ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3479/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, С.В.Таран,

секретар судового засідання - О.В. Клименко,

за участю представників сторін:

від позивача: О.В. Любимова

від відповідача: Т.А. Бондаренко, І.Ю. Ємін,

від учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса")

- учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018, прийняте суддею Ю.М. Щавинською, м. Одеса, повний текст складено 12.07.2018,

у справі № 916/3479/16

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса"

про розірвання договору та зобов'язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2016 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" про розірвання укладеного між сторонами договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005 та зобов'язання відповідача повернути позивачу державне рухоме майно за вказаним договором. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги заявлені на підставі ст. 651 ЦК України і п. 8.3 договору і обґрунтовані порушенням відповідачем вказаного договору оренди рухомого майна в частині несплати орендної плати за користування орендованим майном понад 3-х місяців.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 (суддя Щавинська Ю.М.) позов задоволено: розірвано договір оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005, укладений між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса"; зобов'язано відповідача повернути позивачу державне рухоме майно за договором № КД-7786 від 01.09.2005. Крім того, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2756,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що судовими актами, які мають преюдиціальні обставини, а саме рішеннями Господарського суду Одеської області у справах № 916/3090/16 та №916/2335/16, які набрали законної сили, встановлено факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань, зокрема, у частині несплати позивачу орендної плати більш ніж за 3 місяці, у зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна підлягають задоволенню відповідно до умов укладеного між сторонами договору та положень чинного законодавства.

Не погодившись із рішенням суду, учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса") звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких перший скаржник просив скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі №916/3479/16 у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог, недоведеністю обставин, на які посилається позивач, та порушенням корпоративних прав ОСОБА_5 у частині позбавлення його можливості отримання дивідендів від господарської діяльності ТОВ у розмірі пропорційно його частки 70 % ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», а другий скаржник - скасувати повністю зазначене рішення суду і прийняти нове рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним вимог повністю з підстав, передбачених ч. 1 ст. 277 ГПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 послався, зокрема, на наступне:

- місцевим господарським судом не було досліджено питання наявності чи відсутності повноважень у РВ ФДМУ на підписання акта приймання-передачі майна до укладеного в усній формі договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, укладеного з ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА-2009», а також питання дотримання чи порушення РВ ФДМУ вимог закону щодо письмової форми та нотаріального посвідчення Договору про внесення змін до Договору оренди від 20.09.2005, на підставі якого 01.03.2018 підписаний акт приймання-передачі майна до Договору;

- місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення не було застосовано положення ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» щодо оцінки об'єкта оренди, яка передує укладанню договору оренди;

- судом першої інстанції не було застосовано положення п. 2 Методики оцінки об'єкта оренди, затвердженої постановою КМУ від 10.08.1995 № 629, щодо оцінки об'єкта оренди.

При цьому, названий скаржник вказав, що заявлені у даній справі позовні вимоги впливають на його права та обов'язки як власника корпоративних прав ТОВ "Морський клуб ТЦФ" (частка у статутному капіталі товариства - 70%) щодо управління справами цього товариства, розподілу прибутку даного товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства та погіршення майнового стану підприємства.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса") послалось на наступне:

- Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) не доведено набуття ним у встановленому законом порядку майнових прав на рухоме майно та правонаступництва за Договором, оскільки державним підприємством не надано відповідного розподільчого акта про приймання-передачу йому прав за договором;

- позивачем здійснено розрахунок розміру щомісячної орендної плати за Договором на власний розсуд, що суперечить п.3.1 Договору;

- Договір оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2015 припинив свою дію 31.12.2015 у зв'язку із закінченням строку його дії.

14.08.2018 від представника Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч.1 ст. 264 ГПК України.

30.08.2018 до початку розгляду апеляційних скарг через відділ діловодства суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та заява про перенесення слухання справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 оголошено перерву у розгляді апеляційних скарг до „04" жовтня 2018 року об 11:30 год.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №916/3479/16 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

18.10.2018 апеляційні скарги зареєстровані відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 18.10.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів М.А. Мишкіної, С.В. Таран.

У зв'язку із перебуванням судді-учасника колегії М.А. Мишкіної у відпустці з 22.10.2018 по 23.10.2018 розпорядженням в.о. керівника апарату №17 від 22.10.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3479/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.10.2018 визначено наступний склад колегії суддів: суддя-доповідач Л.В. Поліщук, судді: О.Ю. Аленін, С.В. Таран.

23.10.2018 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду прийнято справу №916/3479/16 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Поліщук Л.В., суддів: Аленіна О.Ю., Таран С.В. та призначено розгляд справи №916/3479/16 на 08.11.2018 о 10:00 год.

01.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

05.11.2018 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 про перенесення слухання справи на іншу дату у зв'язку із відрядженням до м.Києва.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.11.2018 оголошено перерву в судовому засіданні у справі №916/3479/16 до 23.11.2018 о 14:00 год.

Протокольною ухвалою від 23.11.2018 клопотання ТОВ "Морський клуб ТЦФ" про долучення документів до матеріалів справи задоволено.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 про порушення оскаржуваним рішенням його корпоративних прав, інтересів та обов'язків, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто частиною 1 статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмета та підстав позову.

Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов'язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов'язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 254, 272 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов'язки і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов'язки, та про які саме.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Встановивши зазначені вище обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України) та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав, вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має в першу чергу з'ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та/або обов'язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов'язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права та/або обов'язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Зазначеної правової позиції притримується Верховний суд у постанові від 11.07.2018 р. у справі N 5023/4734/12.

Судова колегія зазначає, що предметом спору у даній справі є вимога про розірвання укладеного між сторонами договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005 та зобов'язання відповідача повернути позивачу державне рухоме майно за вказаним договором з підстав порушення відповідачем вказаного договору оренди рухомого майна щодо здійснення орендної плати вартості користування орендованим майном понад 3-х місяців. При цьому даний спір виник між юридичними особами.

Учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 в апеляційній скарзі посилається на порушення оскаржуваним рішенням його прав та законних інтересів як засновника товариства, що має наслідком позбавлення його доходу, на який він очікував.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ГК України та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Відповідно до ч.5 ст.80 ГК України, товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно зі статтею 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України до справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, належать в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом положень пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, статті 167 Господарського кодексу України сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Колегія суддів зауважує, що той факт, що учасник ТОВ "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 позбавлений можливості отримувати дивіденди від господарської діяльності товариства внаслідок розірвання вищезгаданого договору між сторонами та зобов'язання відповідача повернути майно оскаржуваним рішенням, є наслідком насамперед господарської діяльності останнього, як суб'єкта господарювання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить жодних приписів щодо прав та обов'язків учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5; у мотивувальній частині рішення також жодним чином не зазначено про права і обов'язки зазначеної особи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі №916/3479/16 не порушує права, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_5, оскільки у зазначеному рішенні не міститься висновків про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, що є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, оскільки питання про права і обов'язки зазначеної особи судом першої інстанції не вирішувалися.

Що стосується апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса") на зазначене судове рішення, то, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи цієї апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

01.09.2005 між Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", в особі начальника порту Павлюка М.П. (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", в особі генерального директора ОСОБА_5 (Орендар) був укладений договір оренди державного рухомого майна № КД-7786 (далі також - Договір), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно, що знаходиться на балансі Орендодавця, а саме: заправну станцію (понтон 11), понтони №№ 2, 4, 6, 8, 10, апарель, з метою використання для потреб Орендаря.

Загальна вартість майна, визначена на підставі експертної оцінки, станом на 18.05.2005р. становить 924 600 грн. (п. 1.1 Договору).

Згідно із п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р. Орендна плата за базовий місяць оренди (травень 2005р.) визначена у відповідності до Методики, Звіту експертної оцінки і складає 4 581,66 грн. без врахування ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п.3.2. Договору орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Пунктом 3.3. Договору сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п. 3.4. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пені, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За умовами п. 2.1. Договору вступ Орендаря у користування майном настає після підписання сторонами Договору та Акту приймання-передачі вказаного майна (Додаток №1), що є невід'ємною частиною договору.

Передача майна в оренду не спричиняє передачі Орендодавцю права власності на це майна. Власником орендованого майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди, визначеного у відповідності з цим договором (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п.8.3 Договору, орендодавець має право порушити питання про дострокове розірвання Договору та стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати при її наявності понад 3-х місяців від встановленого в Договору терміну її внесення або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Положеннями п.10.3 договору передбачено, що договір може бути розірваний достроково за згодою сторін, при наявності заборгованості по орендній платі понад 3-х місяців від встановленого строку її внесення з письмовим повідомленням про це за 2 тижні до дати його розірвання; за рішенням господарського суду; у інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Сторонами строк дії договору визначений до 31.12.2006 р. (п.10.1. договору) Водночас, пунктом 10.5 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Актом прийому-передачі сторонами підтверджено передачу в оренду об'єктів за договором № КД-7786 від 01.09.2005р.

Додатковою угодою № КД-7786/1 від 16 квітня 2007 р. сторони пункт 3.1 договору виклали у новій редакції та встановили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 р. із змінами й доповненнями. Орендна плата за базовий місяць оренди (грудень 2006 р.) визначена у відповідності до Методики та складає 8974,96 грн. без врахування ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2007 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (грудень 2006 р.) на індекси інфляції січня та лютого 2007 р. включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Додатковою угодою № КД-7786/2 від 01.12.2008 р., у зв'язку із перереєстрацією та зміною назви Орендаря, сторони внесли зміни у преамбулу договору та визначили, що Орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса". Інші умови залишилися без змін.

Додатковою угодою № КД-7786/3 від 01.09.2009 р. сторони виклали у новій редакції пункт 3.1 Договору, а саме: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 р. із змінами та доповненнями, та становить за базовий місяць оренди (липень 2009р.) 20829,48 грн. без врахування ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2009 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (липень 2009 р.) на індекси інфляції серпня та вересня 2009 р. включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць". Додатком № 1 до додаткової угоди є розрахунок орендної плати.

Крім того, сторони, зокрема, домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2010 р., а також змінили п.10.5 договору, узгодивши, що договір може бути подовжений за взаємним письмовим погодженням сторін.

Додатковою угодою № КД-7786/4 від 01.01.2010 р., у зв'язку із зміною назви Орендаря, сторони внесли зміни у договір та визначили, що Орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009". Інші умови залишилися без змін.

Додатковою угодою № КД-7786/5 від 01.07.2010 р., яку від імені ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" підписав директор Гайдукевич В.І., що діяв на підставі Статуту, сторонами змінено пункт 3.1 договору, а саме: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 р. із змінами та доповненнями, та становить за базовий місяць оренди (травень 2010р.) 31307,69 грн. без врахування ПДВ, виходячи з орендної ставки 21 % (розрахунок орендної плати є додатком № 1 до цієї додаткової угоди). Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (травень 2010 р.) на індекси інфляції від базового до першого включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць".

Сторонами пролонговано строк дії договору до 31 грудня 2015 року. При цьому, сторони домовилися вважати таким, що втратив чинність, розрахунок орендної плати до додаткової угоди № КД-7786/3 від 01.09.2009р.

Станом на день розгляду справи Господарським судом Одеської області вказані додаткові угоди були чинними та обов'язковим для виконання сторонами.

Додатковою угодою № КД-7786/6 від 13.06.2013р., яку від імені Орендаря підписав директор підприємства Хліпун О.В., що діяв на підставі Статуту, у зв'язку із реорганізацією Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", а також переходом прав та обов'язків за цим договором до правонаступника - ДП "Адміністрація морських портів України", сторони внесли зміни до преамбули Договору № КД-7786 та визначили, що сторонами за договором є ДП "Адміністрація морських портів України" (Орендодавець) та ТОВ "Яхт-клуб 2009" (Орендар).

Вказана додаткова угода є чинною, у судовому порядку недійсною не визнавалась. При цьому, договір скріплено печаткою саме ТОВ "Яхт-клуб Одеса-2009" й підписано саме відповідачем, з огляду на що заперечення відповідача щодо неправомірності вказаної додаткової угоди місцевим господарським судом обґрунтовано не прийняті до уваги.

29 вересня 2014 року між ДП "Адміністрація морських портів України" (Орендодавець) та ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА- 2009", від імені якого діяв директор Хліпун О.В. на підставі Статуту (Орендар), було підписано угоду про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005.

Згідно з п. 2.4 Договору у разі розірвання цього договору майно повертається Орендодавцю. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту сторонами акта приймання-передачі про повернення майна.

У той же день сторонами був підписаний акт повернення рухомого майна із оренди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2015 у справі №916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015, визнано недійсною угоду від 29.09.2014 про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Відтак, договір оренди рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 є чинним на тих самих умовах, що існували до його розірвання, зокрема, зі строком дії до 31.12.2015 (п. 10.1 у редакції додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010).

Факт чинності договору, зі строком дії до 31.12.2015 також встановлено рішенням суду від 28.07.2017 у справі №916/3233/15, яке є чинним, та у встановленому законом порядку не скасовано.

На виконання п. 10.5 Договору (у редакції додаткової угоди № КД-7786/3 від 01.09.2009) сторони шляхом обміну листами погодили продовження Договору на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені цим договором (копії листів ДП "АМПУ" від 30.10.2015 за вих. № 20А.3/11-798 та ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009" від 16.11.2015 за вих. № 2 (т.3 а.с.34-36).

28 березня 2016 року Орендодавець - ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" та Орендар - ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" склали акт прийому-передачі рухомого майна до договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв майно, предмет якого визначений згаданим договором оренди.

Вказані конклюдентні дії сторін у їх сукупності дозволили господарському суду першої інстанції зробити висновок, з яким погоджується колегія суддів, щодо продовження дії спірного договору, з огляду на що, твердження відповідача про його припинення у зв'язку із закінченням строку дії є необґрунтованими.

Отже, враховуючи положення п.2.1. Договору щодо моменту вступу Орендаря у користування майном, у ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" саме з моменту оформлення сторонами акта прийому-передачі, виникло право користування орендованим майном, що, у свою чергу, мало наслідком виконання сторонами договірних зобов'язань, у тому числі і зі сплати орендної плати згідно з вимогами ч. 1 ст. 762 ЦК України та ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в порядку, розмірі та строки, визначені умовами договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005 зі змінами.

За положеннями п.п. 5.1., 5.2. Договору Орендар зобов'язується використовувати орендоване майно у відповідності з його цільовим призначенням та умовами цього Договору. Своєчасно та в повному обсязі вносити Орендодавцю плату.

У зв'язку із несвоєчасною та неповною оплатою Орендарем орендної плати ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовними заявами про стягнення з ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості за договором №КД-7786 від 01.09.2005 у період з 29.03.2016 по 31.07.2016 та за серпень, вересень 2016 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.12.2017 у справі №916/2535/16 позов ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 298965,63 грн. основного боргу, 1501,50 грн. 3% річних, 16514,41 грн. пені, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2 а.с.3-9).

З описової частини рішення вбачається, що заявлений до стягнення розмір орендної плати нарахований позивачем за період з 28.03.2016 по 31.07.2016. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що включення до періоду нарахування орендної плати день передачі майна відповідачеві - 28.03.2016 є помилковим у зв'язку з чим, з урахуванням часткової сплати, здійснив перерахунок орендної плати за період з 29.03.2016 по 31.07.2016.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі №916/3090/16 ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 70 665 грн. основного боргу, 4 228,37 грн. пені, 428,63 грн. 3% річних, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.10-24).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 у справі № 916/3628/16 визнано недійсними: додаткову угоду № КД-7786/3 від 01.09.2009 з додатком № 1; додаткову угоду № КД-7786/5 від 01.07.2010 з додатком № 1 з додатком № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна. З урахуванням цих обставин, господарським судом було здійснено новий розрахунок заборгованості по орендній платі за користування відповідачем орендованого майна у серпні та вересні 2016 року згідно до положень п. 3.1 договору № КД-7786 від 01.09.2005 в редакції додаткової угоди № КД-7786/1 від 16.04.2007.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.03.2018 у справі №916/3090/16 було задоволено заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України №20А.3/10-110 від 08.02.2018 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі №916/3090/16. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі №916/3090/16 скасовано. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153311,78 грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005, у тому числі 148398,36 грн. основного боргу, 4462,12 грн. пені, 451,30 грн. 3% річних задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України 148398,36 грн. основного боргу, 4443,12 грн. пені, 449,43 грн. 3% річних, 2299,37 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

Переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами, судом було враховано, що постановою Вищого господарського суду Одеської області від 21.11.2017 було скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі №916/3628/16 від 19.07.2017, якою визнано недійсними: додаткову угоду № КД-7786/3 від 01.09.2009 з додатком № 1; додаткову угоду № КД-7786/5 від 01.07.2010 з додатком № 1 з додатком № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна.

Відтак, оскільки додаткова угода № КД-7786/5 від 01.07.2010 до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005 є чинною, суд дійшов висновку, що вона підлягає застосуванню для здійснення перерахунку орендної плати та відповідно пені та 3% річних.

Враховуючи зазначене, суд, перевіривши розрахунок орендної плати ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" дійшов висновку про його вірність та задовольнив вимоги про стягнення з ТОВ "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" орендної плати за серпень 2016 та вересень 2016 року.

Отже, при винесенні вказаних судових рішень судами було встановлено факт порушення названим товариством передбаченого умовами договору зобов'язання щодо сплати орендної плати за договором № КД-7786 від 01.09.2005.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що орендна плата відповідачем за спірним договором не сплачувалась на протязі п'яти місяців за період з березня 2016 по вересень 2016 року включно.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (у тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 75 Господарського процесуального кодексу України, факт порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати орендної плати, встановлений рішеннями Господарського суду Одеської області у справах №916/3090/16 та №916/2535/16, які набрали законної сили, не підлягають повторному доказуванню та можуть бути спростовані не інакше як шляхом скасування відповідних судових рішень.

Згідно з п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно з цим Договором оренди Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і цим договором.

Договір може бути розірваний достроково, зокрема, за рішенням господарського суду (п.10.3. Договору).

Враховуючи неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання щодо сплати орендної плати понад три місяці поспіль, ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до суду з відповідними вимогами про розірвання договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005 за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до державної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 762 ЦК України, яка цілком кореспондується з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар вносить орендну плату щомісячно, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вище зазначалось, рішеннями Господарського суду Одеської області у справах №916/3090/16 та №916/2535/16, які набрали законної сили, встановлено преюдиціальні обставини - факти порушення відповідачем договірних зобов'язань, зокрема, у частині несплати Адміністрації орендної плати більш ніж за 3 місяці та, як наслідок, стягнуто з названого вище товариства на користь Адміністрації заборгованість з орендної плати за договором від 01.09.2005 № КД-7786.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ст. 651 ЦК України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

Враховуючи, що згідно приписів чинного законодавства несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, та, з огляду на п. 10.3. договору, є підставою для його розірвання, місцевий господарський суд дійшов цілком правомірного висновку про задоволення вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про розірвання договору оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005.

Відповідно до п. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Аналогічні положення містяться також у статті 27 Закону України ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У пункті 2.4. Договору сторони погодили, що у разі розірвання цього договору майно повертається Орендодавцю. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі про повернення майна.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції також обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про зобов'язання відповідача повернути орендоване майно.

Посилання скаржника на відсутність у Адміністрації Одеського морського порту права на позов, враховуючи недоведення останнім належними доказами набуття майнових прав за договором від Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт, з яким й було укладено договір оренди № КД-7786 від 01.09.2005, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

На підставі Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133-р та наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 № 163 здійснено реорганізацію державних підприємств морського транспорту шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.151-159) ДП "Адміністрація морських портів України" є правонаступником, зокрема, ДП "Одеський морський торгівельний порт".

На виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 № 163 було складено Розподільчий баланс ДП "Одеський морський торговельний порт" та Адміністрації Одеського морського порту станом на 13.06.2013 (т.3 а.с.30-32)

Підтвердженням передачі майнових прав від ДП "Одеський морський торговельний порт" до ДП "Адміністрація морських портів України" за розподільчим балансом виступають акти приймання-передачі від 13.06.2013 (т.3 а.с.10-29), за якими, зокрема, було передано договір оренди державного рухомого майна № КД-7786 (т.3 а.с.17), а також певні основні засоби, в тому числі заправна станція (інв. № 061123), понтон № 2 (інв. № 061070), понтон № 4 (інв. № 061072), понтон № 6 (інв. № 061074), понтон №8 (інв. № 061076), понтон № 10 (інв. № 061078), апарель (інв. № 061124).

При цьому, наказом №17 від 13.06.2013 "Про наділення філій майном, яке є частиною майна державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (т.3 а.с.33) було наділено філії ДП "АМПУ" майном, яке є частиною майна ДП "АМПУ" згідно з актами приймання-передачі, для здійснення відповідних повноважень (діяльності) від імені та в інтересах Адміністрації.

Отже, адміністрація Одеського морського порту є уповноваженим відособленим підрозділом, що представляє юридичну особу - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

Відтак, майно, яке було передано в оренду відповідачу на підставі договору № КД-7786 від 01.09.2005 знаходиться на балансі позивача, який є правонаступником ДП "Одеський морський торговельний порт" за договором № КД-7786 від 01.09.2005, а тому у відповідача зобов'язання за договором виникають перед Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту).

Висновки щодо правонаступництва викладені також у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі № 916/3090/16 (т.2 а.с.25-34).

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають обставинам справи, тому рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі № 916/3479/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса") - без задоволення.

Керуючись статтями 129, 264, 269, 270, 275, 276, 281-284

ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_5 закрити.

Рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2018 р. у справі № 916/3479/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Морський клуб ТЦФ" (ТОВ "Яхт-клуб "Одеса") - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.11.2018.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя С.В. Таран