СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2018 р. Справа № 905/845/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): судді: при секретарі судового засідання: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справи
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ
на рішення господарського суду Донецької області
від 04.09.2018 року (повний текст складено 14.09.2018 року у м. Харкові)
у справі№ 905/845/18 (суддя Ніколаєва Л.В.)
за позовомДержавного підприємства «Енергоринок», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ
простягнення 105 874,19 грн.
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року до господарського суду звернулось Державне підприємство «Енергоринок», м. Київ (далі Позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ (далі Відповідач) про стягнення штрафу у сумі 105 874,19 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.09.2018 у справі №905/845/18 позовні вимоги задоволені частково, зменшений розмір штрафу на 50%, з Відповідача на користь Позивача стягнуто штраф у розмірі 52 937,10 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду змінити в частині стягнення штрафу, зменшивши його розмір на 99% до 1 058,74грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавствата не дотримано приписи ст.ст.86, 238 Господарського процесуального кодексу України, оскільки при прийнятті рішення, суд фактично надав оцінку лише доказам та доводам Позивача. Також, апелянт посилається на ст.614 Цивільного кодексу України, та вважає, що у спірних правовідносинах вина Відповідача відсутня, оскільки причиною неналежного виконання ним своїх зобов'язань за Договором купівлі продажу електроенергії від 25.09.2007 №4260/02 є виняткові обставини, які утворились не внаслідок його власної господарської діяльності та недбалого, нераціонального господарювання, а в силу об'єктивних, незалежних від Відповідача обставин.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції порушено принцип справедливості, співрозмірності та дотримання балансу інтересів сторін, оскільки Позивач та Відповідач знаходяться не в рівних економічних умовах.

Наведені обставини на думку апелянта є безумовними підставами для зменшення розміру стягуваного штрафу на 99%.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018р. у справі № 905/845/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ на рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2018 та встановлено строк учасникам справи до 15.11.2018 включно для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

На адресу суду надійшов відзив за змістом якого Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги вважаючи рішення законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначав, що суд першої інстанції повно, всебічно та обєктивно зясував обставини, які мають значення для справи та надав належну оцінку доводам Відповідача. Також, вважав, що Відповідачем до клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій не надано доказів, які б обґрунтовували його заперечення.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення між сторонами 25.09.2007р. Договору купівлі-продажу електроенергії №4260/02, за умовами якого Позивач зобовязується продавати, а Відповідач зобовязується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п.2.1 Договору);

наявність повідомлень Відповідача на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії №7 від 29.07.2017р. (заявлений обсяг 58 600 013 кВт.г.) та повідомлення № 9 від 29.08.2017р. (заявлений обсяг становить 54 330 000 кВт.г.та №9) (а.с. 25-26)

підписання сторонами до Договору актів купівлі - продажу електроенергії від 31.07.2017р. та від 30.09.2017р. (фактичний обсяг купленої Відповідачем електричної енергії за липень 2017 року склав 53 590,209 тис.кВт.г. та вересень 2017р. 50 461,042 тис.кВт.г.) (за вересень), які підтверджують перехід права власності електроенергії до Відповідача та фактичний обсяг купівлі електроенергії (а.с.27-28);

факт допущення Відповідачем відхилення фактичного обсягу купівлі електроенергії від замовленого у липні та вересні 2017 року в бік зменшення на 8,55 % та на 7,12 % відповідно.

Факт допущення Відповідачем відхилення фактичного обсягу купівлі електроенергії від замовленого у липні та вересні 2017 року є підставою звернення Позивача до Відповідача з претензіями про сплату штрафних санкцій № 602/32 від 06.09.2017р. на суму 58 051,55 грн. та № 616/32 від 31.10.2017р. на суму 47822,64 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

У суді першої інстанції Відповідач позовні вимоги не визнавав, посилаючись на відсутність своєї вини у існуванні зазначеного відхилення, з огляду на те, що загальний обсяг купівлі електричної енергії Відповідачем за спірним Договором напряму залежить від обсягу електричної енергії, що споживається електроустановками Відповідача та його споживачів, найменше відхилення від звичайного обсягу споживання споживачів неминуче призводить до відхилення загального обсягу закупівлі електричної енергії Відповідачем. Умови договору ставлять Відповідача у досить жорсткі рамки та не дозволяють про всяк випадок заявити більший або менший обсяг споживання, адже штраф передбачено за відхилення на 5% у будь-який бік (зменшення чи збільшення). Саме тому при формуванні повідомлень на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії відповідач керується даними звичайного рівня споживання електроенергії у відповідний період року з урахуванням певних, відомих йому на момент формування повідомлення, обставин (погодні умови, заплановані аварійно ремонтні роботи, зупинка чи обмеження виробництва підприємствами споживачів тощо). При цьому, встановлений «бар'єр» у 5% взагалі не враховує особливостей структури споживання енергопостачальника, і навіть передбачене договором право Відповідача коригувати замовлений обсяг до 15 числа розрахункового місяця у більшості випадків не призводить до позитивних для енергопостачальників наслідків. Вважав відсутніми підстави до стягнення штрафу.

Також під час розгляду справи Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів доведеності підстав для нарахування штрафу на підставі п. 7.4.4. Договору за відхилення фактичного обсягу купівлі електричної енергії від замовленого Відповідачем за Договором. При цьому, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення штрафу на 50%, з урахуванням фінансового стану обох сторін, неналежного компенсування НКРЕКП втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів, порушення розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами Відповідача, певної залежності закупівлі Відповідачем обсягу електроенергії у Позивача від електроспоживання споживачів останнього, відсутності збитків, спричинених Позивачу порушенням Відповідачем умов Договору.

Оскаржуючи зазначене рішення в частині недостатнього зменшення розміру штрафу та вимагаючи зменшити його на 99% до суми 1058,74грн., Відповідач не оспорює рішення в частині встановлення самого порушення, а наполягає на відсутності своєї вини, посилаючись на те, що судом не досліджені обставини того, що умови Договору в частині встановленого барєру у 5% не враховують особливостей структури енергопостачальника, і навіть передбачене Договором право коригувати замовлений обсяг до 15 числа розрахункового місяця, не призводить до позитивних наслідків. Специфіка роботи підприємства залежить від температурного режиму і сезонного рівня випадання опадів, на стабільну роботу обладнання впливають пошкодження отримання в результаті артобстрілів, у звязку з чим передбачити такі стрибки споживання і скласти точний прогноз не уявляється можливим. Крім того, скаржник посилався на неврахування судом обставин, що повязані з вирішенням питання про зменшення штрафних санкцій на 99%, а саме специфічної категорії більшості споживачів Відповідача, що є комунальними підприємствами (КП «Компанія «Вода Донбасу»), енергопостачання яких неможливо спрогнозувати, залежність їх роботи від погодних умов, здійснення сторонами Договору господарської діяльності не в рівних умовах, відсутність збитків від спірного порушення, що має непереборний характер. Наполягав також на порушенні судом вимог процесуального та матеріального права, принципу рівності сторін перед законом.

Колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Межі розгляду зазначеної апеляційної скарги зводяться до визначення підстав щодо можливості зменшення розміру штрафу до 99 %.

Зідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема, у випадку прострочення виконання (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним Правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила, згідно ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Тобто, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено факт допущення Відповідачем відхилення фактичного обсягу купівлі електроенергії від замовленого у липні та вересні 2017 року на 8,55 % та на 7,12 % (в сторону зменшення), а тому нарахування штрафу, передбаченого п.п. 7.4.4 Договору відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту заперечень Відповідача, він посилається на фактичну неможливість дотримання умов Договору в частині 95% відповідності замовленого та фактично спожитого обсягу електричної енергії в розрахунковий період, оскільки через специфіку електричної енергії, як товару (одночасність виробництва та споживання, безперервність закупівлі), а також наявність серед споживачів Відповідача значної частини вугільно добувних шахт підвищеної небезпеки та комунальних підприємств, обсяг електроспоживання якими спрогнозувати неможливо; роботу підприємства в беспосередній близості від бойових дій, тому барєр відхилення в 5% в Договорі не враховує зазначених особливостей структури енергоспоживання Відповідача, а передбачене в Договорі право коригування до 15 числа розрахункового місяця не призводить до можливості запобігти такому відхиленню за результатами повного розрахункового місяця.

Отже зазначені доводи мають загальний характер та зводяться до незгоди зі змістом відповідної умови в Договорі, обґрунтованість якої не є предметом дослідження в межах даної справи.

Доказів неможливості виконання зазначеного зобовязання з обєктивних причин саме за спірні розрахункові періоди липня та вересня 2017 року- Відповідачем не надано.

За таких обставин, наявність вини Відповідача за порушення взятих на себе зобовязань є доведеною.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% та про наявність підстав для зменшення штрафу до 99%, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).

Також, із мотивувальної частини наведеного рішення Конституційного Суду України слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таким чином, діюче законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової від повідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов'язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

Зважаючи на те, що інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання, зменшивши розмір штрафу до 50% судом першої інстанції дотримано принципи верховенства права, справедливості та рівності перед законом та судом, враховано майнові інтереси обох сторін та їх негативний вплив на фінансовий стан як Відповідача, так і Позивача, а тому доводи Відповідача про надання переваги доводам Позивача не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

З урахуванням того, що наведені заявником підстави для зменшення розміру штрафу на 99% не можуть слугувати виключними обставинами, в розумінні наведених норм чинного законодавства, які б давали суду підстави для його задоволення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про зменшення розміру заявленого штрафу на 50%, тобто до 52937,10грн.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2018 у справі № 905/845/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2018 у справі № 905/845/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2018р.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай