ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа №914/2401/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - ОСОБА_2-представник;

від відповідача ОСОБА_3- представник;

від ДВС не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63-02/1248 від 02.07.2018

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.06.2018 про визнання незаконними дій органу ДВС та скасування постанови органу ДВС (суддя Фартушок Т.Б., м. Львів)

за скаргою ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра вих. №112/1411 (вх. №1288/18) від 14.05.2018, про визнання незаконними дії Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі (Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області) у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 та скасування постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199

у справі №914/2401/16

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до відповідача ПАТ Іскра, Львівська область, м.Львів

про стягнення 136 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 ПАТ «Іскра» звернулось до Господарського суду Львівської області з скаргою на дії Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 та скасування постанови Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.06.2018 у справі №914/2401/16 (суддя Фартушок Т.Б.) скаргу ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» від 14.05.2018 вих. №112/1411 (вх. №1288/18) про визнання незаконними дій Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 та скасування постанови Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 у справі №914/2401/16 задоволено частково.

Визнано незаконною (неправомірною) дію Сихівського Відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що доводи скарги в частині визнання незаконними дій Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 є обґрунтованими, а вказана дія неправомірною з огляду на приписи п.15 ст.16 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України подано апеляційну скаргу №63-02/1248 від 02.07.2018 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.02.2018, в якій скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу щодо часткового задоволення скарги та прийняти нове рішення, яким відмовити у цій частині у задоволенні скарг, посилаючись на те, що норми Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Нарахування позивачем штрафу та пені застосовані на підставі Закону України Про захист економічної конкуренції, не пов»язані з невиконанням чи неналежним виконанням суб»єктом грошового зобов»язання або зобов»язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов»язань відповідно до положень ст..19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

ПАТ «Іскра» у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.06.2018 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, оскільки суд правильно застосував положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідач зазначає, що винесення постанови від 27.04.2018 у виконавчому провадженні ВП 53147199 про арешт коштів боржника, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, поза процедурою банкрутства, тобто без відповідної ухвали суду чи участі розпорядника майна, порушує вимоги Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом

Представники позивача, відповідача та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судових засіданнях підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та ВДВС в судових засіданнях, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ПАТ Іскра про стягнення до державного бюджету 68 000грн. штрафу та 68 000грн. пені.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 у справі № 914/2401/16 позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з ПАТ Іскра, м.Львів в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн. та пеню у розмірі 68 000, 00 грн. Крім цього, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 040,00грн. судового збору.

27.11.2016р. Господарським судом Львівської області видано накази про примусове виконання пунктів 2 та 3 резолютивної частини рішення від 14.11.2016 у справі №914/2401/16.

Постановою головного державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 від 21.12.2016 відкрито виконавче провадження ВП №53147199 із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 про примусове виконання пункту 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 у справі №914/2401/16 про стягнення з ПАТ «Іскра» в дохід Державного бюджету України нарахованих згідно з рішенням АК ОСОБА_5 від 30.05.2013 № 101 штрафу у розмірі 68 000, 00 грн. та пені у розмірі 68000, 00 грн.

Постановою головного державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 від 27.03.2017 зупинено виконавче провадження ВП №53147199, оскільки ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 порушено провадження у справі №914/355/17 про банкрутство ПАТ «Іскра».

Оскільки ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.09.2017 (залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 та постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 27.03.2018) визнано незаконними дії Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області щодо зупинення виконавчого провадження № 53147199, 27.04.2018 старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №53147199 із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 про примусове виконання пункту 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 у справі №914/2401/16 про стягнення з ПАТ «Іскра» в доход Державного бюджету України нарахованих згідно з рішенням АК ОСОБА_5 від 30.05.2013 № 101 штрафу у розмірі 68 000, 00 грн. та пені у розмірі 68 000, 00 грн.

Окрім того, 27.04.2018 старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про арешт коштів боржника у вказаному виконавчому провадженні.

14.05.2018 ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра звернулось до Господарського суду Львівської області з скаргою на дії Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 та скасування постанови Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199.

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що всупереч приписів ч.15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» постановою старшого державного виконавця від 27.04.2018 накладено арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 у справі №914/2401/16 .

Заявник у поданій скарзі просить суд визнати незаконною дію Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 та скасувати постанову Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами ч.1 ст.326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Нормою ч.1 ст.343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.ч.2,3 ст.343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на момент винесення оскаржуваної постанови редакції), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої вказаної статті визначено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.п.1 та 5 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно абзацу третього ч.15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що норми Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки нарахування позивачем штрафу та пені застосовані на підставі Закону України Про захист економічної конкуренції, не пов»язані з невиконанням чи неналежним виконанням суб»єктом грошового зобов»язання або зобов»язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов»язань відповідно до положень ст..19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Однак, згідно з ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобовязаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що винесення постанови Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 27.04.2018 у виконавчому провадженні ВП 53147199 про арешт коштів боржника, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, без відповідної ухвали суду чи участі розпорядника майна, порушує вимоги Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом

Враховуючи наведене, доводи ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра, викладені в скарзі в частині визнання незаконними дій Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області у вигляді винесення постанови від 27.04.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №53147199 є обґрунтованими, а вказана дія - неправомірною, оскільки вчинена всупереч вимогам ч.5 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом під час здійснення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідно до ч.2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд увхали в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.06.2018 у справі №914/2401/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63-02/1248 від 02.07.2018 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.11.2018.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин.А. В.