СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа № 917/652/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область (вх. №244 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018 (повний текст складено 22.08.2018 року) у справі № 917/652/18 (суддя Киричук О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м. Київ в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Полтава

до Управління соціального захисту населення Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область

про стягнення заборгованості в розмірі 148 701, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018р. позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» м.Київ особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м.Полтава звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область про стягнення заборгованості у сумі 148 701,60 грн. на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах (а.с.2-5).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.08.2018р. по справі №917/652/18 позовні вимоги задоволені у повному обсязі (а.с.81-83).

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у сумі 148 701,60 грн., судовий збір у сумі 2 230,52 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядником коштів бюджетного асигнування відповідних соціальних пільг міста Лубни Полтавської області є Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, а відтак відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню послуг зв'язку на пільгових умовах повинен здійснювати відповідач.

Судом враховано, що відсутність належного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Судове рішення мотивовано доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань з компенсації витрат на відшкодування пільг за період з червня 2017р. по грудень 2017р., а відтак позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Відповідач, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018р. у даній справі, в якій просив рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018р. у справі №917/652/18 скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.92-94).

Апелянт зауважив, що Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року не передбачено бюджетних асигнувань на відшкодування пільг з послуг зв'язку пільговим категоріям громадян.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до затверджених бюджетних асигнувань на 2017 рік Полтавській філії ПАТ Укртелеком було відшкодовано витрати за надані послуги пільговим категоріям громадян з послуг зв'язку на суму 252065,61 грн. відповідно до поданих розрахунків в обсягах, визначених у бюджеті міста на 2017 рік.

Апелянт вказує на те, що фінансування здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету в обсягах, визначених у бюджеті міста на 2017 рік. Реалізацію програми здійснював безпосередньо розпорядник бюджетних коштів Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, який організовує виконання бюджетної програми та готує звітність про виконання паспорту програми.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. апеляційну скаргу було залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 3345,79грн. та опису вкладення на адресу ПАТ "Укрпошта".

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 295/2018 переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду та Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлень голів новоутворених судів про початок роботи новоутворених судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року по справі №917/652/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область, встановлено строк позивачу до 05.11.2018 року включно, надати суду відзив з доказами його надсилання сторонам у справі та зобов'язано апелянта до 05.11.2018 року включно надати суду докази надсилання апеляційної скарги з доданими до неї документами на адресу юридичної особи позивача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 01601, м. Київ, б-р. Шевченка, 18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року справу №917/652/18 було призначено на 28.11.2018 року о 09:30 год.

02.11.2018 року на адресу суду позивач надіслав суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу, в якому позивач просить суд залишити рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018 у даній справі без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 119-121).

Позивач у відзиві зазначає, відповідно до «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року, відповідач є головним розпорядником коштів бюджетного фінансування, отже, на нього покладено обов'язок щодо відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян.

Протягом 2017 року Полтавської філією ПАТ «Укртелеком» надавалися послуги зв'язку на пільгових умовах населенню міста Лубни, які мають право на пільги, витрати позивача становили 397 035,90 грн.

За період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно відповідачем частково відшкодовані в сумі 248334,30 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 148701,60 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до ч. 12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки явка у судове засідання не визнавалася обов'язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Складено протокол судового засідання відповідно до вимог ст. 223 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є юридичною особою (ідентифікаційний код 21560766), що підтверджується Статутом (а.с.51).

ПАТ «Укртелеком» здійснюючи свою діяльність у сфері телекомунікації, надає телекомунікаційні послуги споживачам - фізичним особам, в тому числі тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Полтавська філія ПАТ «Укртелеком» є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», що підтверджено Положенням про Дніпропетровську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (а.с.52-53).

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради є юридичною особою (), що підтверджено даними з ЄДР.

В підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг позивач посилається на щомісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період січня 2017 року по грудень 2017року (а.с.13-25).

Позивачем, у період з січня 2017 року по грудень 2017 року (включно) надавалися телекомунікаційні послуги (послуги зв'язку) на пільгових умовах населенню м. Лубни, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , п. 16 ст. 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» , п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» , ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , п. 4 ч. З ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства». При цьому, витрати, понесені внаслідок надання послуг зв'язку на пільгових умовах, становили 397 035,90 грн.

Відповідачем частково погашена заборгованість в розмірі 248 334,30 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з виписок по банківським платежам відповідача, а також розрахунком заборгованості (а.с. 9-12).

Позивач листом №03-146 від 17.04.2018р. звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування витрат пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян в сумі 148 701, 60 грн. протягом 7 днів з моменту отримання вимоги (а.с.49).

Факт направлення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з червня 2017 року по грудень 2017 року, вимоги про сплату заборгованості від 17.04.2017р. на адресу відповідача підтверджується копіями рекомендованих повідомленнями та квитанцією Укрпошти від 16.04.2018р. (а.с.47-49).

Враховуючи наведене, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 148 701,60 грн., яка не відшкодована на момент подачі позову.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги з посиланням на норми ст. 124 Конституції України, ст.ст. 525-527, 617 ЦК України, ст. 102 Бюджетного кодексу України, постанову КМУ від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Згідно з ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч.2 ст.236 ГПК України).

Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, оскільки оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального права та прийнято з дотриманням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги зв'язку пільговим категоріям населення з червня 2017р. по грудень 2017р.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про телекомунікації" №1280-IV від 18.11.2003р., Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000р., Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року, №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості в період с січня 2017 по грудень 2017 нараховано суму заборгованості в розмірі 397 035,90 грн., з яких 248 334,30 грн. сплачено відповідачем, та відповідно залишок на дату звернення до суду з позовом складає 148 701, 60 грн.

Відповідач з червня по грудень 2017 року припинив складати акти, згідно з формою « 3-пільга», позивачем з власної ініціативи складалися зазначені акти та направлялися на підписання відповідачу в двох екземплярах, з метою підтвердження розміру наданих послуг пільгових умовах за період з червня по грудень 2017 року та суми заборгованості.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг зв'язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до п. З ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Згідно із ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Відповідач проти позову заперечує та в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на відсутність бюджетного фінансування на відшкодування пільг в 2017 році та на те, що Законом України «Про Державний бюджет України» не передбачені видатки на зазначені цілі, а Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» від 20.12.2016 року у ст. 102 Бюджетного кодексу України виключено норму щодо здійснення компенсаційних витрат на послуги зв'язку пільговим категоріям населення за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України від 22.10.1993р. №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту", Законом України від 28.02.1991р. № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України від 23.03.2000р. №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України від 26.04.2001р. №2402-ІІІ "Про охорону дитинства", Законом України від 24.03.1998р. № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком позивача. При цьому, в силу положень Конституції України та законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що такі пільги надають.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Згідно з п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (надалі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відтак, головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в м.Лубни Полтавської області є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради. Таким чином, саме на відповідача згідно положень Порядку та Постанови №256 покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги. Пунктом 2 Постанови №256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Постановою Кабінету Міністрів України N117 від 29.01.2003р. було запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Пунктом 3 Положення, відповідача визначено уповноваженим органом, який, в тому числі, здійснює ведення обліку пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга".

Згідно з ч. 1 п. 10 Положення, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

У відповідності до п. 11 Положення уповноважений орган щомісяця:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає:

- реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга";

- акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», положень укладеного договору, з дотриманням вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. №535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних наданням пільг « 2-пільга» та Інструкції про порядок її заповнення, у встановлені строки позивачем була заповнена та надіслана відповідачу форма « 2-пільга» для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на паперових та електронних носіях.

В матеріалах справи наявні докази, що поіменні списки абонентів за формою 2-пільга щомісячно надсилались на електронну адресу відповідача: та в письмовому вигляді - на поштову адресу відповідача (а.с. 26-27).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем за наслідками наданих у період з січня 2017р. по грудень 2017р. телекомунікаційних послуг споживачам, які мають пільги, були надані відповідачу розрахунки щодо вартості цих послуг цих послуг, згідно з формою « 2-пільга» (а.с. 13-25).

Відповідач був зобов'язаний щомісячно здійснювати розрахунки з позивачем, або у п'ятиденний строк з дня отримання субвенції з державного бюджету, або за відсутності такої субвенції - за рахунок коштів місцевого бюджету.

Постановою Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що оскільки ст.530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором останній може здійснювати своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому, якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на визначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу не пред'явленою.

Колегія суддів зазначає, що позивач, направляючи документи за формою "2-пільга" та "3-пільга" відповідачу, щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні ст.530 Цивільного кодексу України.

Пунктом 11 Положення № 117 встановлено, що Відповідач після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Крім того, в матеріалах справи наявні акти звіряння розрахунків за формою "3-пільга", відповідно до яких, надані в період січня-травня 2017 року, були підписані сторонами. В цих актах збоку Позивача зазначалася сума заборгованості, яка включала як заборгованість поточного 2017 року, так і заборгованість минулих років. (а.с. 28-34).

Враховуючи наведене, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення із здійсненням відшкодування витрат, пов'язаних з наданням за період з червня по грудень 2017р. в загальній сумі 148 701, 60 грн.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта щодо неналежного бюджетного фінансування, з огляду на наступне.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446, від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі №15/5027/715/2011.

Відповідно до ч.1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допоміг, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені в абзаці третьому п.2.10 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.03.2012р. №309.

Порядком визначено, що бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання розпорядників бюджетних коштів обліковуються органами Казначейства в бухгалтерському обліку виконання бюджетів та відображаються у звітності про виконання бюджетів. Обсяг бюджетних зобов'язань, взятих установою протягом бюджетного періоду, повинен забезпечити зменшення рівня заборгованості за бюджетними зобов'язаннями минулих періодів та недопущення виникнення заборгованості за бюджетним зобов'язаннями в поточному році.

За таких обставин, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з цього приводу спростовуються вищенаведеним та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За змагальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Всупереч вимогам чинного законодавства, витрати, понесені позивачем, внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах за червень по грудень 2017р., відповідачем відшкодовані не були, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі 148 701,60грн., що доведено матеріалами справи, тому висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог є законним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни, Полтавська область на рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018 року у справі №917/652/18 залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2018 року у справі №917/652/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2018р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота