ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа№ 910/4801/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Тютюнник В.А.

відповідача - Гронь М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Корпорації "Інформаційні системи України"

на рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2018 р. (повне рішення складено 05.09.2018 р.)

у справі № 910/4801/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Корпорації "Інформаційні системи України"

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про визнання недійсним правочину та визнання дій незаконними

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року Корпорація "Інформаційні системи України" звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про:

- визнання недійсним одностороннього правочину, що вчинений у формі повідомлення про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616 (вих. № Э.Upr 1/3-194512 від 26.02.2018 р.);

- визнання незаконними дій Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" стосовно стягнення з Корпорації "Інформаційні системи України" заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р. на підставі одностороннього правочину, що вчинений у формі повідомлення про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616 (вих. № Э.Upr 1/3-194512 від 26.02.2018 р.);

- заборону Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" вчиняти дії щодо стягнення з Корпорації "Інформаційні системи України" заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р. на підставі одностороннього правочину, що вчинений у формі повідомлення про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616 (вих. № Э.Upr 1/3-194512 від 26.02.2018 р.).

В процесі розгляду справи місцевим судом позивач звернувся із заявою про зміну підстав позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору відповідач не має права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та змінювати періодичність платежів, а позивач не надав згоди на такі зміни.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.08.2018 р. у цій справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Корпорація "Інформаційні системи України" звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що передумовою застосування п. 2.3.1 укладеного кредитного договору э наявність одночасно трьох умов, зокрема, здорощання вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, підвищення облікової ставки НБУ та підвищення курсу іноземної влюти відносно національної валюти протягом дії кредитного договору. Однак банк посилається лише на підвищення курсу іноземної валюти відносно національної валюти.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що ним було здійснено односторонній правочин щодо зміни умов кредитного договору відповідно до погоджених сторонами умов такого договору при його укладенні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2018 р. апеляційну скаргу Корпорації "Інформаційні системи України" передано на розгляд колегії суддів у складі: Зеленін В.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/3142/18 від 01.10.2018 р. у зв`язку з переведенням судді Зубець Л.П. на посаду судді Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4801/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 р. справу № 910/4801/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Зеленін В.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4801/18, запропоновано учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу та призначено до розгляду на 30.10.2018 р.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/4801/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 р. апеляційну скаргу Корпорації "Інформаційні системи України" у справі № 910/4801/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 р. справу № 910/4801/18 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 07.11.2018 р.

У судовому засіданні 07.11.2018 р. було оголошено перерву до 14.11.2018 р.

У судовому засіданні 14.11.2018 р. було оголошено перерву до 26.11.2018 р.

У судовому засіданні 26.11.2018 р. позивач звернувся із письмовим клопотанням про призначення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.

Розглянувши в судовому засіданні вказане клопотання позивача, колегія зазначає наступне.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.

Відповідно до ч 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки позивач, звертаючись до суду апеляційної інстанції під час розгляду скарги із клопотанням про призначення лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, не надав доказів неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції чи під час підготовчих дій апеляційного суду з причин, що об'єктивно не залежали від нього, колегія суддів дійшла висновку про залишення цього клопотання без розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

02.04.2015 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - банк) та Корпорацією "Інформаційні системи України" (далі - позичальник) було укладено договір № DNH2LKI06616 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А 1 цього договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А 2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору термін повернення кредиту зазначений у п. А 2.1 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А 13, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Як передбачено п. А.3 кредитного договору, термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до цього договору). Згідно зі ст. ст. 212, 651 Цивільного кодексу України, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту.

У додатку № 1 до цього договору графік зменшення поточного ліміту встановлено таким чином: 8090287,69 грн - 25.10.2021 р., 7990287,69 грн - 25.11.2021 р.

Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, у випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки Національного банку України, підвищенні курсу іноземної валюти (долар США) відносно національної валюти протягом дії кредитного договору, банк має право з відома позичальника збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, змінити періодичність порядку сплати платежів по кредиту, про що сторони укладають договори про внесення змін до цього договору у строк не пізніше ніж 3 банківських дні з дати фактичного повного погашення кредиту.

Згідно з п. 2.3.2 кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, неотриманні від позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, періодичності порядку сплати платежів по кредиту, банк на свій розсуд має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів, за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим договором.

28.12.2017 р. листом № 1/3-165057 відповідач повідомив позивача про те, що станом на 17.10.2017 р. відбулося підвищення курсу іноземної валюти (долар США) відносно національної валюти на підставі кредитного договору, у зв'язку з чим, керуючись п. 2.3.1 договору № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р., запропонував у двадцятиденний строк після одержання пропозиції надати згоду на збільшення процентної ставки до рівня 19% річних, та на зміну періодичності сплати процентів - 25-го числа кожного поточного місяця, починаючи з 25 січня 2018 року.

У відповідь, 12.02.2018 р. листом № 12/2 позивач повідомив відповідача про передчасне звернення банку з пропозицією про зміну умов кредитних договорів на підставі п. 2.3.1 кредитного договору, оскільки термін повернення кредитних коштів за договором не настав.

Відповідно до повідомлення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" № 1/3-194512 від 26.02.2018 р., зважаючи на ненадання Корпорацією "Інформаційні системи України" згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів за кредитом, керуючись п. 2.3.1 договору, банк повідомив позивача про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р., а саме, зміну терміну повернення кредиту, визначеного пунктом А.3, встановлення 12.03.2018 р. датою повернення кредиту, та вимагав 12.03.2018 р. повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим договором.

Листом № 26/03 від 26.03.2018 р. позивач повідомив відповідача про невідповідність повідомлення № 1/3-194512 від 26.02.2018 р. положенням чинного законодавства України та умовам кредитного договору № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р., через що позичальник не погодився із запропонованими змінами до кредитного договору.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного кредитного договору та вимог чинного законодавства змінив умови цього договору. Позивач посилається на те, що підвищення курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти протягом терміну дії кредитного договору не досягло значного та суттєвого рівня, який би міг стати підставою для такої ініціативи. Також позивач вважає, що відповідно до чинного законодавства банк не має права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та змінювати періодичність платежів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Частинною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або іншої заінтересованої особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Як передбачено п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Підпунктом 2.3.2 кредитного договору сторони передбачили, що при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, неотриманні від позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, періодичності порядку сплати платежів по кредиту, банк на свій розсуд має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів, за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим Договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин.

Отже, при укладенні вказаного кредитного договору як позивач, так і відповідач, здійснюючи господарську діяльність на власний ризик, керувались принципами свободи договору та свободи підприємницької діяльності, а відтак були вільні у визначенні умов кредитного договору, у тому числі і умов, викладених у пункті 2.3 кредитного договору.

Даний кредитний договір був погоджений та підписаний позивачем без жодних застережень, що свідчить про розуміння останнім на момент укладення договору його умов, зокрема, прав та обов'язків банку і позичальника, відтак умови кредитного договору відповідають принципу свободи договору та вимогам чинного законодавства.

Крім того, ні договір № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р., ні окремі його частини, не були визнані недійсними у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підпунктом 2.3.2 пункту 2.3 кредитного договору визначено, що при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, неотриманні від позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, періодичності порядку сплати платежів по кредиту, банк на свій розсуд має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів, за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим Договором.

Таким чином сторони погодили право банку в односторонньому порядку змінити умови укладеного кредитного договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що вчинений у формі повідомлення № Э.Upr 1/3-194512 від 26.02.2018 р., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що передумовою застосування п. 2.3.1 кредитного договору та зміни умов кредитного договору є наявність одночасно трьох умов, зокрема, зростання вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, підвищення облікової ставки НБУ та підвищення курсу іноземної валюти відносно національної валюти протягом дії кредитного договору, судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, позивач вважає, що відсутність відповідного сполучника та/або в п. 2.3.1 кредитного договору повністю виключає можливість тлумачення цього пункту як альтернативного.

Відсутність сполучника та/або в самому пункті договору не доводить відсутність альтернативи у п. 2.3.1 кредитного договору.

Разом з цим, у підпункті 2.3.1 пункту 2.3 кредитного договору розділовим знаком (комою) виділено три окремі випадки (зміна вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміна облікової ставки НБУ, підвищення курсу іноземної валюти (долар США), за наявності кожного з яких окремо, так і в сукупності, банк наділений правом вчиняти відповідні дії.

Також колегія вважає, що при вирішенні даного спору відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері семантико-текстуальних досліджень.

Вимоги позивача про визнання незаконними дій Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" стосовно стягнення з Корпорації "Інформаційні системи України" заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р. на підставі одностороннього правочину, що вчинений у формі повідомлення про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616 та заборону Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" вчиняти дії щодо стягнення з Корпорації "Інформаційні системи України" заборгованості за кредитним договором № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 р. на підставі одностороннього правочину, що вчинений у формі повідомлення про зміну умов кредитного договору № DNH2LKI06616, є похідними, а відтак задоволенню не підлягають.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Корпорації "Інформаційні системи України" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Корпорації "Інформаційні системи України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2018 р. у справі № 910/4801/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Корпорацію "Інформаційні системи України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.11.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк