ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/3302/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.06.2018

суддя Щербаков С.О.

повний текст складено 11.06.2018

за позовом комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Анда-Ейр", м. Київ

про стягнення 80 094,56 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА-ЕЙР" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 05-05/17 на аеропортове обслуговування від 30.04.2017 у розмірі 585 029 грн. 29 коп. (з них: 504 934 грн. 73 коп. - основний борг, 53 886 грн. 17 коп. - пеня, 5 638 грн. 08 коп. - 3 % річних, 20 570 грн. 31 коп. - інфляційні втрати).

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг, що й зумовило виникнення заборгованості та звернення позивача за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3302/18, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В процесі судового розгляду позивач подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомив суд про сплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 504 934 грн. 73 коп., у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача 80 094 грн. 56 коп., з яких: 53 886 грн. 17 коп. - пеня, 20 570 грн. 31 коп. - інфляційні втрати та 5 638 грн. 08 коп. - 3% річних.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНДА-ЕЙР" (надалі - відповідач) відзиву на позов не надав, свого представника у судове засідання не направив, у зв'язку з чим справа розглядалася місцевим господарським судом на підставі наявних у ній матеріалів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18 позов було задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Анда-Ейр" на користь комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" 8 023 грн. 62 коп. пені, 4 544 грн. 41 коп. інфляційних втрат, 747 грн. 03 коп. 3% річних та 292 грн. 92 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд, посилаючись на ст. ст. 11, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625-629, 901-903 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. ст. 193, 216, 218, 230, 232 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), зазначив про те, що відповідач виконав грошові зобов'язання з порушенням строків встановлених п. 4.3 договору № 05-05/17 від 30.04.2017.

У матеріалах справи відсутні належні докази направлення на адресу відповідача рахунків на оплату та актів надання послуг, оскільки надані позивачем копії фіскальних чеків не приймаються судом до уваги, як належні докази направлення первинних документів на адресу відповідача, тому прострочення виконання грошового зобов'язання відбулося, починаючи з 14.02.2018. У розрахунку сум пені, інфляційних втрат та 3% річних позивачем були допущені помилки, які були скориговані у розрахунку суду, у зв'язку з чим позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, комунальне підприємство Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (надалі - скаржник, позивач) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 66 486 грн. 58 коп. та прийняти нове судове рішення у вказаній частині, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Скаржник зазначав про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, зокрема, щодо отримання відповідачем рахунків та актів від позивача, внаслідок чого суд дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, скаржник послався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/7909/16-ц від 05.06.2018, згідно з якою неотримання відповідачем рахунку на оплату не повинно прийматися до уваги при винесення судового рішення.

Також позивач в своїй скарзі зазначав про визнання відповідачем заборгованості перед позивачем та те, що відповідачем не заперечується отримання від позивача рахунків на оплату та актів надання послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 у справі № 910/3302/18 (головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Куксов В.В.) апеляційну скаргу комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18 - залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2018 у справі № 910/3302/18 (головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Куксов В.В.) поновлено комунальному підприємству Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" строк на апеляційне оскарження Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3302/18; розгляд апеляційної скарги призначено на 20.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 розгляд справи № 910/3302/18 відкладено на 09.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/3302/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018, справу № 910/3302/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 апеляційну скаргу комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.11.2018.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання 08.11.2018 представників сторін, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 розгляд справи було відкладено на 21.11.2018.

Сторони не забезпечили явку своїх представників у судове засідання 21.11.2018. Будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судові засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Проте, оскаржуване рішення першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30.04.2017 між комунальним підприємством Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (надалі - аеропорт, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "АНДА-ЕЙР" (надалі - замовник (перевізник), відповідач) було укладено договір №04-05/17 на аеропортове обслуговування (надалі - договір).

За умовами договору (п.1) аеропорт надає повітряним суднам замовника (надалі ПС) комплекс послуг по організації аеропортового та наземного обслуговування у відповідності до додатку 1, згідно з попереднім письмовим запитом замовника. Замовник здійснює розрахунки за надані послуги відповідно до умов договору.

В розділі 2 договору визначені зобов'язання сторін, згідно з п.п. 2.1.2 п. 2.1 якого замовник зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату за надані послуги відповідно до п.п. 4.1- 4.4 цього договору.

Умови оплати і порядок взаєморозрахунків погоджені сторонами в розділі 4 договору, відповідно до п.п. 4.1, 4.3, 4.5 якого вартість аеропортових послуг передбачених чинним договором встановлюється аеропортом в додатку № 1 до цього договору. Замовник здійснює розрахунок за фактично надані послуги по аеропортовому обслуговуванню шляхом безготівкового перерахування коштів протягом 5-ти банківських днів із моменту отримання рахунків - фактур та актів виконаних робіт. Рахунки та акти виконаних робіт аеропорт надає замовнику по кожному рейсу не пізніше 5 днів з дати виконання рейсу. Замовник зобов'язаний повернути підписаний акт виконаних робіт упродовж 5-ти робочих днів від дати його отримання. У разі неотримання аеропортом підписаного акту або ненадання замовником вмотивованої відмови від його підписання протягом зазначеного періоду, акт вважається визнаним сторонами.

При невиконанні замовником умов п. 4.3 цього договору, аеропорт має право припинити обслуговування ПС перевізника без попередження. При несвоєчасній оплаті послуг замовник (перевізник) сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу зав кожний день прострочення (п.п. 4.8, 4.9 договору).

В п. 7.1 договору передбачено, що останній набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018.

В додатку № 1 до договору сторонами погоджені ставки зборів за аеропортове обслуговування повітряних суден в аеропорту "Херсон", а в додатку № 2 - викладено угоду про виконання вимог авіаційної, пожежної безпеки й аварійно-рятувального забезпечення.

За твердженням позивача, на виконання умов договору ним були надані, а відповідачем прийняті послуги по організації аеропортового та наземного обслуговування на загальну суму 504 934 грн. 73 коп.

Позивач виставив відповідачу до сплати рахунки № 331 від 31.08.2017 на суму 79 607 грн. 27 коп., № 345 від 14.09.2017 на суму 107 638 грн. 70 коп., № 348 від 21.09.2017 на суму 104 164 грн. 26 коп., № 383 від 05.10.2017 на суму 106 627 грн. 62 коп., № 384 від 12.10.2017 на суму 106 896 грн. 88 коп.

Оскільки вказані рахунки не були оплачені відповідачем, 04.02.2018 позивач направив відповідачу претензію від 26.01.2018, в якій просив погасити заборгованість у розмірі 504 934 грн. 73 коп., яка отримана відповідачем 06.02.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач оплатив борг, але вже після звернення позивача з даним позовом до суду, про що свідчать надані суду платіжні доручення № 890 від 20.04.2018 на суму 254 934 грн. 73 коп., № 882 від 13.04.2018 на суму 38 197 грн. 04 коп. та № 881 від 13.04.2018 на суму 211 802 грн. 96 коп.

Зважаючи на те, що відповідач оплатив вартість наданих позивачем послуг з порушенням строків, визначених у п. 4.3 договору, позивач просив суд стягнути з відповідача 53 886 грн. 17 коп. пені, нарахованої за період прострочення з 12.09.2017 по 03.03.2018, 20 570 грн. 31 коп. інфляційних втрат та 5 638 грн. 08 коп. 3% річних, нарахованих за період прострочення з 12.09.2017 по 03.03.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст. 76-79 ГПК України не доведено направлення відповідачеві рахунків на оплату та актів надання послуг.

Разом з тим, місцевий господарський суд встановив, що 04.02.2018 позивач направив відповідачу претензію від 26.01.2018 про погашення заборгованості за договором у сумі 504 934 грн. 73 коп.

Оскільки зазначена претензія була отримана відповідачем 06.02.2017, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, прострочення виконання грошового зобов'язання відбулося починаючи з 14.02.2018, а тому прийшов до висновку (здійснивши власний перерахунок штрафних санкцій) про стягнення з відповідача 8 023,62 коп. - пені, 4 544,41 грн. - інфляційних втрат, 747,03 -3 % річних за період з 14.02.2018 року по 03.03.2018 року.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 901-903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ст.ст. 628 -629 вказаного кодексу).

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.3. договору замовник здійснює розрахунок за фактично надані послуги по аеропортовому обслуговуванню шляхом безготівкового перерахування коштів протягом 5-ти банківських днів із моменту отримання рахунків - фактур та актів виконаних робіт. Рахунки та акти виконаних робіт аеропорт надає замовнику по кожному рейсу не пізніше 5 днів з дати виконання рейсу.

Тобто умовами договору визначено строк настання обов'язку відповідача оплати/перерахувати за отриманні послуги певну грошову суму, а тому суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про застосування ч. 2 ст. 530 ЦК України.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначалось вище, п. 4.4. договору визначено, що замовник визнає розрахунки направленні в його адресу по факту чи електронній пошті ( з наступним наданням оригіналів).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надіслання відповідачу рахунків на оплату та актів надання послуг позивач надав суду копії фіскальних чеків.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, фіскальні чеки не можуть бути прийняті як належний доказ, направлення, та, відповідно отримання відповідачем рахунків № 331 від 31.08.2017 на суму 79 607 грн. 27 коп., № 345 від 14.09.2017 на суму 107 638 грн. 70 коп., № 348 від 21.09.2017 на суму 104 164 грн. 26 коп., № 383 від 05.10.2017 на суму 106 627 грн. 62 коп., № 384 від 12.10.2017 на суму 106 896 грн. 88 коп. та актів надання послуг № 360 від 31.08.2017 на суму 79 607 грн. 27 коп., № 375 від 14.09.2017 на суму 107 638 грн. 70 коп., № 379 від 21.09.2017 на суму 104 164 грн. 26 коп., № 418 від 05.10.2017 на суму 106 627 грн. 62 коп. та № 419 від 12.10.2017 на суму 106 896 грн. 88 коп.

Висновок місцевого господарського суду про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, які передбачають, що боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки, як вже зазначалось вище, він не узгоджується з умовами п. 4.3. договору, щодо строків оплати замовником вартості наданих послуг, які не були змінені сторонами

Враховуючи вище викладені обставини суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, та, відповідно, недоведеністю підстав для стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не врахування місцевим господарським судом вказаних обставин призвело до передчасного висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволенні позову прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про відмову у позові.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції враховано посилання скаржника в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/7909/16-ц від 05.06.2018, однак у названій постанові обставини справи не є цілком тотожними обставинам у господарській справі № 910/3302/18. Зокрема, у справі № 522/7909/16-ц йдеться про чітке встановлення умовами договору, за яким здійснюється стягнення заборгованості, кінцевої дати розрахунку між сторонами (до 05.10.2014). Натомість умовами договору у справі № 910/3302/18 дата кінцевого розрахунку напряму залежить від надіслання та отримання відповідних рахунків та актів.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що викладені в апеляційній скарзі доводи комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" залишити без задоволення.

2 . Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18 скасувати та прийняти нове.

3. У задоволенні позову комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" до товариства з обмеженою відповідальністю "Анда-Ейр" про стягнення 80 094,56 грн.- відмовити.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3302/18.

5. Справу № 910/3302/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 26.11.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка