ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р., м. Київ Справа№ 910/2345/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Калатай Н.Ф.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Онішкевич М.М.,

від відповідача: Гончар В.М.,

від третьої особи 1: Костюченко І.В.,

від третьої особи 2: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р., м. Київ (повний текст складено 16.07.2018р.) у справі №910/2345/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

до Національного банку України,

треті особи: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

2. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива",

про припинення іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про припинення іпотечного договору від 10.06.2014р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем, та зареєстрованого в реєстрі за №564.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю підстав для утримання Відповідачем в іпотеці нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору від 10.04.2014р. Так Позивач зазначає, що Відповідачем, як кредитором за кредитним договором, не було вжито жодних заходів щодо повернення коштів від Третьої особи 2. При цьому, Третя особа 2 не сплачує заборгованість за кредитним договором від 04.06.2014р. №12/09/6.

На думку Позивача, Відповідачем прострочено строк позовної давності щодо стягнення основного боргу за кредитним договором від 04.06.2014р. №12/09/6, а тому основне зобов'язання за кредитним договором є фактично припиненим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/2345/18 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що п.14.8.2 іпотечного договору передбачено право, а не обов'язок Відповідача на звернення стягнення на предмет іпотеки. Водночас Відповідач є заставодержателем за іпотечним договором, а Позивач, що перебуває в стані ліквідації, незалежно від заявлених кредиторських вимог, строків позовної давності зобов'язаний належним чином виконувати свої обов'язки, передбачені ч.3 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та спрямовувати всі кошти з реалізації майна, яке перебуває в заставі на погашення вимог заставодержателя, яким в даному випадку є Відповідач.

Місцевим судом вказано, що не звернення Відповідача з відповідними кредиторськими вимогами не є підставою для припинення іпотеки. Також судом зазначено, що навіть у випадку пропуску строку позовної давності, зобов'язання за іпотечним договором не припиняються. Зокрема, пропуск строку позовної давності щодо стягнення грошових вимог як підстава для припинення іпотеки не передбачена Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України.

Також місцевий суд звернув увагу щодо безпідставності посилання Позивача на те, що початок перебігу строку позовної давності визначається з моменту винесення постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014р. №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», оскільки з моменту призначення тимчасової адміністрації виконання зобов'язань за кредитами здійснюється в порядку визначеному в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не припиняється їх дія. Місцевий суд зазначає, що Позивачем не доведено факт не сплати Третьою особою 2 коштів за кредитним договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Відповідач не скористався своїм правом щодо повернення коштів за кредитним договором. А тому враховуючи, що постанову №733 від 20.11.2014р. було прийнято Відповідачем, строк позовної давності щодо права звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь зобов'язання за кредитним договором минув.

Також на думку Позивача, Відповідачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення основного боргу, оскільки Третя особа 2 не платить кошти по кредитному договору з кінця 2014р., а Відповідач не звертався до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, основне зобов'язання є припиненим, а тому й зобов'язання у вигляді іпотеки перед Відповідачем також повинно бути припинено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/2345/18.

09.10.2018р. Третя особа 1 подала до суду пояснення, у яких підтримала апеляційну скаргу Позивача та просила задовольнити. Так, Третя особа 1 вказала, що Позивач вважає, що основне зобов'язання є припиненим, а тому зобов'язання останнього у вигляді іпотеки перед Відповідачем також повинно бути припинено.

19.10.2018р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що Позивачем у апеляційній скарзі не спростовано факти та обставини, що були досліджені місцевим судом. При цьому, Позивачем фактично продубльовано позицію позовної заяви і не наведено підстав для скасування рішення місцевого суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.10.2018р., справу №910/2345/18 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018р. прийнято справу №910/2345/18 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І., розгляд апеляційної скарги у справі №910/2345/18 призначено на 21.11.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, Третьої особи 1, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

04.06.2014р. між Третьою особою 2 та Відповідачем укладено кредитний договір №12/09/6, відповідно до п.1.1 якого Відповідач надає Третій особі 2 кредит на суму ,00 грн (два мільярди гривень 00 копійок) на строк з 04.06.2014р. до 30.12.2016р. (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009р. №12/09. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку України та становить 14,25% (чотирнадцять цілих двадцять п'ять сотих) річних (облікова ставка Національного банку України за станом на 04.06.2014р. становить 9,5%).

Відповідно до розділу 3 договору "Строк дії кредитного договору" цей кредитний договір вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань.

10.06.2014р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Відповідачем та Позивачем укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. та зареєстровано в реєстрі за №564.

Відповідно до п.1 договору цей договір було укладено в якості забезпечення вимог Відповідача, що випливають з кредитного договору від 04 червня 2014 року №12/09/6, що укладений між Відповідачем та Третьою особою 2, та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод, до нього, додатків та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення іпотечного договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з: 1) повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором; 2) сплаті процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Згідно з п.5 договору в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Позивач, як іпотекодавець, надає в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно, а саме: 1) нежитлове приміщення, загальною площею 86,1 кв.м., що розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 21, яке належить Позивачу на праві власності; 2) будівлю, літ. А, загальною площею 613,8 кв.м., що розташована за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Свердлова, будинок 24, яка належить Позивачу на праві власності; 3) адміністративний будинок літ. А-2, АМ, АИ-1, Ап1-1, а, загальною площею 686,4 кв.м., ганок а1, а11 - ганок зі сходами, балкони, споруди 1-9, І, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Столярова, будинок 7, що належить Позивачу на праві власності; 4) нежиле приміщення, філія банку, загальною площею 616,5 кв.м., що розташоване за адресою: Сумська область, м. Суми, вулиця Харківська, будинок 32, яке належить Позивачу на праві власності; 5) нежитлова будівля, літ. А-2, огорожа №1, огорожа №2, загальною площею 468,6 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська область м. Полтава, вулиця Комсомольська, будинок 23, яка належить Позивачу на праві власності.

Відповідно до п.14.8.2 іпотечного договору Відповідач з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадку віднесення Позивача та/або Третьої особи 2 до категорії неплатоспроможних, порушення господарським судом справи про відновлення платоспроможності Позивача та/або Третьої особи 2 або визнання їх банкрутами, чи про визнання недійсними їх установчих документів, чи про скасування їх державної реєстрації.

Згідно з п.19 договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених умовами цього договору, відповідно до ст.33 та розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із п.23 цього договору.

Відповідно до п.23 договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Відповідача може бути здійснено у позасудовому порядку відповідно до ст.36 Закону України "Про іпотеку" шляхом, зокрема, переходу до Відповідача права власності на предмет іпотеки, про що останній зобов'язаний за 30 календарних днів письмово повідомити Позивача.

10.06.2014р. у зв'язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. також були зареєстровані відповідні обтяження іпотекою та забороною щодо вказаних об'єктів нерухомого майна за №565, 566, 567, 568, 569.

20.11.2014р. на підставі постанови правління Відповідача від 20.11.2014р. за №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Третьої особи 1 прийнято рішення №123 від "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Третьої особи 1 на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк".

20.03.2015р. на підставі постанови правління Відповідача за №188 від 19.03.2015р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", виконавчою дирекцією Третьої особи 1 прийнято рішення №63 від "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

22.02.2016р. виконавчою дирекцією Третьої особи 2 прийнято рішенням №213, яким продовжений строк здійснення процедури ліквідації Позивача та повноваження ліквідатора Позивача Славкіної Марини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018р. включно.

15.02.2018р. на підставі п.2 ч.5 ст.12, ч.1 ст.35, ч.5 ст.44, ч.3 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Третьої особи 1 прийняла рішення №474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Позивача строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека це - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавецем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель (іпотекодавець) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно з ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2, 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.3 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку. У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Судом встановлено, що між Третьою особою 2 та Відповідачем укладено кредитний договір №12/09/6 від 04.06.2014р., відповідно до п.1.1 якого Відповідач надає Третій особі 2 кредит на суму ,00 грн (два мільярди гривень 00 копійок) на строк з 04.06.2014р. до 30.12.2016р. (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009р. №12/09.

Як підтверджується матеріалами справи, вимоги Відповідача за кредитним договором від 04.06.2014р. №12/09/6 забезпечені іпотекою відповідно до іпотечного договору від 10.06.2014р. Враховуючи вищезазначені норми законодавства України, вказані вимоги Відповідача підлягають задоволенню у будь-якому випадку за рахунок предмета іпотеки, проте, з урахуванням вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як зазначає Позивач, Відповідачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення основного боргу, оскільки Третя особа 2 не платить кошти по кредитному договору з кінця 2014р., а Відповідач не звертався до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, основне зобов'язання є припиненим, а тому зобов'язання у вигляді іпотеки перед Відповідачем також повинно бути припинено.

Апеляційний суд зазначає, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак при цьому слід враховувати, що відповідно до вимог ст.526, 599 Цивільного України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронювані зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним. Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд у своїй постанові від 26.06.2017р. №910/21038/16.

Як вірно зазначено місцевим судом, не звернення Відповідача з відповідними кредиторськими вимогами не є підставою для припинення іпотеки, оскільки п.14.8.2 іпотечного договору передбачено право, а не обов'язок Відповідача на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що навіть у випадку пропуску строку позовної давності, зобов'язання за іпотечним договором не припиняються, оскільки пропуск строку позовної давності щодо стягнення грошових вимог як підстава для припинення іпотеки не передбачена Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України. При цьому, Позивачем не доведено факт несплати Третьою особою 2 коштів за кредитним договором.

Судом встановлено, що Відповідач є заставодержателем за іпотечним договором, а Позивач, що перебуває в стані ліквідації, незалежно від заявлених кредиторських вимог, строків позовної давності зобов'язаний належним чином виконувати свої обов'язки, передбачені ч.3 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та спрямовувати всі кошти з реалізації майна, яке перебуває в заставі на погашення вимог заставодержателя, яким в даному випадку є Відповідач.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що посилання Позивача, що правовідносини між сторонами за іпотечним договором є припиненими не відповідають дійсності.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено обставин стосовно припинення правовідносин за договорами. Водночас у даному випадку відсутні підстави для визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором, визнання припиненим іпотечного договору.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/2345/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/2345/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 29.11.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Н.Ф. Калатай

С.І. Буравльов