ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.2018 Справа № 920/666/18
Господарський суд Сумської області, у складі судді Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши матеріали справи № 920/666/18 в порядку спрощеного позовного провадження:

за позовом: ПАТ НАК Нафтогаз України , м.Київ

до відповідача: Сумського національного аграрного університету в особі Путивльського коледжу Сумського НАУ, м.Путивль, Сумська область

про стягнення 365,92 грн.

представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність № 3187 від 24.10.2018);

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 365,92 грн. в т.ч. 110,71 грн. пеня, 32,38 грн. 3% річних, 222,83 грн. інфляційних, які виникли на підставі договору № 13/2460-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу та просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 30.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

18.09.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву № 595 від 14.09.2018, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

01.10.2018 позивач подав відповідь на відзив № 14/4-2535 від 26.09.2018, в якому просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

05.10.2018 позивач подав клопотання № 14/4-2572 від 02.10.2018, з проханням долучити до матеріалів справи банківські виписки.

11.10.2018 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив № 683 від 09.10.2018, в яких зазначив, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

25.10.2018 позивач подав додаткові пояснення №14/4-2763 від 25.10.2018, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі так, як відповідач не є учасником процедури врегулювання заборгованості у відповідності із вимогами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Позивач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, та оцінивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше пяти днів з дня отримання відзиву.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до вимог позовної заяви вбачається, що 29.12.20122 між ПАТ НАК Нафтогаз України(позивач) та Сумським національним аграрним університетом в особі Путивльського коледжу Сумського національного аграрного університету (відповідач) був укладений договір №13/2460-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався приймати і оплачувати природній газ на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Згідно умов договору, позивач передає відповідачу з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 61 тис. куб. м. (п. 2.1).

При цьому, приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3).

Ціна за 1000 куб. м. газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, а всього з ПДВ 1309,20 грн. (п. 5.2)

Оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1).

На виконання умов договору позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 64017,22 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, підписаними сторонами без будь-яких зауважень та застережень.

Відповідач свої зобовязання за договором з оплати отриманого природного газу виконав із порушенням строків оплати, а саме повністю розрахувався 23.10.2014.

Позивач звертаючись до суду з позовом вказує на те, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати природного газу за договором, позивач нарахував відповідачу борг в сумі 365 грн. 92 коп., з яких: 110 грн. 71 коп. пені, 32,38 грн. 3% річних, 222,83 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 3 ст. 7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, зазначеною нормою передбачена підстава для звільнення покупців, які використовують природний газ, зокрема, для виробництва теплової енергії, від відповідальності за несвоєчасне виконання ними грошового зобовязання по оплаті отриманого природного газу.

Частина 3 статті 7 Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що за умовами укладеного договору, покупець отримав газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а заборгованість, яка виникла в результаті порушення строків оплати за природний газ, поставлений відповідачу позивачем у 2013 році погашено повністю 23.10.2014, тобто до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплоенергуючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Таким чином, згідно приписів вищенаведеної статті 7 Закону, законодавець передбачив можливість уникнення підприємства відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сфері теплопостачання, - як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, та і у спосіб списання цих нарахувань.

Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду, яка наведена в постановах по справах № 914/2801/16 від 13.04.2018, № 905/375/17 від 16.04.2018, № 904/11325/16 від 03.04.2018.

Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 236 вказаної редакції ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86,129, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення складено 29.11.2018.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Суддя О.Ю. Сопяненко