ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Справа№ 910/2296/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Цімейко Б.А. - керівник

від відповідача: Зубченко Н.Ю. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 25.06.2018, повний текст якого складений 09.08.2018,

у справі № 910/2296/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

про визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання незаконним відключення 01.02.2018 від джерел електропостачання нежитлового приміщення позивача по вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24 у м. Києві, здійснене відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2018, повний текст якого складений 09.08.2018, у справі № 910/2296/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відключення позивача від електропостачання була прострочена заборгованість у розмірі 814,04 грн. за спожиту електричну енергію у грудні 2017 року, що свідчить про те, що дії відповідача 01.02.2018 щодо відключення позивача від електропостачання були правомірними, оскільки мала місце несплата у визначений строк (09.01.2018) рахунку за грудень 2018 року у розмірі 814,04 грн., і ця заборгованість на момент відключення не була погашена.

Також суд першої інстанції зазначив про те, що:

- право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів забезпечено законом (ст. 15 ЦК України), способи якого визначенні ст. 16 ЦК України та не є вичерпними. Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження;

- отже, мають бути вичерпані лише ті засоби правового захисту, які є ефективними, в той час як вимога про визнання неправомірними дій не призводить до будь-якого відновлення прав позивача, а відновлення прав позивача може мати місце шляхом відшкодування певних втрат, заподіяних цими діями, і саме в рамках розгляду спору щодо компенсації заподіяних діями збитків слід встановлювати їх правомірність, тобто встановлювати наявність складу деліктного правовідношення, в той час як обраний позивачем спосіб правового захисту є неефективним;

- фактично, зверненням до суду з цим позовом позивач переслідує отримання доказів для вирішення спору щодо відшкодування шкоди, а відтак, цей позов має характер встановлення обставин для спору щодо шкоди, а не реального відновлення прав позивача.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/2296/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що спірне рішення є незаконним через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача та правомірності відключення позивача від електропостачання, спростовується листом НКРЕКП від 23.05.2018 № 4707/20.1/7-18, викладеним в протоколі спільного засідання Комісії НКРЕКП за участі позивача та відповідача;

- на засіданні комісії НКРЕКП 13.02.2018 відповідач визнав протиправність своїх дій та незаконність відключення позивача 01.02.2018 від джерел електропостачання і 14.02.2018 відновив позивачеві постачання електричної енергії;

- позов позивача не містить вимоги «про визнання незаконними дій», предметом позову є вимога «визнання незаконним відключення 01.01.2018 від джерел електропостачання позивача», в той час як «незаконне відключення» і «неправомірна дія» це зовсім різні і не тотожні позовні вимоги, проте суд спотворив та перекрутив на свій лад позовні вимоги позивача, право на що суд не має;

- на час розгляду цієї справи вже мав місце встановлений судами факт «незаконності відключення» відповідачем 10.06.2015 приміщення позивача у справі № 910/10966/16, який судом не було враховано як обов'язковий факт;

- на час спірного відключення позивача у позивача була відсутня заборгованість за спожиту та неоплачену енергію та числилась переплата в сумі 9 639,80 грн.

До апеляційної скарги позивачем додані клопотання: про поновлення процесуального строку, про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення судом у справі та про залучення у справі в якості третьої сторони Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 справа № 910/2296/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Коротун О.М. (головуючий), судді Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2018 у справі № 910/2296/18 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту роз'яснено, що:

- протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Скала» має право усунути недоліки, а саме, подати до Київського апеляційного господарського суду відповідну заяву та докази;

- попереджено Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «Скала», що у разі якщо докази сплати судового збору не будуть подані особою в зазначений строк, суд апеляційної інстанції не приймає таку апеляційну скаргу до розгляду та повертає скаржнику.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/2296/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 справа № 910/2296/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Буравльов С.І., Мартюк А.І.

17.10.2018 до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2018 у справі № 910/2296/18, до якої додано докази сплати судового збору в сумі 2 643,00 грн., докази направлення відповідачу копії апеляційної скарги з додатками та клопотання про поновлення процесуального строку.

Ухвалою від 22.10.2018:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/2296/18;

- справу призначено до розгляду на 13.11.2018 о 14-40;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 05.11.2018;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасників процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Крім того, вказаною ухвалою клопотання позивача про поновлення процесуального строку не прийнято судом до розгляду, адже з апеляційною скаргою апелянт звернувся без порушення встановленого ГПК України строку на апеляційне оскарження.

05.11.2018 від відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку, в якому відповідач, з посиланням на неотримання ним апеляційної скарги, просив продовжити процесуальний строк для подання відзиву.

В судовому засіданні 13.11.2018 представник відповідача вказане клопотання підтримав, зазначивши про те, що він не знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. І.Франка, 5, на яку позивачем було направлено копію апеляційної скарги, яка є адресою ПАТ «Київенерго» (відповідача, якого було замінено на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 - примітка суду).

Враховуючи викладені вище обставини, а саме, направлення як позивачем, так і судом апеляційної інстанції кореспонденції на невірну адресу відповідача, колегія суддів вважає за можливе, для надання відповідачу можливості реалізувати право на подання відзиву, продовжити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

21.11.2018 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін, зазначивши про те, що відповідач діяв виключно в межах норм чинного законодавства та жодним чином не порушував суб'єктивне право позивача, яке потребувало б судового захисту, в той час як апеляційна скарга не містить доводів, підтверджених доказами, щодо підстав для скасування судового рішення та обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27.11.2018 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду надійшли заперечення (на відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача).

27.11.2018 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі експерта Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, щодо надання пояснень до протоколу НКРЕКП від 13.02.2018, складеного за участі представників НКРЕКП, позивача, відповідача та Громадської організації «Захист Українсьткого народу», з питання незаконного відключення 01.02.2018 відповідачем позивача від джерел електропостачання.

Щодо клопотання про залучення в якості третьої особи Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Виходячи зі змісту ст. 50 ГПК України, єдиною підставою для залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є той факт, що рішення у цій справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Позивач як на підставу для залучення до участі у справі в якості третьої особи Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, посилається лише на необхідність повного, всебічного розгляду справи та прийняття правильного, неупередженого та законного рішення, жодним чином не зазначаючи про те, яким чином рішення у цій справі може вплинути на права або обов'язки Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг щодо однієї з сторін.

З огляду на обставини, які викладені вище, колегія суддів не знайшла правових підстав для задоволення клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Щодо клопотання позивача про залучення до участі у справі експерта Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ст. 69 ГПК України:

- експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з'ясування відповідних обставин справи (ч. 1);

- експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи (ч. 2);

- експерт зобов'язаний надати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання (ч. 3);

- експерт зобов'язаний з'явитися до суду за його викликом та роз'яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи. За відсутності заперечень учасників справи експерт може брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (ч. 4).

За приписами ГПК України, залученню експерта для надання пояснень має передувати надання таким експертом висновку (Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством - примітка суду), складений за наслідками дослідження, виконаного або на вимогу учасника судового процесу, або - суду, проте позивач не надає до матеріалів справи відповідного висновку експерта та не просить призначити судову експертизу.

Вказані обставини унеможливлюють задоволення поданого позивачем клопотання.

Станом на 27.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

30.10.2003 АК «Київенерго» як електропостачальна організація та позивач як споживач уклали договір про постачання електричної енергії № 3510618 (далі Договір) (а.с. 33-34), за умовами якого АК «Київенерго» зобов'язується постачати електричну енергію відповідно до умов Договору, а позивач - своєчасно здійснювати оплату електричної енергії за тарифами, що регулюються згідно з умовами, визначеними у ліцензії на постачання електричної енергії та в разі зміни публікуються у пресі.

Правонаступником АК «Київенерго» щодо вказаного Договору є відповідач.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що постачання електричної енергії до нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрея Шептицького (Луначарського), 24 здійснюється саме на підставі Договору.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що 01.02.2018 його незаконно було відключено від мереж електропостачання, оскільки заборгованість за спожиту та неоплачену електричну енергію на час відключення, 01.02.2018, у позивача була відсутня та числилась переплата в сумі 9 639,80 грн.

Так, позивач послався на те, що:

- 17.01.2018 він звернувся до відповідача з листом № 5 від 16.01.2018 (вх. від 17.01.2018 № 18/050КЕК/19/1/Ц-13863) (а.с. 36 зворот), в якому, з огляду на набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 910/11101/16 та № 910/10966/16, просив врахувати в рахунок погашення оплати електричної енергії, поставленої згідно з Договором 4 271,80 грн. на виконання наказів Господарського суду міста Києва у справах №910/10966/16 (2 893,80 грн.) та №910/11101/16 (1 378,00 грн.);

- 17.01.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 4 від 16.01.2018 (вх. від 17.01.2018 № 18/050КЕК/19/1/Ц-13857), в якому просив, у зв'язку зі змінами фінансово-господарської діяльності позивача, скоригувати та змінити ліміти споживання електричної енергії;

- відповіді на вказані листи позивач не отримав;

- згідно з відкритими публічними даними відповідача від 18.01.2018, заборгованість позивача перед відповідачем складала 4 484,60 грн. + 47 766,43 грн. (електрична енергія, спожита поза обліком) + 7,76 грн.);

- 26.01.2018 позивач оплатив відповідачеві 3 000,00 грн., а відтак, станом на 26.01.2018 баланс розрахунків між сторонами був 2 779,44 грн. на користь позивача а саме: заборгованість позивача (4 484,60 грн. + 7,76 грн.=4 492,36 грн.), а заборгованість відповідача (4 271,80 грн. + 3 000,00 грн. = 7 271,80 грн.);

- 26.01.2018 між відповідачем та позивачем в розрахунковому центрі відповідача були підписані розрахункові документи, складені акти наданих та оплачених послуг (2017-2018 роки), згідно з обумовленими сторонами лімітами споживання, які скріплені відповідними печатками обох сторін, та встановлений сторонами граничний термін 02.02.2018 включно, провести оплату вручених 26.01.2018 позивачеві рахунків від 26.01.2018;

- 26.01.2018 між обома сторонами була встановлена заборгованість позивача за грудень 2017 року - 814,04 грн., січень 2018 року - 6 670,56 грн., лютий 2018 року - 2 155,20 грн. та виписані розрахункові документи;

- 26.01.2018 на поточний рахунок відповідача, позивач сплатив 3 000,00 грн. та 01.02.2018 - ще 13 500,00 грн.;

- таким чином, за позивачем станом на 01.02.2018 числилася переплата в сумі 9 639,80 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши про те, що:

- підставою для припинення постачання електричної енергії 01.02.2018 була заборгованість за активну електричну енергію, а саме: 814,04 грн. - недоплата за спожиту у грудні 2017 року активну електроенергію та 16 148,88 грн. - попередня оплата згідно з заявленим лімітом на січень 2018 року, термін оплати яких згідно з виставленими рахунками був до 09.01.2018;

- відповідно до положень п. 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (далі ПКЕЕ), відповідача повідомлено про припинення електропостачання 01.02.2018 шляхом вручення 26.01.2018 у центрі обслуговування клієнтів відповідача позивачу попередження № 3510618//2018 (а.с. 52), в якому зазначені суми боргу: 814,04 грн. - недоплата за спожиту у грудні 2017 року активну електроенергію та 16 148,88 грн. - попередня оплата згідно з заявленим лімітом на січень 2018 року, термін оплати яких згідно з виставленими рахунками був до 09.01.2018. У вказаному попередженні також зазначено й про наявність заборгованість в сумі 47 766,43 грн., яка становить заборгованості за рішенням комісії з розгляду актів порушення Публічного акціонерного товариства «Київенерго», оформленого протоколом засідання комісії від 11.05.2016 № 1095 по розгляду акта про порушення від 06.08.2015 № 38137, який скасовано судовими рішеннями у справі № 910/11101/16 (примітка суду);

- станом на 01.02.2018 на рахунок відповідача по о/р 3510618 надійшли кошти на суму 3 000,00 грн., а відтак, сума заборгованості згідно з умовами Договору була сплачена не у повному обсязі (додаток до договору 2 код 5 у редакції 2010 року та п 6.6. ПКЕЕ - оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період) в частині оплати планових рахунків згідно заявлених лімітів на січень 2018 року;

- 01.02.2018 в зв'язку з несплатою рахунків відповідно до умов Договору, відповідачем сформовано заявку на відключення за адресою: вул. А. Шептицького, (Луначарського), 24, за № 139388, із зазначеним боргом на суму 13 962,92 грн.: 814,04 (факт грудня) + 16 148,88 (план січня) - 3 000,00 (надходження коштів станом на 01.02.2018), яку виконано 01.02.2018, про що свідчить корінець наряду-заявки № 83 (а.с. 53);

- нарахування по акту порушень ПКЕЕ в заявці не зазначено у зв'язку із зверненим позивача до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про скасування рішення комісії з розгляду актів порушення (справа № 910/11101/16);

- 02.02.2018 на рахунок зі спеціальним режимом використання надійшли кошти сумою 13 500,00 грн.;

- 14.02.2018 електропостачання позивачу відновлено, про що свідчить корінець наряду-заявки № 16 (а.с. 54).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог позивача, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Взаємовідносини в сфері електроенергетики регулюються нормами чинного законодавства України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996, у редакції постанови НКРЕ від 17.05.2005 № 910 зі змінами та доповненнями, які діяли станом на дату виникнення спірних правовідносин (надалі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1.3 ПКЕЕ, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 1.3 ПКЕЕ, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з п. 6.1 ПКЕЕ розрахунки споживачем за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць.

За умовами п. 4.1 Договору (а. .70-71), позивач зобов'язувався своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки за електричну енергію відповідно до встановлених Договором умов та термінів оплати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, текст Договору не містить інших умов щодо розрахунків за електричну енергію та терміну оплати, ніж ті, що зазначені в п. 4.1 Договору, і жодною зі сторін не подано інших спільних документів, які чітко регламентують порядок та строк оплат, а відтак, виходячи з ч. 4 ст. 71 ГПК України, згідно з якою суд позбавлений власної ініціативи збирання доказів, що стосуються предмету спору, при визначенні строку та порядку оплати суд має керуватися приписами ПКЕЕ.

Відповідно до п. 6.6 ПКЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з показами засобу (засобів) обліку.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що, за відсутності даних про те, що встановлений Договором порядок оплати стосується фактично відпущеної електричної енергії, відповідач зобов'язаний був здійснювати попередню оплату електричної енергії.

26.01.2018 відповідач вручив позивачеві попередження про припинення електропостачання № 3510618//2018 (а.с. 52), яким позивача інформовано про те, що 01.02.2018 буде припинено постачання електроенергії, оскільки у позивача є така заборгованість: 814,04 грн. - недоплата за спожиту у грудні 2017 року активну електроенергію та 16 148,88 грн. - попередня оплата згідно з заявленим лімітом на січень 2018 року (термін оплати за вказаними рахунками був до 09.01.2018), а також заборгованість за актом в сумі 47 766,43 грн. Факт отримання вказаного попередження підтверджений підписом керівника позивача Цимейко Б.А. на ньому.

26.01.2018 позивач сплатив 3 000 грн. за січень 2018 року, що визнається сторонами та, згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягає доказуванню.

01.02.2018, у зв'язку з несплатою рахунків відповідно до умов Договору, відповідачем було сформовано заявку на відключення за адресою: вул. А. Шептицького, (Луначарського), 24, за № 139388 (а.с. 53), із зазначеним боргом на суму 13 962,92 грн., 814,04 грн. з якої становить борг за грудень 2017 року.

Вказану заявку виконано 01.02.2018 об 11:15 год.

Згідно з п. 6.1.6 Договору, електропостачальна організація має право, попередивши споживача письмово або телефонограмою не пізніше, ніж за 2 доби, припинити повністю або частково подачу йому електроенергії у разі несплати за електроенергію у встановлений термін.

Положеннями пп. 3 п. 7.5 ПКЕЕ передбачено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів.

29.12.2017 відповідач виставив позивачеві рахунок № 3510618/12/1 від 21.12.2017 на суму 814,04 грн. за фактичне споживання активної електроенергії у грудні 2017 року. Термін оплати рахунку до 09.01.2018 (а.с. 39).

29.12.2017 відповідач виставив позивачеві рахунок № 35106118/1/1/П1 від 23.12.2017 про попередню сплату планової електричної енергії за січень 2018 року на суму 16 148,88 з терміном сплати до 09.01.2018 (а.с. 50).

Таким чином, виходячи з п. 6.6 ПКЕЕ, позивач зобов'язаний був оплатити електричну енергію у вказаний у рахунках строк.

Згідно з актом 3510618/1/1 приймання-передавання товарної продукції за січень 2018 року, за січень 2018 року позивач спожив активної електроенергії на суму 6 670,56 грн. (а.с. 37)

26.01.2018 відповідач виставив позивачу рахунок № 3510618/1/1 від 21.01.2018 на суму 6 670,56 грн. за фактичне споживання активної електроенергії у січні 2018 року. Термін оплати 02.02.2018 (а.с. 38). Вказане свідчить про зміну відповідачем строку оплати електричної енергії за січень 2018 року з 01.01.2018 на 02.02.2018.

Як зазначено вище, 26.01.2018 позивач перерахував на рахунок відповідача 3 000,00 грн. за спожиту електричну енергію у січні 2018 року.

01.02.2018 позивач перерахував на рахунок відповідача 13 500,00 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги активної електроенергії о/р 3510618 зг.рах № 3510618/12/1 від 21.12.2017 в т.ч. ПДВ.» (а.с.39 зворот).

Відповідач визнає, що станом на 01.02.2018 на його рахунок надійшли кошти у розмірі 3 000,00 грн., а кошти у розмірі 13 500,00 грн. надійшли на рахунок відповідача 02.02.2018.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із нормами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, станом на 01.02.2018 на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом були зараховані кошти у розмірі 3 000,00 грн. за січень 2018 року, проте на момент відключення позивача від електропостачання була прострочена заборгованість у розмірі 814,04 грн. за спожиту електричну енергію у грудні 2017 року.

Обставини, пов'язані з датою надходження на рахунок відповідача 13 500 грн. в рахунок оплати електричної енергії, спожитої в січні 2018 року (рахунок № 3510618/12/1 від 21.12.2017) - 01.02.2018 чи 02.02.2018 - вказаних обставин не спростовують, на вирішення спору сторін по суті не впливають.

Отже, дії відповідача 01.02.2018 щодо відключення позивача від електропостачання були правомірними, оскільки мала місце несплата у визначений строк (09.01.2018) рахунку за грудень 2018 року у розмірі 814,04 грн., і ця заборгованість на момент відключення не була погашена.

Водночас колегія суддів зауважує позивачу на тому, що направлений ним лист № 5 від 16.01.2018 (вх. від 17.01.2018 № 18/050КЕК/19/1/Ц-13863) (а.с. 36 зворот), в якому, з огляду на набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 910/11101/16 та № 910/10966/16, просив зарахувати як передоплату послуг з постачання електричної енергії 4 271,80 грн. на виконання наказів Господарського суду міста Києва у справах №910/10966/16 (2 893,80 грн.) та №910/11101/16 (1 378,00 грн.), не може вважатися заявою щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, адже, виходячи зі змісту ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги,

тобто зарахування наявної вимоги в рахунок такої, яка ще не виникла (адже позивач просить зарахувати вказані кошти саме як передплату), не передбачено.

Також колегія суддів зауважує позивачеві на тому, що:

- встановлений судами факт «незаконності відключення» відповідачем 10.06.2015 приміщення позивача у справі № 910/10966/16 жодним чином не впливає на вирішення по суті спору щодо відключення позивача від електропостачання, яке відбулось в інші дати;

- відключення позивача відбулось не з огляду на наявність заборгованості в сумі 47 766,43 грн., яка становить заборгованість за рішенням комісії з розгляду актів порушення Публічного акціонерного товариства «Київенерго», оформленого протоколом засідання комісії від 11.05.2016 № 1095 по розгляду акта про порушення від 06.08.2015 № 38137, який скасовано судовими рішеннями у справі № 910/11101/16);

- у протоколі спільного засідання Комісії НКРЕКП за участі позивача та відповідача від 13.02.2018 (а.с. 116) не встановлено факту відсутності у позивача заборгованості, так само, як не встановлено незаконність відключення позивача 01.02.2018 від джерел електропостачання.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем вимога про визнання незаконним відключення сама по собі не призводить до будь-якого відновлення прав позивача, в той час як відновлення прав позивача може мати місце шляхом відшкодування певних втрат, заподіяних цими діями, і саме в рамках розгляду спору щодо компенсації заподіяних діями збитків слід встановлювати їх правомірність, а вказаний позов має характер встановлення обставин для спору щодо шкоди, а не реального відновлення прав позивача.

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним відключення 01.02.2018 від джерел електропостачання нежитлового приміщення позивача по вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24 у м. Києві, здійснене відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/2296/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Скала» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/2296/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/2296/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2296/18.

Повний текст постанови складено: 30.11.2018

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов