СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа № 905/396/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Склярук О.І.

при секретарі Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

позивача не зявився

відповідача директор ОСОБА_1

адвокат ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПП Н-Транс, м. Маріуполь Донецької області (вх. № 589Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 23.05.2018 у справі № 905/396/18 (повний текст підписано 04.06.2018 в приміщенні зазначеного суду суддею Величко Н.В.)

за позовом комунального підприємства Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління, м. Маріуполь Донецької області

до приватного підприємства Н-Транс, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 87965,10грн.

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно тролейбусне управління» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Н Транс» заборгованості у сумі 87 965,10 грн., яка складається з суми основного боргу за договором № 783 від 30.12.2016 у розмірі 46 703,34 грн., інфляційних втрат у розмірі 4 249,71 грн., 10 % річних у розмірі 3 648,08 грн., пені у розмірі 9 770,80 грн. та з суми основної заборгованості за договором № 54 від 01.02.2017 у розмірі 22969,77 грн., пені у розмірі 623,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було порушено умови договору про надання послуг №783 від 30.12.2016 в частині оплати наданих послуг та договору про реструктуризацію заборгованості №54 від 01.02.2017 в частині оплати чергових платежів, у зв'язку з чим просить стягнути заборгованість за вказаними договорами, пеню, а також інфляційні втрати та річні на підставі ст.625 ЦК України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: розрахунок позовних вимог, договір реструктуризації заборгованості № 54 від 01.02.2017, договір № 767 від 17.08.2015, договір № 80 від 26.03.2016 з додатковими угодами, акти прийому-передачі наданих послуг до договору № 80 від 26.03.2016, акти прийому-передачі наданих послуг до договору № 783 від 30.12.2016, акт прийому-передачі наданих послуг до договору № 767 від 31.08.2015, претензію від 30.08.2017 № 1-10/1200 з описом вкладення у цінний лист, відомості виконаного руху за маршрутами.

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.05.2018 по справі № 905/396/18 позовні вимоги КП «Маріупольське трамвайно тролейбусне управління» до ПП «Н-Транс» про стягнення 87 965,10 грн., задоволено.

Стягнуто з ПП «Н Транс» (ідентифікаційний код 31190976, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, буд. 82) на користь КП «Маріупольське трамвайно тролейбусне управління» (ідентифікаційний код 05393725, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 92) заборгованість за договором № 54 від 01.02.2017 у розмірі 22969,77 (двадцять дві тисячі девятсот шістдесят девять тисяч гривень 77 коп.), пеню у розмірі 623,40 (шістсот двадцять три гривні 40 коп.).

Стягнуто з ПП «Н Транс» (ідентифікаційний код 31190976, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, буд. 82) на користь КП «Маріупольське трамвайно тролейбусне управління» (ідентифікаційний код 05393725, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 92) заборгованість за договором №783 від 30.12.2016 у розмірі 46703,34 (сорок шість тисяч сімсот три гривні 34 коп.), інфляційні втрати у розмірі 4249,71 (чотири тисячі двісті сорок девять гривень 71 коп.), 10 % річних у розмірі 3648,08 (три тисячі шістсот сорок вісім гривень 08 коп.), пеню у розмірі 9770,80 (девять тисяч сімсот сімдесят гривень 80 коп.).

Стягнуто з ПП «Н Транс» (ідентифікаційний код 31190976, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, буд. 82) на користь КП «Маріупольське трамвайно тролейбусне управління» (ідентифікаційний код 05393725, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 92) судовий збір у сумі 1762,00 ( тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Не погодившись з ухваленим, судом першої інстанції рішенням, ПП Н-Транс, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, на те, що висновки місцевого господарського суду стосовно прострочення ПП «Н-ТРАНС» виконання з оплати вартості послуг є безпідставними та необґрунтованими, оскільки підставою для висновку про наявність чи відсутність порушення стороною договірного зобов'язання з оплати вартості наданих послуг є визначення строку настання такого платежу (платежів).

Так, за п.3.2. договору №767 на надання послуг від 17.08.2015р. оплата проводиться в строк до 10 числа наступного за звітним місяця.

Аналогічно і за п.п.3.2. договору №80 на надання послуг» від 26.03.2016р. оплата проводиться в строк до 15 числа наступного за звітним місяцем.

Поняття «звітний місяць» у зазначених договорах не визначене: який саме місяць сторони вважали звітним і відносно до якого саме звіту такий місяць мав бути облікований.

У разі такої невизначеності строку виконання зобов'язання з оплати вартості наданих послуг, на думку заявника, підстави для висновків про порушення такого строку (не визначеного сторонами в договорах відсутні, оскільки в договорах відсутній строк (термін) виконання зобов'язання. Позивачем не надано доказів пред'явлення до ПП «Н-ТРАНС» письмових вимог, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, з погашення, як за його твердженням, заборгованості з оплати вартості наданих послуг за договорами №767 від 17.08.2015 та №80 від 26.03.2016, а отже і строк оплати та таких послуг при умові їх надання не виник.

Також, апелянт вважає, що акт про виконання наданих послуг ПП «Н-ТРАНС» Міською диспетчерською службою КП «Маріупольське ТТУ» від 31.08.2015 не є належною, передбаченою договором №767 на надання послуг від 17.08.2015 підставою для оплати послуг, оскільки, по-перше, зазначений акт складений про надання послуг з диспетчерського обслуговування маршрутних автобусів без зазначення того, ким такі послуги надані, на користь кого послуги надані, належності маршрутних автобусів, стосовно яких здійснювалось диспетчерське обслуговування; по-друге, в акті міститься посилання про його складання згідно з розділом 3.1. договору №767 від 17.08.2015 в той час, як у вказаному договорі розділ 3.1. відсутній. В договорі міститься п.3.1. щодо вартості послуг, але в ньому, на думку апелянта, не включено жодної умови щодо складання будь-яких актів, по-третє, в акті відсутні відомості як про прийняття та передачу послуг, так і про їх замовників та виконавців. В звязку з відсутністю акту приймання-передачі наданих послуг, підписаного сторонами, відсутні обґрунтування як факту надання послуг, так і підстав для їх оплати. На думку апелянта, даний взагалі відсутній.

Крім того, як зазначає апелянт, незважаючи на те, що договір №767 на надання послуг від 17.08.2015 був чинним з 18.08.2015 по 31.12.2015, позивачем не надано жодного доказу щодо виконання ним умов зазначеного договору протягом його чинності. Більш того, позивачем не долучено до господарської справи №905/396/15 жодного доказу направлення акту від 31.08.2015 до ПП «Н-ТРАНС» на суму 3838,60 грн. Також зазначає, що ПП «Н-ТРАНС» акт від 31.08.2015 не отримувало, а наявний у ньому підпис, вчинений від імені його директора ОСОБА_1, останнім не виконувався.

Ще однією підставою для скасування оскаржуваного рішення апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково було стягнуто на користь позивача кошти у розмірі 39485, 28 грн., оскільки були відсутні підстави для стягнення даної заборгованості за актами приймання-передачі наданих послуг з 31.08.2016 по 31.12.2016, так як договір №80 на надання послуг від 26.03.2016 був чинним з 26 березня 2016 року по 31 липня 2016 року, жодної угоди щодо продовження строку дії вказаного договору сторонами не укладалось. В звязку з цим, послуги, надані КП «МТТУ» на користь ПП «Н-ТРАНС» за період з 01.08.2016 по 31.12.2016, за правовим характером є не договірними, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за якими не заявлялись.

Крім того, апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання заборгованість за договорами №767 від 17.08.2015, №80 від 26.03.2016р., про що, як на думку суду, свідчить укладений договір №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості. Так, апелянт зазначає, що даним договором відповідач лише зобовязався забезпечити своєчасне погашення боргу за договорами, згідно з умовами, визначеними цим договором.

Окрім того, місцевий господарський суд при вирішенні спору в оскаржуваному рішенні послався лише на акти приймання-передачі наданих послуг за договорами №767 від 17.08.2015 та №80 від 26.03.2016, з якими ПП «Н-ТРАНС» не погоджується, та у відсутність жодного доказу про оплату вартості таких послуг, дійшов, на думку апелянта, помилкового висновку про наявність заборгованості ПП «Н-ТРАНС» перед КП «МТТУ» за договором №54 про реструктуризацію заборгованості від 01.02.2017 у сумі 22 969,77 грн.

Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції було неправомірно задоволено вимоги про стягнення пені, оскільки підстави для стягнення такої пені відсутні. Так, п. 5.1 договору, на який посилається суд, зазначено лише про нарахування пені в розмірі 0,01 відсоток за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу. При цьому не вказано, ані про виплату пені відповідачем на користь позивача, ані суми, з врахуванням якої підлягає нарахування пені. Крім того, позивач, вказавши в позовній заяві про оплату відповідачем 02.03.2017 4 593 грн. 95 коп., при розрахунку пені безпідставно включив зазначену суму в оплату заборгованості за березень 2017р., а не за лютий 2017р., внаслідок чого сума пені була необґрунтовано збільшена з 609,16 грн. до 623,40 грн.

Щодо стягнення за договором №783 від 30.12.2016 на надання послуг апелянт зазначає, п.3.2, як і в попередніх договорах, строк внесення плати за надання послуг визначений як до 15 числа наступного за звітним місяцем. З підстав, викладених щодо договору №767 на надання послуг від 17.08.2015 та договору №80 на надання послуг від 26.03.2016р., ПП «Н-ТРАНС» вважає, що строк сплати вартості наданих послуг за договором №783 надання послуг від 30.12.2016 не настав до теперішнього часу, оскільки позивачем не надана письмова вимога про оплату вартості наданих послуг, а тому стягнення судом грошової суми в розмірі 46 703,34 грн. є протиправним.

Крім того, на думку апелянта, господарським судом першої інстанції проігнорований той факт, що договір №783 на надання послуг від 30.12.2016 був чинним з 01.01.2017р. по 30.06.2017р. Сторони не продовжували строк його дії. Так, судом до стягнутої на користь КП «МТТУ» грошової суми в 46 703,34 грн. була включена вартість наданих в період з 01 по 26 липня 2017 року послуг, визначена за актом приймання-передачі послуг до договору №783 від 30 грудня 2016 від 26 липня 2017 року у сумі 5438,22 грн., який на адресу відповідача не надходив.

Окрім того, на думку апелянта, господарський суд першої інстанції в якості доказу надання КП «МТТУ» на адресу ПП «Н-ТРАНС» за договором №783 на надання послуг від 30.12.2016 послуг в період з 01 по 26 липня 2017 року послався на відомості виконання руху, які не є належними доказами. В звязку з цим, відповідач вважає, що вартість наданих КП «МТТУ» на користь ПП «Н-ТРАНС» послуг за договором №783 на надання послуг від 30.12.2016 в період його чинності з 01.01.2017 по 30.06.2917 складає 41 265,12 грн., строк оплати якої ще не настав.

Також апелянт не погоджується зі стягненням з нього на користь позивача пені у сумі 9770,80 грн., оскільки п. 4.2. договору №783 на надання послуг від 30.12.2016 не зазначено, стосовно якої суми має обчислюватись пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 905/396/18 відновлено ПП « Н-Транс», м. Маріуполь Донецької області пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 23.05.2018 (повний текст підписано 04.06.2018) у справі №905/396/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №905/396/18. Зобовязано позивача до 20.08.2018 включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2018 справу №905/396/18 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 прийнято справу № 905/396/18 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Призначено справу № 905/396/18 до розгляду на 28.11.2018.

В судове засідання, призначене на 28.11.2018 представник позивача не зявився, звернувся з клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце засідання суду, наявність клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі - підприємство, позивач) та ПП «Н Транс» (далі перевізник, відповідач) були укладені договори № 767 від 17.08.2015, № 80 від 26.03.2016 про надання послуг.

Відповідно до вказаних договорів, перевізник доручає підприємству, що володіє мережею диспетчерських (операторських) пунктів, на платній основі надавати перевізнику такі послуги з диспетчерського обслуговування пасажирського транспорту (п.1.1. договорів № 767 від 17.08.2015, № 80 від 26.03.2016): 1.1.1. Облік руху автобусів, що працюють в режимі маршрутного таксі, а також невиїзд їх на лінію. 1.1.2 Контроль за станом і якістю обслуговування автобусних маршрутів. 1.1.3. Регулювання руху при відхиленнях від розкладів і відновлення порушеного руху. 1.1.4. Управління рухом автобусів з метою поліпшення якості обслуговування пасажирів та підвищення ефективності використання автобусів. 1.1.5. Контроль над своєчасним випуском рухомого складу на лінію. 1.1.6. Координація роботи автомобільного транспорту з іншими видами пасажирського транспорту. 1.1.7. Консультування перевізника з питань організації пасажирських перевезень. 1.1.8 Послуги по розробці і складання паспорта маршруту.

Розділом 3 договорів № 767 від 17.08.2015 та № 80 від 26.03.2016 встановлено порядок розрахунків за послуги, передбачені п.1.1.1п.1.1.7 договорів, які надаються перевізнику.

Так, відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5 за договором № 767 від 17.08.2015 перевізник сплачує підприємству за послуги, передбачені п.1.1.1- 1.1.7 цього договору грошові кошти в розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн. в місяць за одиницю транспортного засобу. Невиїзд автобуса на лінію не є підставою для перерахунку за послуги, передбачені цим договором. Оплата здійснюється в термін до 10 числа наступного за звітним місяця, згідно акту прийому-передачі наданих послуг, підписаного сторонами. Оплата здійснюється готівкою через касу підприємства або шляхом перерахування коштів за безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок підприємства. За послуги, передбачені п.п. 1.1.8 перевізник сплачує підприємству грошові кошти в сумі 385,06 грн. (Триста вісімдесят п'ять грн. 06 коп.) одноразово, протягом 3-х банківських днів з дня підписання акта прийому-передачі наданих послуг. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати вартість послуг за цим договором може бути змінена підприємством, про що повідомляється перевізник. Рахунок на оплату із зазначенням зміненої вартості вважається належним повідомленням. За транспортні засоби, що працюють в режимі «резерв» перевізник вносить оплату підприємству за фактичну кількість відпрацьованих днів.

Згідно з п. 4.1. договору № 767 від 17.08.2015 за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

Цей договір діє з 18.08.2015 по 31.12.2015 (п. 6.1. договору № 767 від 17.08.2015, а.с.28)

Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5 за договором № 80 від 26.03.2016 перевізник сплачує підприємству за послуги, передбачені п.п. 1.1.1- 1.1.7 цього договору грошових коштів в розмірі 11,67 грн. (одинадцять гривень шістдесят сім копійок) в т.ч. ПДВ, за 1 одиницю транспортного засобу в день обслуговування. Днем обслуговування вважається 1 (один) календарний день в який автомобіль перевізника вийшов на лінію і отримав позначку диспетчера. У разі сходу з лінії автотранспортного засобу протягом дня обслуговування, перевізник зобов'язується здійснити оплату за повний день обслуговування. Оплата здійснюється в термін до 15 числа наступного за звітним місяцем, згідно акту приймання-передачі наданих послуг оформленого міської диспетчерської службою. Замовник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) календарних днів, з дня отримання від виконавця акта прийому-передачі наданих послуг, підписати акт, або направити виконавцю мотивовану відмову від його підписання. У разі не направлення мотивованої відмови встановлений термін, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним замовником і має юридичну силу одностороннього акту. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів за безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок підприємства. За послуги, передбачені п.п. 1.1.8 перевізник сплачує підприємству грошові кошти в сумі 385, 06 грн. (Триста вісімдесят п'ять грн. 06 коп.) Одноразово, протягом 3-х банківських днів з дня підписання акта приймання-передачі наданих послуг. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати вартість послуг за цим договором може бути змінена підприємством, про що повідомляється перевізник. Рахунок на оплату із зазначенням зміненої вартості вважається належним повідомленням.

Згідно з п. 4.1. договору № 80 від 26.03.2016 за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

Цей договір діє з 26.03.2016 по 31.07.2016. ( п. 6.1. договору № 80 від 26.03.2016, а.с.31)

У додатках до цих договорів сторонами визначено Перелік транспортних засобів, що належать відповідачу і здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах міста (а.с.29 зворотній бік, а.с.32 зворотній бік).

Додатковою угодою № 1 від 27.10.2016 до договору №80 від 26.03.2016 сторони внесли зміни в додаток до договору № 80 від 26.03.2016 року шляхом виключення з переліку транспортних засобів автобус Богдан держ. номер НОМЕР_1, і внесення, до переліку транспортних засобів, автобус Богдан держ. номер НОМЕР_2 (а.с.33).

З матеріалів справи вбачається, що КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» належним чином виконувало зобов'язання за договорами № 767 від 17.08.2015, № 80 від 26.03.2016 щодо надання комплексу послуг передбачених зазначеними договорами. Про такі обставини свідчать наявні у матеріалах справи акти прийому-передачі наданих послуг від 31.08.2015 на загальну суму 3838,60 грн. до договору № 767 від 17.08.2015 (а.с.30), акти прийому-передачі наданих послуг до договору № 80 від 26.03.2016, у тому числі: від 31.03.2016 на суму 1598,79 грн.; від 30.04.2016 на суму 8285,70 грн., від 31.05.2016 на суму 7725,54 грн., від 30.06.2016 на суму 7702,20 грн., від 31.07.2016 на суму 7363,77 грн., від 31.08.2016 на суму 7585,50 грн., від 30.09.2016 на суму 7807,23 грн., від 31.10.2016 на суму 8169,01 грн., від 30.11.2016 на суму 8052,30 грн., від 31.12.2016 на суму 7871,24 грн. (а.с.34-43), підписані обома сторонами без розбіжностей.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що в порушення умов вищевказаних договорів відповідач не здійснював оплату за надані послуги у встановлені строки, що призвело до утворення заборгованості на загальну суму 27 563,72грн.

Відповідачем була визнана заборгованість за надані послуги згідно договорів № 767 від 17.08.2015, № 80 від 26.03.2016, про що свідчить укладений договір №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості.

За умовами цього договору, підприємство надає боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за договорами №767 від 17.08.2015 та №80 від 26.03.2016 на загальну суму 27 563,72 грн. строком на 6 місяців.

За умовами договору про реструктуризацію заборгованості, оплата суми боргу проводиться згідно наступного графіка, не пізніше останнього робочого дня місяця: у лютому 2017 4 593,95 грн.; у березні 2017 4 593,95 грн.; у квітні 2017 4 593,95 грн.; у травні 2017 4593,95 грн.; у червні 2017 4 593,95 грн.; у липні 2017 4 593,97 грн.

У пункті 3.1 договору № 54 від 26.03.2016 сторонами визначено, що боржник зобовязався забезпечити погашення боргу за договором згідно з умовами, визначеними цим договором.

Пунктом 5.1. договору про реструктуризацію заборгованості передбачено, що у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотків, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 6.1. договору про реструктуризацію заборгованості).

За поясненнями позивача, що не спростовано відповідачем, ПП «Н-Транс» згідно договору № 54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості за договорами № 767 від 17.08.2015 та № 80 від 26.03.2016 сплачено лише 02.03.2017 суму у розмірі 4593,95 грн. Несплаченою залишився борг за цим договором у розмірі 22969,77 грн.

Доказів повної чи часткової оплати цієї суми відповідачем до матеріалів справи не надано.

З матеріалів справи також вбачається, що 30.12.2016 між КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі - підприємство, позивач) та ПП «Н-Транс» (далі перевізник, відповідач) укладено договір № 783 про надання послуг (а.с.44), за умовами якого, перевізник доручає підприємству, що володіє мережею диспетчерських (операторських) пунктів, на платній основі надавати перевізнику такі послуги з диспетчерського обслуговування пасажирського транспорту: 1.1.1. Облік руху автобусів, що працюють в режимі маршрутного таксі, а також невиїзд їх на лінію. 1.1.2 Контроль за станом і якістю обслуговування автобусних маршрутів. 1.1.3. Регулювання руху при відхиленнях від розкладів і відновлення порушеного руху. 1.1.4. Управління рухом автобусів з метою поліпшення якості обслуговування пасажирів та підвищення ефективності використання автобусів. 1.1.5. Контроль над своєчасним випуском рухомого складу на лінію.1.1.6. Координація роботи автомобільного транспорту з іншими видами пасажирського транспорту. 1.1.7. Консультування перевізника з питань організації пасажирських перевезень. 1.1.8 Послуги по розробці і складання паспорта маршруту.( п. 1.1. договору)

Розділом 3 договору № 783 від 30.12.2016 встановлено порядок розрахунків за послуги, передбачені п.1.1.1 п.1.1.7 договорів, які надаються перевізнику.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5 цього договору, перевізник сплачує підприємству грошові кошти в розмірі 11,67 грн. (одинадцять гривень шістдесят сім копійок) в т.ч. ПДВ, за 1 одиницю транспортного засобу в день обслуговування. Днем обслуговування вважається 1 (один) календарний день в який автомобіль перевізника вийшов на лінію і отримав позначку диспетчера. У разі сходу з лінії автотранспортного засобу протягом дня обслуговування, перевізник зобов'язується здійснити оплату за повний день обслуговування.

Оплата здійснюється в термін до 15 числа наступного за звітним місяцем, згідно акту приймання-передачі наданих послуг оформленого міської диспетчерської службою. Замовник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) календарних днів, з дня отримання від виконавця акта прийому-передачі наданих послуг, підписати акт, або направити виконавцю мотивовану відмову від його підписання у встановлений строк. У разі не направлення мотивованої відмови встановлений термін, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним замовником і має юридичну силу одностороннього акту. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів за безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок підприємства.

За послуги, передбачені п.п. 1.1.8 перевізник сплачує підприємству грошові кошти в сумі 385,06 грн. (триста вісімдесят п'ять грн. 06 коп.) одноразово, протягом 3-х банківських днів з дня підписання акта приймання-передачі наданих послуг. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати вартість послуг за цим договором може бути змінена підприємством, про що повідомляється перевізник. Рахунок на оплату із зазначенням зміненої вартості вважається належним повідомленням.

Пунктом 4.5. договору визначено, що за порушення порядку оплати, передбаченого розділом 3 цього договору, перевізник сплачує підприємству суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 10% річних з простроченої суми, а також пеню на кожен день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня протягом всього часу прострочення оплати.

Цей договір діє з 01.01.2017 по 30.06.2017. (п. 6.1. договору № 783 від 30.12.2016).

У додатку до цього договору сторонами обумовлено перелік транспортних засобів, що належать відповідачу і здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах міста (а.с.45 зворотній бік).

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Н-Транс» отримувало від позивача послуги згідно договору № 783 від 30.12.2016 в період з січня 2017 по липень 2017 року включно, про що між сторонами підписувались без заперечень акти прийому-передачі наданих послуг, у тому числі: від 31.01.2017 на суму 7293,75 грн., від 28.02.2017 на суму 6675,24 грн., від 31.03.2017 на суму 7188,72 грн., від 30.04.2017 на суму 6593,55 грн., від 31.05.2017 на суму 6593,55 грн., від 30.06.2017 на суму 6920,31 грн. (а.с.46 - 51)

Одночасно, акт приймання-передачі наданих послуг за липень 2017 року на суму 5438,22 грн. відповідачем не підписано.

Абзацом другим пункту 3.2 договору № 783 від 30.12.2016 передбачено, що замовник зобовязаний протягом 5 (пяти) календарних днів з дня отримання від виконавця акту приймання-передачі наданих послуг підписати акт або направити виконавцю мотивовану відмову від його підпису. У випадку не направлення мотивованої відмови у встановлений строк, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним замовником і має юридичну силу одностороннього акту.

Фактичне надання позивачем послуг відповідачу у липні 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями виконаного руху (а.с.56-176)

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні і відповідачем не надано мотивованих зауважень та відмови від підписання цього акту прийому-передачі наданих послуг за липень 2017 року у порядку, встановленому умовами договору № 783 від 30.12.2016, фактичне надання послуг відповідачу підтверджується наявними у справі відомостями виконаного руху, тому обсяг наданих послуг у липні 2017 року вважається прийнятим та погодженим відповідачем. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, заборгованість ПП «Н-Транс» за договором № 783 від 30.12.2016 склала 46703,34 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до відповідача з претензією від 30.08.2017 № 1-10/1200 на суму 64106,52 грн., яка була направлена відповідачу листом з описом вкладення 08.09.2017 (а.с.53-54).

За змістом претензії, позивач просив відповідача сплатити заборгованість за договором № 783 від 30.12.2016 та договором від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості за договорами № 767 від 17.08.2015 та № 80 від 26.03.2016.

Відповідь на цю претензію з боку відповідача в матеріалах справи відсутня, як відсутні і докази повної чи часткової сплати сум, визначених в цій претензії.

Предметом розгляду у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача боргу у загальному розмірі 87965,10 грн., що складається з основного боргу по договору № 783 від 30.12.2016 у розмірі 46703,34 грн., інфляційних втрат за період березень 2017січень 2018 у розмірі 4249,71 грн., 10 % річних за період з 15.02.2017 по 20.02.2018 у розмірі 3648,08 грн., пені за період з 15.02.2017 по 20.02.2018 у розмірі 9770,80 грн. та з суми основного боргу за договором № 54 від 01.02.2017 у розмірі 22969,77 грн., суми пені за період з 01.03.2017 по 20.02.2018 у розмірі 623,40 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1ст.611 Цивільного кодексу України).

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано, що ПП «Н-Транс» не виконано взятих на себе зобовязань у порядку і строки, встановлені договором № 54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості за договорами № 767 від 17.08.2015 та № 80 від 26.03.2016, заборгованість у розмірі 22969,77 грн. на користь Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» не сплачено.

Отже, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу та предявлено до стягнення разом з боргом пеню у розмірі 623,40 грн., обумовлену сторонами у п.5.1 договору № 54 від 01.02.2017.

Розрахунок позивача є арифметично вірним, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано наявність заборгованості ПП «Н-Транс» перед КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» за договором № 783 від 30.12.2016 у розмірі 46703,34 грн., тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими та задовольняються у повному обсязі.

Оскільки матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт неналежного виконання договірних відносин перед позивачем в частині оплати отриманих послуг за договором № 783 від 30.12.2016, тому позивач здобув право вимагати у відповідача сплати боргу з урахуванням інфляційних втрат, річних та пені, як це передбачено ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 4.2 договору.

При цьому колегія суддів враховує, що ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторонами у п.4.2 договору встановлений інший розмір річних (10 %), тому позивачем обґрунтовано здійснено розрахунок річних виходячи з умов саме договору № 783 від 30.12.2016, що відповідає положенням ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Здійснений позивачем розрахунок 10% річних, інфляційних втрат та пені, перевірений колегією суддів, є обґрунтованим та арифметично вірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у предявленому до стягнення розмірі.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства, дослідивши умови договорів, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам які наявні в матеріалах справи та на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів на спростування заявлених до стягнення сум.

Так, щодо тверджень апелянта про те, що він не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання заборгованість за договорами №767 від 17.08.2015, №80 від 26.03.2016р., про що, як на думку суду, свідчить укладений договір №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалі справи, між позивачем та відповідачем на підставі ст. 604 ЦК України укладено договір №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості. За умовами цього договору, підприємство (КП «МТТУ») надає боржнику (ПП «Н-ТРАНС») розстрочку у погашені заборгованості за договорами №767 від 17.08.2015 та № 80 від 26.03.2016 на загальну суму 27 563,72 гривні, строком на шість місяців. Оплата суми боргу проводиться згідно графіка, не пізніше останнього робочого дня місяця: у лютому 2017 - 4 593,95 гривень; у березні 2017 -4 593.95 гривень, у квітні 2017 - 4 593,95 гривень; у травні 2017 - 4 593,95 гривень; у червні 2017-4 593.95 гривень, у липні 201 7 - 4 593.97 гривень.

Пунктом 3.1 договору №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості сторонами визначено, що боржник зобов'язується забезпечити своєчасне погашення боргу за договорами згідно з умовами, визначеними цим договором.

Отже, виходячи з вищевикладеного вбачається, що у відповідача виникли зобов'язання щодо виконання договору №54 від 01.02.2017 про реструктуризацію заборгованості, які відповідач зобов'язався своєчасно виконувати згідно з умовами, які визначені у договорі №54 від 01.02.2017. Крім того. Відповідач підписав договір та скріпив його печаткою, чим виразив свою згоду з усіма умовами договору.

В судовому засіданні представник відповідача стверджував, що договір №54 від 01.02.2017 за свою суттю є договором про забезпечення виконання основного зобовязання (договором про неустойку).

Колегія суддів відкидає це заперечення, оскільки системний аналіз змісту даного правочину свідчить, що предметом даного договору є саме виконання грошового зобовязання у встановлений строк. Жодний з пунктів договору, включаючи і п. 3.1., на який посилається відповідач, не може бути витлумачений як домовленість сторін про неустойку.

Також, в апеляційній скарзі відповідач наполягає, що виконав умови договору №54 про реструктуризацію заборгованості від 01.02.2017 та забезпечив своєчасне погашення боргу за договорами, але жодного доказу про сплату заборгованості ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав.

Також у апеляційній скарзі відповідач вказує, що підстави для стягнення пені відсутні з огляду на те, що у договорі не вказано ані про виплату пені відповідачем на користь позивача, ані суми, з якої підлягає нарахування пені.

Колегія суддів вважає дані твердження юридично неспроможними, оскільки відповідно до п. 5.1. договору реструктуризації заборгованості №54 від 01.02.2017 передбачена відповідальність за порушення строків внесення плати, а саме, у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня в розмірі 0.01%, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше ніж 100% загальної суми боргу.

Відповідно п. 5.2. договору реструктуризації заборгованості №54 від 01.02.2017 передбачено, що за невиконання зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за своєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Крім того, в цій частині колегія суддів зазначає, що виконання зобовязання боржником повинно здійснюватися із додержанням принципів розумності, добросовісності і справедливості. Твердження боржника про те, що йому «невідомо, з якої суми вираховувати пеню» та «незрозуміла ставка пені», не відповідають ані принципу розумності, ані принципу добросовісності.

Також, відповідач, у апеляційній скарзі стверджує про помилку у розрахунку пені за договором №54 від 01.02.2017, мотивуючи тим, що позивач при розрахунку пені безпідставно включив зазначену суму сплачену відповідачем 02.03.2017 у розмірі 4 593,95 гривень, в оплату заборгованості за березень 2017, а не за лютий 2017.

Колегія суддів вважає дані твердження також юридично неспроможними, оскільки відповідно до п. 1 договору №54 від 01.02.2017 оплата суми заборгованості проводиться згідно встановленого графіка не пізніше останнього робочого дня місяця. Отже оплата за лютий 2017 повинна була бути здійсненна не пізніше 28.02.2017. Відповідач не спростовує факт здійснення оплати заборгованості у сумі 4 593,95 гривень 02.03.2017 року. Отже сума сплачена відповідачем 02.03.2017 у розмірі 4 593,95 гривень зараховується за погашення платежу за березень 2017 р.

Також, відповідач у своїй апеляційній скарзі вважає, що строк сплати по договору не настав, оскільки йому незрозумілі умови п. 3.2 договору, яким передбачено, що оплата здійснюється у строк до 15 числа наступного за звітним місяця, відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг, оформленого міською диспетчерською службою. Однак, пунктом 3.1. розділу 3 договору №783 від 30.12.2016 «Порядок розрахунків» передбачено, що ПП «Н-Транс» сплачує КП «МТТУ» за послуги передбачені п.п. 1.1.1.-1.1.7. договору грошові кошти у розмірі 11,67 гривень в т.ч. ПДВ, за одиницю транспортного засобу в день обслуговування. Днем обслуговування вважається 1 календарний день в який автомобіль ПП «Н-Транс» виїхав на лінію та отримав відмітку диспетчера.

Крім того, в матеріалах справи містяться акти прийому передачі наданих послуг в яких вказується, між ким складений відповідний акт та послуги за який місяць надані і в якому об'ємі та вказано перелік транспортних засобів.

Крім того, відповідач підписав договір №783 від 30.12.2016, отже погодив і відповідно зрозумів усі умови даного договору і згідно ст. 628 Цивільного кодексу України повинен їх виконувати. Крмі того, і в цій частині колегія суддів відзначає, що вищевикладені заперечення боржника не відповідають ані принципу розумності, ані принципу добросовісності.

Також, відповідач, у своїй апеляційній скарзі зазначає, що не вважає відомості виконаного руху належними доказами, які свідчать про надання послуг за липень 2017 року. Колегія суддів не погоджується з даним твердженнями апелянта, оскільки відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Оскільки у відомостях виконаного руху, які є в матеріалах справи, вказані дата складання, номер маршруту, номер транспортного засобу, номер графіка по якому працював транспортних засіб відповідача, прізвище співробітника КП «МТТУ» який зробив відповідний запис. Також слід зазначити, що відповідно по п. 2.2.4. договору №783 від 30.12.2016 перевізник (ПП «Н-ТРАНС») зобов'язаний забезпечити внесення регулярних відміток рейсів водіями у оператора диспетчерського (операторського) пункту підприємства (КП «МТТУ») з відкриттям і закриттям листів регулярності руху. Отже, відповідач володіє відомостями про надані йому послуги на підставі листів регулярності руху.

Щодо тверджень про безпідставність нарахування пені у сумі 9 770,80 гривень за договором №783 від 30.12.2016 з посиланням на ч. 6 ст. 232 ГК України, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов спірного договору № 783, п. 4.2 договору встановлений інший період нарахування штрафних санкцій.

Так, п. 4.2 договору №783 від 30.12.2016 передбачена відповідальність за порушення порядку оплати грошових коштів передбачених розділом 3 цього договору, а саме за несвоєчасну оплату послуг перевізник (ПП «Н-Транс») сплачує підприємству (КП «МТТУ») суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 10% річних з простроченої суми, а також пеню за кожен день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, протягом усього часу прострочення оплати. Отже, укладеним між сторонами договором передбачено більшу тривалість даного періоду.

Щодо викладених в апеляційній скарзі інших доводів, то вони вже були обґрунтовано спростовані судом першої інстанції, і колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваному рішенні мотивами відхилення доводів скаржника, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 23.05.2018 у справі № 905/396/18 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП Н-Транс, м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 23.05.2018 у справі № 905/396/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 23.05.2018 у справі № 905/396/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 03.12.2018.

Відповідно ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя О.І. Склярук