ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2135/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом НВП "Хартрон - Плант ЛТД" (ТОВ), м. Харків
до ТОВ "НВО "А.Т.О.Р.", м. Харків
про стягнення 871507,98 грн.
за участю представників:

позивача - Зуєв В.В., діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.18р.;

відповідача - Рись В.Г., довіреність б/н від 23.08.18р.

ВСТАНОВИВ:

НВП "Хартрон - Плант ЛТД" (ТОВ), м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "НВО "А.Т.О.Р.", м. Харків заборгованість за договором №151/2017 від 01.08.17р. в сумі 871507,98 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06.08.18р. позовну заяву НВП "Хартрон - Плант ЛТД" (ТОВ), м. Харків - залишено без руху.

14.08.18р. позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом надання доказів отримання відповідачем позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 28.08.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "17" вересня 2018 р. о(об) 09:45.

14.09.18р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.09.18р. оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.09.18р. о 12:00 год.

19.09.18р. від відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 20.09.18р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 30.10.18р. та відкладено підготовче засідання на 16.10.18р. о 12:00 год.

12.10.18р. від представника позивача надійшли додаткові пояснення, які долучено судом до матеріалів справи.

17.10.18р. від представника позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.10.18р. закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 31.10.18р. о 10:00 год.

В судовому засіданні 31.10.18р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 21 листопада 2018 року о 15:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.18р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.11.18р. проти позову заперечував, проси суд в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» та НВП ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД (ТОВ) укладено договір №151/2017 від 01.08.2017 р. (далі - Договір) на виконання робіт.

Відповідно до п.1.1 Замовник (ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.») зобов'язаний прийняти та оплатити виконану Виконавцем (НВП ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД (ТОВ)) роботу на підставі рахунків-фактури та відповідних актів виконаних робіт.

Пунктом 3.1. договору передбачено, також, порядок оплати, яка здійснюється Замовником протягом 5 банківських днів після підписання актів виконаних робіт.

Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків від 17.05.2018 р. за вказаним договором у ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» перед НВП ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД ТОВ) склалась заборгованість у розмірі 723 275,80 (сімсот двадцять три тисячі двісті сімдесят п'ять гри. вісімдесят коп.) грн.

Відповідач неодноразово визнавав борг та гарантував його погашення у найкоротші строки, зокрема у листі №777 від 22.12.2017 р. пропонував графік оплати вказаних заборгованостей. Утім, починаючи із першого ж місяця, графік оплати був порушений. Також і у листі №107 від 13.03.2018 р. Відповідачем було запропоновано графік погашення заборгованості, який також не був дотриманий починаючи із першого місяця.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог договору щодо оплати позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 723275,80 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 723275,80 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 723275,80 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п.п. 5.2 договору №151/2017 від 01.08.2017 р. у разі порушення Замовником строку оплати Виконавцю, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до п.1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 94639,78 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства та не заперечується відповідачем.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов'язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення на користь позивача пені у сумі 94639,78 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 14776,52 грн. та інфляційних втрат в розмірі 38815,88 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 14776,52 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 38815,88 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 38815,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду відповідно до графіка, наведеного у відзиві, у зв`язку з наступним.

Неналежне виконання своїх зобов'язань Відповідачем обумовлене виключно фінансовими труднощами, які мають місце на підприємстві. Так TOB «НВО «А.Т.О.Р.» Відповідач) опинився у скрутному матеріальному становищі: на його поточному рахунку відсутні грошові кошти, що підтверджується відповідними довідками з банку, а саме довідка 068-05/2712 (а.с. 108 том 1). Всі активи, які використовує Відповідач у господарській діяльності виробничі і офісні приміщення) не є його власністю (що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та бухгалтерською довідкою вих. ‚777 від 10.09.2018 р.) (а.с. 109 том 1), що виключає можливість їх стягнення в рахунок погашення заборгованості перед Позивачем. Тому сплатити свою заборгованість протягом найближчого часу Відповідач не має можливості.

Також, відповідач надав докази на наявність передумов для отримання Відповідачем прибутку у 2018-2019 роках, з якого може бути сплачена вищезазначена заборгованість. Так, Відповідач переміг у декількох тендерах на поставку та виконання послуг з ПАТ "Українська залізниця" у 2018 році (що підтверджується Повідомленням № 1615/207 - 18Т про намір укласти Договір UA-2018-03-13-002526-с від 02.07.2018 року та Повідомленням про намір укласти Договір від 29.05.2018 року), прибуток від виконання яких надасть можливість погашати борг перед Позивачем. (а.с. 113-114 том 1)

Також Відповідач має прострочену дебіторську заборгованість в сумі 2 176 315,64 грн. (два мільйони чотириста сімдесят шість тисяч триста п'ятнадцять гривень шістдесят чотири грн.) 00 коп. (довідка вих. №778 від 10.09.201 8 року). (а.с. 110 том 1) Отримані кошти Відповідач також планує спрямувати на погашення своєї заборгованості перед Позивачем.

Враховуючи відсутність у власності Відповідача активів на суму, достатню для погашення заборгованості, розрахуватись з Позивачем Відповідач зможе лише з прибутку, отриманого від своєї господарської діяльності в майбутньому.

Також, відповідач зазначив, що у разі повного задоволення позовних вимог без надання розстрочки виконання судового рішення то виконання рішення суду по цій справі буде здійснюватись в загальному порядку через арешт рахунків, майна Відповідача, у зв'язку з чим останній не зможе сплачувати оренду, податки, заробітну плату, купувати сировину, а отже буде вимушений зупинити господарську діяльність, звільнити працівників, не зможе виконувати свої зобов'язання перед іншими контрагентами, не зможе отримувати прибуток, та, як наслідок, не зможе виконати рішення суду по цій справі в повному обсязі.

В свою чергу, позивачем надано до суду копію кредитного договору №4/від.18 від 07.05.18р. відповідно до умов п. 1.1. якого ПАТ "Східно-Україниський Банк" "Грант" на умовах цього договору зобов`язується відкрити позичальникові (НВП "Хартрон - Плант ЛТД" (ТОВ)) відновлювальну кредитну лінію з максимальним загальним лімітом - 6 000 000,00 грн. на термін до 28 грудня 2018 року на поточні господарські потреби, зі сплатою - 25% річних за користування кредитними коштами, а при простроченні повернення кредиту - 50% річних, а Позичальник приймає, зобо`язується належним чином використати та повернути банку отримані кредитні кошти в повному обсязі, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов`язання за цим Договором.

У відповідності до положень п. 7.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, з урахуванням викладених у відзиві пояснень щодо наявності у відповідача дебіторської заборгованості та намірів укладення господарських договорів, про які зазначено у відзиві на позовну заяву, яку буде направлення на погашення заборгованості перед позивачем та наявність у позивача кредитного договору, суд вважає за можливе частково задовольнити вимогу щодо розстрочення виконання рішення суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 612, 623-625, 631 п.4, 629, 759, 762, 782, 797 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р." (61085, Харківська обл., місто Харків, вул. Академіка Проскури, будинок 1, корпус 28, кімната П 402, ) на користь Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) (61070, Харківська обл., місто Харків, вул. Академіка Проскури, будинок 1, ) основну заборгованість в сумі 723275,80 грн., пеню в сумі 94639,78 грн., 3% річних в сумі 14776,52 грн., інфляційні втрати в сумі 38815,88 грн., судовий збір в сумі 13072,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Надати розстрочку виконання рішення суду на чотири місяці, стягуючи заборгованість наступним чином:

01.12.2018 - 217877,00 грн.

01.01.2019 - 217877,00 грн.

01.02.2019 - 217877,00 грн.

01.03.2019 - 217876,98 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.18р.

Суддя Л.В. Шарко