4.12.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

Відповідно до п. 4.14. Договору оренди від 04.06.2017 № 4121, у разі припинення або розірвання Договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Позивачем за первісним позовом на адресу орендатора (відповідача за первісним позовом), в порядку ст. 188 ГК України та ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", було направлено лист від 20.11.2017 № 17383 з повідомленням про намір розірвання Договору, стягнення заборгованості з орендної плати, звільнення орендованого приміщення та передачу приміщення за актом прийому-передачі Управлінню, у зв'язку з невиконанням орендарем суттєвих умов договору оренди.

У листі наголошено, що протягом дії договору орендарем порушено його суттєві умови, а саме не сплата орендної платив результаті чого утворилась заборгованість, не надання копій договорів на отримання комунальних послуг, узгодження призначення приміщень з органами пожежної безпеки, договорів з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», та угоди про організацію взаємовідносин у сфері благоустрою - порушення п. 4.10 договору оренди.

Як було встановлено під час розгляду справи, на теперішній час сума заборгованості залишається несплаченою відповідачем, об'єкт оренди не звільнено та не передано Управлінню комунального майна та приватизації, що призводить до неможливості власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

На теперішній час нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-:-5 площею 40.2 кв.м. в літ. "А-1", № 16 площею 3,5 кв.м. в літ. "Б-1" та 26/100 часток місць спільного користування приміщень № 1, 8-:-10 площею 12,4 кв.м. в літ. "А-1" загальною площею 56,1 кв.м. в нежитлових будівлях, розташовані за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31, літ. "А-1", "Б-1" не звільнено та Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не передано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач за первісним позовом, в установленому порядку, обставини, які повідомлені позивачем за первісним позовом не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в цій частині обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ФОП Саржевської В.С. до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської, суд виходив з наступного.

ФОП Саржевська В.С. у зустрічній позовній заяві просить зобов'язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради зарахувати 18 001,00 грн. вартості здійсненого ремонту в орендованих нежитлових приміщеннях, що знаходяться в нежитловій будівлі літ. «А-1» за адресою: м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, 31 в рахунок орендної плати за договором оренди № 1945 від 16.05.2016, здійснивши перерахунок заборгованості з орендної плати.

В обгрунтування своїх вимог, ФОП Саржевська В.С. вказує на те, що приміщення, які передавалися за спірним договором, потребували ремонту та їх використання за їх цільовим призначенням було неможливим, в підтвердження чого вказує на акт приймання-передачі від 16.05.2018 і звіт про оцінку майна від 11.03.2016.

ФОП Саржевська В.С. вказує, що нею, з дозволу Управління, за власні кошти здійснено ремонтні роботи в частині цих приміщень, а саме заміннені вхідні двері з розбитих на металеві та в повному обсязі здійснено ремонт одного із приміщень, а саме були замінені двері в це приміщення та вікно на металопластикове, здійснена штукатурка стін, поклейка шпалер та фарбування стін, вирівнювання підлоги та заміна лінолеуму.

Вартість проведеного ремонту ФОП Саржевська В.С. й просить зарахувати в зустрічній позовній заяві.

Надаючи оцінку викладеним в зустрічній позовній заяві обставинам, судом було встановлено наступне.

16.05.2016 між управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі Управління) та Фізичною особою-підприємцем Саржевською В.С. укладено договір оренди № 1945 (далі Договір) на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-:-5 площею 40.2 кв.м. в літ. «А-1», № 16 площею 3,5 кв.м. в літ. «Б-1» та 26/100 часток місць спільного користування приміщень № 1, 8-:-10 площею 12,4 кв.м. в літ. «А-1» загальною площею 56,1 кв.м. в нежитлових будівлях, розташоване за адресою: м.Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31, літ. «А-1», «Б-1».

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається в оренду з метою використання: для надання юридичних послуг 43,7 кв.м. та під місця спільного користування 12,4 кв.м.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (пункти 1-2, 6).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (пункт 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 статті 773 Цивільного кодексу України визначено, що наймач (орендар) має право змінювати стан речі, переданої йому у найм (оренду), лише за згодою наймодавця (орендодавця).

Наймач (орендар) може поліпшити річ, яка є предметом договору найму (оренди), лише за згодою наймодавця (орендодавця) (пункт 1 статті 778 Цивільного кодексу України).

Органи, яким надано право бути орендодавцями державного та комунального майна визначено ст. 5 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна. Статтею 9 цього закону визначено порядок укладення відповідного договору, в тому числі, щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

В абзаці 4 частини третьої статті 23 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Згідно з ч. 3 п. 2 ст. 27 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

В п. 5.5 своєї постанови від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання застосування законодавства про оренду (найм) майна" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що вирішуючи спори, пов'язані з використанням орендарем прав, визначених частиною третьою статті 773 і статтею 778 ЦК України та частиною третьою статті 23 Закону "Про оренду державного та комунального майна", господарський суд повинен мати на увазі, що згода орендодавця на вчинення відповідних дій щодо орендованого майна має бути викладена у певній документальній формі, якщо така можливість не передбачена у самому договорі оренди (найму).

Відповідно до ст. З Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як свідчать матеріали справи, нежитлові приміщення були передані орендарю 16.05.2016, згідно акту приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень. У вказаному акті було зазначено, що приміщення потребують проведення ремонтних робіт. Тобто, орендар, був обізнаний про стан приміщень, на які він укладав договір оренди.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до умов договору оренди п. 4.8 - орендар зобов'язаний здійснювати поточний ремонт за письмовою згодою орендодавця. За свій рахунок здійснювати капітальний ремонт за письмовою згодою орендодавця при наявності узгодженої проектно-кошторисної документації та дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством.

29.07.2016 вх. № 12692 до Управління комунального майна та приватизації надійшло звернення ФОП Саржевської В.С. стосовно надання письмової згоди на проведення поточного ремонту в орендованих приміщеннях.

Зі змісту відповіді Управління комунального майна та приватизації вбачається, що орендодавцем було надано згоду на проведення саме поточного ремонту в орендованих приміщеннях (лист вих. № 13526 від 22.08.2016).

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» поточний ремонт майна, переданого в оренду проводиться орендарем за його рахунок якщо інше не встановлено договором.

Дослідивши умови спірного договору оренди, суд встановив, що умовами договору оренди № 1945 від 16.05.2016 не передбачено зарахування вартості ремонту приміщень, що знаходяться в орендному користуванні.

«Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, визначено:

«Капітальний ремонт будинку - комплекс ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з відновленням або поліпшенням експлуатаційних показників будинку, із заміною або відновленням несучих або огороджувальних конструкцій, інженерного обладнання та обладнання протипожежного захисту без зміни будівельних габаритів об'єкта та його техніко - економічних показників».

Також Міністерством регіонального розвитку та будівництва України у листі від 15 липня 2009 р. № 9/9-1056 надано роз'яснення, щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів.

Так, у ньому зазначено, що під капітальним ремонтом будівлі слід розуміти комплекс робіт, спрямованих на заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю. Метою проведення таких робіт також може бути поліпшення експлуатаційних показників будівлі, покращання її планування та благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. У свою чергу, проведення поточного ремонту передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання.

Суду не надано доказів того, що позивач звертався до орендодавця (власника) приміщення із заявою про необхідність проведення капітального ремонту орендованого приміщення. Матеріали справи не містять даних про необхідність та обсяги проведення капітального ремонту приміщення. Відповідних обставин при розгляді цього спору судами не встановлено.

На підставі аналізу сукупності поданих до матеріалів справи доказів, суд дійшов висновку про те, що вартість здійсненого позивачем ремонту орендованих приміщень, які перебувають у комунальній власності, без дозволу балансоутримувача та орендодавця не може бути компенсована.

Посилання позивача за зустрічним позовом щодо надання згоди орендодавця на здійснення ремонтних робіт орендованого приміщення суд відхиляє, оскільки, з наданих доказів вбачається, що згода була надана саме на поточний ремонт приміщень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ФОП Саржевської В.С. в повному обсязі.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судового збору.

Оскільки часткове погашення заборгованості, яка була предметом позовних вимог за первісним позовом, відбулось після порушення провадження у справі, то судові витрати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради по сплаті судового збору, згідно з нормою п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються на ФОП Саржевську В.С. повністю.

Враховуючи відсутність у даній справі підстав для задоволення зустрічного позову, - судові витрати, пов"язані з розглядом зустрічного позову, згідно з нормою п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються на ФОП Саржевську В.С.

Враховуючи викладане та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, п. 2, ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Фізичної особи - підприємця Саржевська Вікторії Сергіївни задовольнити частково.

Розірвати договір оренди № 1945 від 16.05.2016 укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) та Фізичною особою - підприємцем Саржевською Вікторією Сергіївною (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання:61005, АДРЕСА_2).

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Саржевської Вікторії Сергіївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання: 61005, АДРЕСА_2) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; , р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 1945 від 16.05.2016 у розмірі 55 369,19 грн. та заборгованість по пені у розмірі 17 178,94 грн.

Виселити фізичну особу - підприємця Саржевську Вікторію Сергіївну (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання: 61005, АДРЕСА_2,) з займаних нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-:-5 площею 40.2 кв.м. в літ. "А-1", № 16 площею 3,5 кв.м. в літ. "Б-1" та 26/100 часток місць спільного користування приміщень № 1, 8-:-10 площею 12,4 кв.м. в літ. "А-1" загальною площею 56,1 кв.м. в нежитлових будівлях, розташованого за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 31, літ. "А-1", "Б-1" та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ).

В частині позовних вимог про стягнення 10 000,00 грн. заборгованості з орендної плати закрити провадження по справі.

Витрати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради по сплаті судового збору покласти на Фізичну особу - підприємця Саржевську Вікторію Сергіївну.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Саржевської Вікторії Сергіївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання: 61005, АДРЕСА_2) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; , р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) - 5 286,00 грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову фізичної особи - підприємця Саржевської Вікторії Сергіївни до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відмовити повністю.

Судові витрати за розгляд зустрічного позову залишити за Фізичною особою - підприємцем Саржевською Вікторією Сергіївною.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ).

Відповідач - Фізична особа - підприємець Саржевська Вікторія Сергіївна (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 21.04.2011 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання: 61005, АДРЕСА_2).

Повне рішення складено 26.11.2018 р.

Суддя С.А. Прохоров