ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 Справа № 904/7536/17

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів – Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 у справі №904/7536/17 (суддя Манько Г.В., повне рішення складено 05.03.2018)

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро

до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

про стягнення 21 701грн.28 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 у справі №904/7536/17 позов публічного акціонерного товариства (далі- ПАТ) "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" задоволено, з публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ"Південний ГЗК") на користь позивача стягнуто плату за користування вагонами в сумі 20462грн.64коп. та збір за зберігання вантажу в сумі 1238грн.64коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що залізниця не мала можливості доставити затримані поїзди на станцію призначення, з того, що матеріалами справи підтверджується затримка вагонів на станції Кривий Ріг з вини вантажоодержувача, яким несвоєчасно забиралися вагони на свою під"їзну колію, з обґрунтованості доводів позивача в частині непогодження з висновком судової лінгвістичної експертизи писемного мовлення, з того, що станціями підходу можуть бути будь-які станції на шляху прямування поїздів до станції призначення, з того, що затримка вагонів лише на станціях примикання до колій станції призначення технічно є неможливою, з того, що наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів забезпечує черговий по станції, а також з того, що визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів;

- не погодившись з рішенням суду, ПАТ"Південний ГЗК" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з"ясування ним обставин справи просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що вина відповідача у затримці вагонів на шляху прямування за наказами №№238, №201 відсутня у зв"язку з зайнятістю колій позивачем, про те, що відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка підписані товариством з запереченнями, про безпідставне залишення господарським судом поза увагою доводів відповідача про те, що залізниця без належних правових підстав порушує процес відправки до станції призначення вагонів, які пройшли обробку, що призводить до накопичення цих вагонів на коліях, про те, що відповідно до висновку судової сематико-текстуальної експертизи писемного мовлення станція Батуринська не є станцією підходу, а тому позивачем неправомірно утримано плату за вагони, що знаходилися на цій станції, про те, що матеріалами справи не доведено вини ПАТ"Південний ГЗК", що є обов"язковою умовою для нарахування плати за користування вагонами, а також про те, що під час винесення оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не прийняв до уваги заперечення відповідача щодо одночасного нарахування збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами ;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що вагони, які прямували на адресу одержувача ПАТ"Південний ГЗК" були затримані на станціях підходу у зв"язку з несвоєчасним забиранням ним вантажу на свою під"їзну колію, на те, що станціями підходу можуть бути будь-які станції на шляху прямування поїздів до станції призначення і затримка вагонів лише на станціях примикання до колії станції призначення технічно є неможливою, на те, що зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг планує поїзний диспетчер залізниці, на те, що визначення можливості або неможливості доставлення на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера, на те, що вина вантажовласника в затримці спірних вагонів за весь період затримки згідно з спірними наказами підтверджується актами загальної форми ГУ-23 №№952, 953, 958-966, 975-978, 1077-1088, на те, що обов"язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною та час знаходження вагонів під технологічними операціями не передбачено нормативними актами, на те, що навіть за умов наявності вільних під"їзних колій, за відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу не підтверджує відсутність вини відповідача в їх скупченні, на те, що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу передбачено п.15 договору, а також на те, що доводи відповідача спростовуються фактичними обставинами справи та відповідними документальними доказами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018 справу №904/7536/17 за апеляційною скаргою ПАТ "Південний ГЗК" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 прийнято до провадження та ухвалено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2013 ДП"Придніпровська залізниця"(залізницею) та відкритим акціонерним товариством "Південний ГЗК" (власником колії) укладено договір №ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 про експлуатацію залізничної під"їзної колії ВАТ"Південний ГЗК", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Відповідно до п.1 договору експлуатується під"їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою №2/4 в парній горловині станції. Під"їзна колія обслуговується власним локомотивом, межею під"їзної колії є знак "Межа під"їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відстані 4779 метрів від стрілки примикання.

Згідно з п.5 договору повідомлення про подачу вагонів на під’їзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

П.8 договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв’язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

В п.11 договору сторонами узгоджено, що час перебування вагонів на під"їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Відповідно до п.15 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами – згідно з Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах – у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) – згідно з Правилами зберігання вантажів.

В п. 20 договору сторони визначили, що договір укладається терміном на 1 рік з 11.12.2013р. до 10.12.2014 включно.

Додатковою угодою №9 від 15.12.2015 викладено в новій редакції назву договору: "Договір про експлуатацію залізничної під"їзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг філії "Придніпровська залізниця" ПАТ"Укрзалізниця", преамбулу діючого договору в частині залізниця: "Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"", а також пункт договору "Місцезнаходження сторін та банківські реквізити": "Залізниця: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" 03680, м.Київ, вул.Тверська,5. Регіональна філія "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 49602, м.Дніпропетровськ, пр.К.Маркса,108 р/р 7468 в філії Дніпропетровського обласного управління АТ"Ощадбанк" МФО305482 ".

Матеріали справи свідчать також і про те, що по накладних (т.1, а.с.87-146) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача – ПАТ "Південний ГЗК" порожні власні вагони.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, про що зроблено відповідні записи у книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 №№4-6.

За наказом №201 від 20.01.2017 о 09год.57хв. у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажо-власником по причині скупчення на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу останні були затримані на станції Кривий Ріг Західний.

Відповідно до вказаного наказу позивачем затримано вагони:

- №№ голова 53535472 хвіст 53518957 у кількості 38 вагонів; індекс поїзда 2 з вантажем на своїх осях, що перевозились у поїзді №3502.

За наказом №238 від 27.01.2017р. о 00год. 12хв. у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажо-власником по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу останні були затримані на станції Батуринська Придніпровської залізниці.

Відповідно до вказаного наказу позивачем затримано вагони:

- №№ голова 58836693 хвіст 53165221 у кількості 30 вагонів, індекс поїзда 4666-46-4672з вантажем на своїх осях, що перевозилися у поїзді №3005;

Станціями затримки Кривий Ріг Західний та Батуринська складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 23 від 20.01.2017 та № 9 від 27.01.2017.

Підставою для складання актів є затримка вагонів через неприйняття їх вантажовласником з причин скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, які прибули на адресу ПАТ"Південний ГЗК" і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу.

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №3502 (акт форми ГУ-23а №23 від 20.01.2017) отримано відповідачем 20.01.2017 о 10год. 30 хв..

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3005 (акт форми ГУ-23а № 9 від 27.01.2017) отримано відповідачем 27.01.2017. о 01год. 30 хв..

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 23 від 20.01.2017 затримані вагони, що прибули 20.01.2017 о 06год. 25хв. поїздом №3502 відправлені 25.01.2017 о 20год. 50хв. поїздом № 9302.

Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23а №9 від 27.01.2017 затримані вагони, що прибули 26.01.2017 о 23год. 32хв. поїздом №3005 відправлені 28.01.2017 о 01год. 40хв. поїздом № 3501 .

Викладені обставини слугували визначальними для нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 21620грн.04коп. по відомостях плати форми ГУ-46: 02029127, 27019102, 28019106, 15029198, 29019111, 29019113, 30019114, 30019115, 30019117, 01029120, 17029215, які підписані представником відповідача із застереженнями про відмову в оплаті з посиланням на те, що шляхи прийому були вільні і на готовність прийняти вагони, а також 1727грн.64коп. збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ДУ-92 №27019031, яка з боку відповідача підписана з аналогічними застереженнями.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 залізниця зобов’язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах – один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати спірні вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем по причині скупчення на станції Кривий Ріг внаслідок несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що призвело до затримки останніх, ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення залізниці про готовність забрати на свою під"їзну колію вагони зі станції призначення, а також доказів на підтвердження прийняття заходів відносно залізниці з приводу порушення нею умов договору №ПР/М-13-2/11-131387/ НЮдч/2013/у/ТО/1466 від 28.11.2013 в частині дотримання строку подачі вагонів на під"їзну колію вантажовласника нарахування залізницею 20462грн.64коп. плати користування вагонами та 1238грн.64коп. збору за зберігання вантажу є обґрунтованим і правомірним.

Тому рішення господарського суду про задоволення позовних вимог слід залишити без змін.

Доводи скаржника про відсутність своєї вини у затримці спірних вагонів колегією суддів не прийняті до уваги з огляду на наступне.

Несвоєчасне забирання з колій станції призначення відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п.33 Правил видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

При цьому відповідно до ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на його під'їзну колію щодо яких складено вищевказані акти загальної форми. Відповідні записи відображені у книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станція Кривий Ріг Придніпровської залізниці .

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

При цьому наявність тимчасово вільних колій на станції – це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Між тим, навіть за умов наявності вільних під'їзних колій, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки – це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

Викладеним спростовується твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Водночас слід мати на увазі, що визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів; вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під"їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під"їзну колію.

За таких обставин висновок відповідача про наявну можливість у позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявності вільних колій має односторонній характер.

Доводи скаржника про те, що власні порожні вагони товариства не являються вантажем в розумінні ст.5 Статуту залізниць України є безпідставними тому, що перевезення таких вагонів здійснено за оформленими перевізними документами зі сплатою провізної плати, у зв"язку з чим, ці вагони мають статус вантажу.

Також колегією суддів відхиляються доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд при винесенні спірного рішення не врахував висновку експерта семантико - текстуальної експертизи писемного мовлення, оскільки даний висновок експерта не спростовує факту, що затримка вагонів відбулася з вини відповідача.

Твердження скаржника про те, що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є неправомірним, спростовується змістом п.15 договору, яким передбачено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами та плату за зберігання вантажів у вагонах - у разі їх затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї), згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та Правилами зберігання вантажів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №904/7360/17, від 22.06.2018 у справі №904/7535/17.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 у справі №904/7536/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя           І.М.Кощеєв

Суддя Л.П.Широбокова