ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/734/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.

секретар судового засідання Максимів Н. Б.

за участю:

від відповідача:ОСОБА_1 -начальник юридичного відділу, довіреність №66 від 13.08.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмежною відповідальністю "Надра-2020", вул. М. Каганця 16А, офіс 1,смт. Коропець, Монастириський район, Тернопільська область,48370

до відповідача: Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України" вул. Є. Петрушевича, буд.1,м. Івано-Франківськ,76004

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Надра-2020" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК " Автомобільні дороги України" про стягнення коштів в сумі 221 314,36 грн., з яких: 220 400,00грн.-основний борг, 815,18грн. - 3% річних та 99,18грн.-пеня. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань по договору поставки товарів №03/05//18-2 від 03.05.2018 в частині оплати коштів за поставлений товар, у відповідача виникла заборгованість в сумі 221 314,36 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.09.2018. Ухвалою від 20.09.2018 відкладено підготовче засідання на 16.10.2018. В судовому засіданні 16.10.2018 оголошено перерву до 24.10.2018.Ухвалою суду від 24.10.18 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 20.11.18.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав суду заяву(вх.18019/18 від 19.11.18) про розгляд справи без участі представника. При цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача подав суду письмовий відзив на позов в якому проти позову не заперечив, однак просить суд при прийнятті рішення по справі розстрочити його виконання на 7 календарних місяців рівними частинами. Про що зазначив також і в заяві (вх.№ 16110/18 від 24.10.18) .

Розглянувши документи і матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

03.05.2018 між сторонами укладено договір поставки товарів № 03/05/18-2 .

Згідно п.1.1. Договору продавець зобов"язався поставляти та передавати у власність покупця товар, а покупець, в свою чергу, приймати та оплачувати вказаний товар.

На виконання умов Договору позивачем 30.05.18 здійснено поставку товару (нафтопродуктів) відповідачу на загальну суму 220 400,00грн.,що підтверджується товарно-транспортною накладною від 30.05.18 та видатковою накладною №512 від 30.05.18, які скріплені підписами та печатками обох сторін.

Умовами договору передбачено, що покупець зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлений товар.(п.6.1.1) Розрахунки за придбаний товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку продавця за умови отримання від нього всіх документів що підтверджують поставку(п.4.1).Зокрема, у відповідності до п.4.2 та 5.1,5.4, передача товару продавцем та виконання обов"язку з його продажу підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними.

З наведеного вище вбачається, що позивач свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі та підтвердив їх наявними в справі доказами.

Однак, відповідач не виконав зобов"язань щодо своєчасності здійснення оплати за отриманий товар в зв"язку з чим допустив заборгованість в сумі 220 400,00грн.

23.07.18 року на адресу відповідача було направлено претензію про оплату боргу в сумі 220 400,00грн.Проте, на день звернення з даним позовом до суду заборгованість відповідачем оплачена не була. В матеріалах справи докази сплати боргу відсутні.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, що кореспондується із ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку окрім основної суми боргу, згідно умов договору(п.7.2), до стягнення заявлено також 99.18 грн. пені та 815,18 грн. 3 % річних. Розрахунок перевірено судом та встановлено, що подані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 220 400грн., 99.18грн. пені та 815,18 грн. 3 % річних обгрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, а відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку рішення суду, то слід зазначити, що суду не подано належних доказів в підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відтак, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 42, 74, 86, 123, 129, 202, 233, 238, 240, 241Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України" (вул. Є.Петрушевича, буд.1,м. Івано-Франківськ,76004, код 31790584) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра-2020"( вул. М. Каганця 16А, офіс 1, смт. Коропець, Монастириський район, Тернопільська область, 48370, код 41042974) - 220 400грн. (двісті двадцять тисяч чотириста гривень) боргу за поставлені товари, 815,18грн. (вісімсот п"ятнадцять гривень вісімнадцять копійок) -3%річних, 99,18грн.(дев"яносто дев"ять гривень вісімнадцять копійок) пені та 3319,72грн.(три тисячі триста дев"ятнадцять гривень сімдесят дві копійки) судового збору.

Наказ суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 23.11.2018