ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22.11.2018 Справа № 920/915/18
Суддя господарського суду Сумської області Спиридонова Н.О., розглянувши заяву № 20 від 13.11.2018 Комунального підприємства «Теплогарант» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Садова, 39-а) до боржника - Фізичної особи - підприємця Пархоменка Володимира Леонідовича (41634, АДРЕСА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Фізичної особи - підприємця Пархоменка Володимира Леонідовича 74556,60 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії відповідно договору № 6 від 10.10.2007, укладеного між сторонами,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплогарант» звернулося до господарського суду Сумської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пархоменка Володимира Леонідовича 74556,60 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії відповідно договору № 6 від 10.10.2007, укладеного між сторонами, з яких: 65498,12 грн. основний борг, 4473,61 грн. пеня, 4584,87 грн. 7% штраф.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову у видачу судового наказу з огляду на наступне.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом статей 148, 154 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Відповідно до ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, наказне провадження - це особливий спрощений вид господарського судочинства, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом. При цьому, наявність безспірної вимоги заявника підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Тобто, виходячи із приписів даної норми, суд доходить висновку, що при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, мають зазначатися всі докази, що підтверджують обставини виникнення вимоги, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Між тим, господарський суд позбавлений можливості встановити наявність боргу боржника в розмірі 65498,12 грн., за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді, оскільки заявником не надано документів, що підтверджують викладені у заяві обставини, не надано належні докази постачання теплової енергії, виставлених рахунків за спожиту теплову енергію, тощо. Також заявником не надано докази часткової сплати боржником отриманих послуг.

Разом з тим заявник просить видати наказ і в частині стягнення з боржника 4473,61 грн. пені, 4584,87 грн. 7% штрафу посилаючись на п. 6.5. договору та ст.. 231 ГК України. Проте, пунктом 6.5. договору № 6/2007 від 10.10.2007 не передбачено стягнення пені та 7% штрафу за прострочення виконання зобов'язання. Отже, вимоги про стягнення пені та штрафу за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно із п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня та штраф за своєю правовою природою є видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо така відповідальність була передбачена договором.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 148, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Теплогарант» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Садова, 39-а) у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Пархоменка Володимира Леонідовича (41634, АДРЕСА_1 74556,60 грн. заборгованості за договором постачання теплової енергії в гарячій воді № 6 від 10.10.2007.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст. 256 ГПК України.

Ухвала підписана 22.11.2018.

Суддя Н.О. Спиридонова