ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3157/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №5

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК

на рішення Господарського суду Одеської області

від 12 липня 2018 року (повний текст складений 23 липня 2018 року)

у справі № 916/3157/17

за позовом Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ

2.Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсним нікчемного правочину, -

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

час та місце винесення рішення: 12.07.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 28.11.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ та Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якою, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.03.2018р., просить визнати недійсним нікчемний договір про розірвання договору застави майнових прав від 18.02.2014, укладений 16.12.2014 між сторонами Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК, Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ та Товариство з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ, предметом якого виступали майнові права, що випливають з договору від 05.12.2013 року, з додатковою угодою № 1 до нього від 18.08.2014 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНІНВЕСТСЕРВІС», дольова участь у будівництві логістичного та офісно-торгового центру на землях Іванівського району Одеської області (за межами населених пунктів), частина двоповерхової будівлі складу №2 з двома підземними поверхами, площею 3 463 кв.м.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що розірвавши договір застави, Банк фактично при непогашеній заборгованості за Кредитним договором безпідставно відмовився від власних майнових вимог до заставодавця за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості позичальника, внаслідок чого відповідний договір про розірвання є нікчемним в силу п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.07.2018р. по справі №916/3157/17 (суддя Оборотова О.Ю.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК у повному обсязі.

У вказаному рішенні суд першої інстанції встановив, що умовою для укладення спірного договору про розірвання став факт майбутнього передання в іпотеку позивачу будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), будинок 1/20, за новою узгодженою вартістю, у звязку з чим, судом надано правову оцінку даних правочинів в контексті п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в залежності від наявності або відсутності наступного передання іншого майна в заставу (іпотеку) банку з метою реального забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ».

Суд першої інстанції зазначив, що 25.12.2014р. між АТ «ІМЕКСБАНК» (Іпотекодержатель) та майновим поручителем ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 6134, за умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязань 41 юридичних осіб-боржників за 41 кредитними договорами, в тому числі і зобовязань ТОВ «ТК «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод).

З огляду на викладене, місцевий господарський суд зазначив, що у спірних правовідносинах мала місце заміна первісного забезпечення, яке було припинено на підставі спірного договору, новим забезпеченням іпотекою нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), будинок 1/20.

Таким чином, суд вказав, що зобовязання ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) не втратили свого забезпечення, у звязку з чим, твердження про наявність факту безоплатної відмови АТ «ІМЕКСБАНК» від власних майнових вимог є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведена наявність обставин, з якими закон повязує можливість визнання нікчемними правочинів, вчинених банком із передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав, що унеможливлює задоволення заявленого АТ «ІМЕКСБАНК» позову у повному обсязі.

Крім цього, суд першої інстанції вказав, що, приймаючи до уваги факт набуття АТ «ІМЕКСБАНК» в позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки - будівлі та споруди стадіону «Чорноморець», відповідно до умов договору іпотеки від 25.12.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 6134, а також враховуючи, що вказаним іпотечним договором було передбачено забезпечення низки зобовязань, в тому числі і зобовязань ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» суд дійшов висновку, що зобовязання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) на теперішній час є припиненими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2018р. по справі №916/3157/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним у зв'язку з тим, що замість припиненого спірними договорами забезпечувальних зобов'язань банк прийняв в іпотеку інше майно, отже відсутній передбачений ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» критерій правомірності рішення уповноваженої особи про визнання правочину нікчемним - факт безоплатної відмови АТ «ІМЕКСБАНК» від власних майнових вимог, суперечить зазначеній вище нормі закону, відповідно до якої безоплатність має значення лише у випадку, коли банк здійснив відчуження майна. У випадку відмови від власних майнових вимог оплатність чи безоплатність відмови не впливає на вирішення питання про нікчемність правочину.

Крім того, апелянт зауважує, що матеріали справи не містять посилання на оплату правочинів зі сторони ТОВ «ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ» або ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ». Тобто, відсутні докази платності правочину, що є предметом розгляду. При цьому, ані протокол засідання кредитного комітету АТ «ІМЕКСБАНК», ані зміст нікчемного договору не містить посилань на взаємозалежність розірвання договору іпотеки та укладення іпотечного договору з іншою особою, ані твердження про заміну забезпечення. Скаржник зазначає, що ці обставини, зокрема, встановлені в межах іншої справи під час дослідження ОСОБА_7 та Наказу, а саме постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 року по справі № 907/600/17.

Таким чином, висновок про те, що у спірних правовідносинах мало місце заміна первісного забезпечення, яке було припинено па підставі спірного договору, новим забезпеченням, є помилковим і це підтверджується, зокрема, і правовою позицією Верховного Суду.

Також, апелянт вказує, що недійсність правочинів неплатоспроможного банку, згідно з якими банк відмовився від власних майнових вимог, установлено законом, такі правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення уповноваженою особою Фонду, за умови якщо вони вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. При цьому, відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

Апелянт зазначає, що матеріали справи містять належним чином засвідчені копії наказу уповноваженої особи Фонду гарантування' вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю. П. «Про додаткову перевірку правочинів» № 66-в від 02.03.2015 року, а також ОСОБА_7 перевірки правочинів на предмет нікчемності, підписаного, зокрема, і уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК».

Скаржник відзначає, що недійсність правочинів. виявлених уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», та правомірність дій уповноваженої особи ФГВФО щодо їх виявлення та застосування наслідків недійсності також підтверджується низкою рішень судів, які набрали законної сили, зокрема, постановою Верховного Суду України від 04.04.2018 року по справі №914/1316/16, постановою Верховного Суду від 12.03.2018 року по справі № 914/1317/16, постановою Верховного Суду України від 09.08.2017 року по справі № 914/1315/16 та інші.

Серед іншого, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно при розгляді даної справи не враховано правову позицію Верховного суду по справі №916/1889/17 від 13.06.2018 року.

Крім того, скаржник звертає увагу, що Банком було зареєстровано право власності на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки від 25.12.2014р., водночас, зазначає, що погашеною є заборгованість лише позичальників ТОВ «ТБА «ПРОМБУД», ТОВ «КРУЇЗ ДЕЛЮКС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПО ТОРГІВЛІ» та ТОВ «МЕРЕЖА ГОТОЛІВ ОСОБА_8», що, зокрема, підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі №918/539/17.

Крім цього, суд першої інстанції вказав, що, приймаючи до уваги факт набуття АТ «ІМЕКСБАНК» в позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки - будівлі та споруди стадіону «Чорноморець», відповідно до умов договору іпотеки від 25.12.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 6134, а також враховуючи, що вказаним іпотечним договором було передбачено забезпечення низки зобовязань, в тому числі і зобовязань ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» суд дійшов висновку, що зобовязання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) на теперішній час є припиненими.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що оскаржуване судове рішення є не обґрунтованим, ухваленим не на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, без надання оцінки усім аргументам учасників справи, а при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин місцевим господарським судом не було враховано висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2018р. справу № 916/3157/17 прийнято до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Колоколова С.І., Принцевської Н.М. з початку, призначено справу до розгляду на 14.11.2018 року.

Відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2018р. розгляд справи № 916/3157/17 призначено на 28.11.2018р., проведення судового засідання призначено у режимі відеоконференції.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких третя особа підтримує доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

28.11.2018р. від Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК на електронну адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що до ОСОБА_9 Верховного суду передано справу №643/18466/15-ц з метою вирішення питання щодо правильного застосування ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», яка зазначає про недійсність наступних вимог іпотекодержателя після завершення позасудового врегулювання.

Колегія суддів зазначає, що зупинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 228 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, можливість реалізації якого залежить від результату оцінки конкретних встановлених судом обставин та враховуючи зміст пункту 7 частини 1 вказаної статті, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення заявленого клопотання.

Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 06.11.2018р.

У судовому засіданні 28.11.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК, заслухавши представників позивача та третьої особи, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» (Банк, Кредитор, Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» (далі ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ», Позичальник) укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 5/14 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобовязується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п. 1.1. Кредитного договору).

Згідно з п. 1.1.1. Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №3 від 23.12.2014 року), надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 153 410 500,00 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки - 18,3% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за всіма траншами до 15.12.2015 року (включно) на умовах, визначених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором 18.02.2014 року між Банком, Позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ» (ТОВ «ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ», Заставодавець, Майновий поручитель) було укладено Договір застави майнових прав (далі - Договір застави), відповідно до умов якого, Банку в заставу було передано майнові права що випливають з договору від 05.12.2013 року, з додатковою угодою №1 до нього від 18.08.2014, укладених між ТОВ «ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ» та ТОВ «ПІВДЕНІНВЕСТСЕРВІС», дольова участь у будівництві логістичного та офісно-торгового центру на землях Іванівського району Одеської області (за межами населених пунктів) , частина двоповерхової будівлі складу №2 з двома підземними поверхами, площею 3 463 кв.м. (далі - Предмет застави).

Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2015 року у справі № 916/1546/15-г на користь Банку з Позичальника стягнуто заборгованість за Кредитним договором.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26 січня 2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» строком на три місяці з 27.01.2015р. по 26.04.2015р. включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_10

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015р. призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_10 строком на 1 рік з 27.05.2015р. по 26.05.2016р. включно.

02.03.2015р. Тимчасовою адміністрацією ПАТ «ІМЕКСБАНК» видано наказ №66-в «Про додаткову перевірку правочинів», згідно якого утворено комісію для проведення перевірки у складі: голова комісії ОСОБА_11, члени комісії ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, зобовязано комісію у строк до 20.03.2015р. здійснити детальну перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених або розірваних у період з 27.01.2014р. по 27.01.2015р., які підпадають під критерії, зазначені у ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», результати роботи оформити актом.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №189 від 19.10.2015р. відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ІМЕКСБАНК» у ОСОБА_10 з 20.10.2015р., призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_15 з 20.10.2015р.

Строк здійснення процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» продовжено на два роки до 26.05.2018р. включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_15 на два роки по 26.05.2018р. включно за рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №638 від 28.04.2016р.

01.09.2016р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1697, відповідно до якого відсторонено від виконання обовязків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відкликано всі повноваження ліквідатора банку у ОСОБА_15, з 05.09.2016р. призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписанням всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 з 05.09.2016р.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №261 від 29.01.2018р., зокрема, продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ „Імексбанк» на два роки за 27.05.2018р. по 26.05.2020р. включно. Продовжено повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписанням всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту управління активами ОСОБА_7 строком на два роки з 27.05.2018р. по 26.05.2020р. включно.

Як зазначає позивач, перевіркою було встановлено, що протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» за короткий проміжок часу (в основному, протягом листопада-грудня 2014 року) відбулось вилучення ліквідних предметів застави та іпотеки шляхом укладення додаткових договорів та договорів про розірвання відповідних договорів застави та іпотеки.

16.12.2014 року між Банком, Позичальником та Заставодавцем був укладений Договір про розірвання Договору застави (далі - Договір про розірвання), за умовами якого сторони дійшли згоди розірвати Договір застави.

На підставі Договору про розірвання було зареєстровано припинення обтяження заставою.

01.12.2017 року АТ «ІМЕКСБАНК» на адресу відповідачів як сторонам Договору про розірвання було направлено повідомлення про нікчемність Договору про розірвання. Проте,позивач зазначає, що дане повідомлення було проігноровано.

Вказані обставини стали підставою звернення Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (спорюваний правочин).

Отже, нікчемний правочин є недійсним в силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини).

Відповідно до ч. 2 п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тих підстав, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Матеріали справи свідчать, що кредитний договір, виконання зобовязань за яким забезпечувалося договором застави майнових прав, укладався на умовах, зокрема, забезпеченості. За цим договором заставодавець (майновий поручитель) зобовязався виконувати дії, необхідні для забезпечення дійсності заставленого права до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. За оспорюваним договором про розірвання договору застави, укладеними між сторонами, банк (кредитор) відмовився від майнових прав, переданих у заставу на забезпечення виконання зобовязання боржника за кредитним договором, тобто відмовився від власних майнових вимог. Така відмова відбулася протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Імексбанк".

Відтак, недійсність правочинів неплатоспроможного банку, згідно з якими банк відмовився від власних майнових вимог, установлено законом, такі правочини є недійсними (нікчемними) незалежно від часу їх виявлення уповноваженою особою Фонду, за умови якщо вони вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

Відтак, помилковою є позиція відповідача стосовно того, що позивачем порушено процедуру прийняття рішення про визнання правочинів нікчемними.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобовязання ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод) не втратили свого забезпечення, так як 25.12.2014р. між АТ «ІМЕКСБАНК» (Іпотекодержатель) та майновим поручителем ОСОБА_5 «Футбольний клуб «Чорноморець» (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 6134, за умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязань 41 юридичних осіб-боржників за 41 кредитними договорами, в тому числі і зобовязань ТОВ «ТК «КОНТРАКТ» за договором про відкриття кредитної лінії № 5/14 від 18.02.2014р. (із урахуванням додаткових угод).

З огляду на що, місцевий господарський суд зазначив, що у спірних правовідносинах мала місце заміна первісного забезпечення, яке було припинено на підставі спірного договору, новим забезпеченням іпотекою нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), будинок 1/20.

Також, у своєму рішенні місцевий господарський суд встановив, що банк здійснив реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки, а саме на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець".

Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснивши позасудове задоволення своїх вимог шляхом реєстрації за собою права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", ПАТ "ІМЕКСБАНК" фактично прийняв нове забезпечення та відповідно всі основні зобов'язання, які були забезпечені вказаною іпотекою, відтак, у т.ч. зобов'язання ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТ» є припиненими.

Судова колегія не погоджується з вищезазначеними твердженнями суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вже було встановлено, договір про розірвання договору застави майнових прав, укладений на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, внаслідок його укладення банк відмовився від своїх вимог, що випливали з вказаного договору.

Тому висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним у зв'язку з тим, що замість припиненого спірним договором забезпечувальних зобов'язань банк прийняв в іпотеку інше майно, отже відсутній передбачений ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" критерій правомірності рішення уповноваженої особи про визнання правочину нікчемним - факт безоплатної відмови ПАТ "Імексбанк" від власних майнових вимог, суперечить зазначеній вище нормі закону, відповідно до якої безоплатність має значення лише у випадку, коли банк здійснив відчуження майна. У випадку відмови від власних майнових вимог оплатність чи безоплатність відмови не впливає на вирішення питання про нікчемність правочину.

Таким чином, висновок про те, що у спірних правовідносинах мала місце заміна первісного забезпечення, яке було припинено на підставі спірного договору, новим забезпеченням, є помилковим.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду від 04.04.2018 року по справі № 914/1316/16, від 12.03.2018 року по справі № 914/1317/16.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ані протокол засідання кредитного комітету АТ «ІМЕКСБАНК» від 27.11.2014 року №92/3, ані зміст нікчемного договору не містить посилань на взаємозалежність розірвання договору застави майнових прав та укладення іпотечного договору з іншою особою, ані твердження про заміну забезпечення.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та приймаючи до уваги всі обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваного рішення не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК задоволенню.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2018р. по справі №916/3157/17 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним нікчемний договір про розірвання договору застави майнових прав від 18.02.2014, укладений 16.12.2014 між сторонами Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК, Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ та Товариство з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ, предметом якого виступали майнові права, що випливають з договору від 05.12.2013 року, з додатковою угодою № 1 до нього від 18.08.2014 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНІНВЕСТСЕРВІС», дольова участь у будівництві логістичного та офісно-торгового центру на землях Іванівського району Одеської області (за межами населених пунктів), частина двоповерхової будівлі складу №2 з двома підземними поверхами, площею 3 463 кв.м.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ (35000, Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Нова, буд. 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ (35000, Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Нова, буд. 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК(65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд. 12-А, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 28.11.2018 року.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Принцевська Н.М.