УХВАЛА

м. Київ

28.11.2018Справа № 910/8265/16

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного територіального управління юстиції у Київській області про поворот виконання судового рішення у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», м. Київ

до відповідача 1: Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, м. Київ,

відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, м. Київ

відповідача 3: Державної казначейської служби України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

про стягнення 4 144 570,55 грн, -

За участю представників:

від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від відповідача 3: від третьої особи:Омельченко В. М., Різунов Р. С. Шевчук О. С. Куценко А. Г. не з'явився не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами до Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (відповідач 2) та Державної казначейської служби України (відповідач 3) про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 7 972 280,16 грн майнової шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю Головного державного виконавця Василевич Т. М. та начальника Штепи С. О. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017, позов задоволено частково; стягнуто з держави на користь Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» 4 144 570,55 грн майнової шкоди; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 зі справи № 910/8265/16 скасовано в частині стягнення грошових коштів з державного бюджету України. Справу у відповідній частині направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 закрито провадження у справі № 910/8265/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» до Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Державної казначейської служби України про стягнення 4 144 570,55 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Розподілено судові витрати.

Постановами Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 та від 17.09.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 залишено без змін.

13.11.2018 Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області подано до суду заяву про поворот виконання рішення суду у справі № 910/8265/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 розгляд заяви Головного територіального управління юстиції у Київській області призначено на 28.11.2018.

23.11.2018 на адресу суду надійшли письмові заперечення Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на заяву про поворот виконання рішення. За твердженнями позивача, з урахуванням правової позиції Верховного Суду у даній справі та висновків суду першої інстанції щодо правомірності позовних вимог банку та обов'язку держави відшкодувати завдані збитки в сумі 4 144 570,55 грн, підстави для повороту виконання рішення відсутні, оскільки перерахування спірної суми і було підставою для закриття провадження у справі.

26.11.2018 судом отримано письмові пояснення Державної казначейської служби України, за змістом яких відповідач 3 заяву про поворот виконання рішення суду підтримує, посилаючись на положення частини другої статті 333 Господарського процесуального кодексу України.

27.11.2018 на електронну адресу суду надійшло клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про розгляд заяви без участі представника третьої особи.

У судовому засіданні представники позивача проти задоволення заяви відповідача 1 надали заперечення.

Представники відповідача 1 (заявника) та відповідача 2 подану до суду заяву підтримали, просили стягнути з позивача грошові кошти в порядку повороту виконання судового рішення.

Представники відповідача 3 та третьої особи у судове засідання не з'явились.

Частиною 2 статті 333 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до частини 9 статті 333 Господарського процесуального кодексу України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду (ч. 10 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання про поворот виконання судового рішення, господарський суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту судових рішень у даній справі, задовольняючи частину позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ», господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вимоги про стягнення власне майнової шкоди в сумі 4 144 570,55 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зокрема, судами було встановлено, що у зв'язку з невиконанням посадовими особами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області покладених на них обов'язків банк звернувся до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Василевич Т. М. та начальника того ж відділу Штепи С. О. Названим судом винесено ухвалу від 19.12.2013 у справі № 754-17450/13-ц, якою (з урахуванням ухвали від 22.01.2014 про виправлення описки): скаргу Банку задоволено; визнано неправомірною бездіяльність названого державного виконавця щодо неперерахування коштів, отриманих від реалізації заставного майна, в сумі 4 144 570,55 грн на рахунок стягувача (заставодержателя) - банку; зобов'язано названий відділ стягнені у виконавчому провадження № 30903998 кошти перерахувати на поточний рахунок Банку, а саме: 120 000 грн - у рахунок повного погашення заборгованості у ВП № 30903998; 4 024 570,55 грн - у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором (8 547 918,01 грн - 4 112 134,06 грн - 411 213,40 грн виконавчого збору 10 %). Згадана ухвала від 19.12.2013 набрала законної сили, але відповідачем 1 не виконана. Відтак, банк у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків шляхом стягнення з державного бюджету України 4 144 570,55 грн майнової шкоди на підставі статей 22, 1174 Цивільного кодексу України, а також нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України вигляді 3% річних у сумі 153 973,80 грн та «інфляційних втрат» у сумі 145 259,97 грн, у зв'язку з невиконанням відповідачем 1 згаданої ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013.

Переглядаючи в касаційному порядку рішення судів попередніх інстанцій у справі №910/8265/16, Верховний Суд в постанові від 27.03.2018 не висловив заперечень щодо встановлених у справі фактичних обставин та застосованих матеріальних норм, однак вказав на порушення процесуальних норм, а саме:

- при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються, зокрема, найменування сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум (пункт 1 частини 2 статті 84 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017);

- наказ господарського суду має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» (частина 1 статті 117 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017).

Верховний Суд вказав, що оскільки судом було стягнуто грошові кошти з державного бюджету, то таке судове рішення не може бути виконано, а права позивача, якщо вони були порушені, не можуть бути захищені у визначений судом спосіб. Судами не були досліджені належним чином докази і обставини справи стосовно визначення сторони, з якої, на думку суду, мала б стягуватися грошова сума (боржника).

Однак, як свідчать матеріали справи, Державною казначейською службою України (відповідачем 3) було задоволено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» (позивача) та відшкодовано останньому заподіяну шкоду на суму 4 144 570,55 грн, що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями № 2323 від 14.12.2017 на суму 2 025 627,72 грн, № 37 від 23.01.2018 на суму 335 860,00 грн, № 128 від 14.02.2018 на суму 1 640 548,00 грн, № 351 від 22.03.2018 на суму 142 534,83 грн, у зв'язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 закрито провадження у справі № 910/8265/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» до Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Державної казначейської служби України про стягнення 4 144 570,55 грн, у зв'язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Постановами Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 та від 17.09.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 залишено без змін.

При цьому, господарські суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що обов'язок державної виконавчої служби перерахувати позивачу стягнені у виконавчому провадженні №30903998 грошові кошти в сумі 4 144 570,55 грн (з яких: 120 000 грн - у рахунок повного погашення заборгованості у ВП № 30903998; 4 024 570,55 грн - у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором) встановлений ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013 у справі № 754-17450/13-ц, яка набрала законної сили та підлягає обов'язковому виконанню. Тому, скасування Верховним Судом рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 у даній справі з тієї підстави, що судом не було визначено боржника, не спростовує та не виключає право Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на отримання грошових коштів в сумі 4 144 570,55 грн. З приводу зауважень Верховного Суду про невизначення судом першої інстанції особи боржника необхідно вказати, що саме Державною казначейською службою України було сплачено позивачу грошові кошти.

Окрім того, зважаючи на висновки колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведені в постанові від 27.03.2018 у даній справі, господарський суд враховує актуальну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

Так, Великою Палатою Верховного Суду вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов'язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. В господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. При цьому, необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, чинна процесуальна норма не встановлює, як і не встановлювала відповідна норма у редакції Господарського процесуального кодексу України, чинній до 15 грудня 2017 року, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов'язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (п. п. 6.16, 6.17, 6.18, 6.21 постанови).

За висновками суду, доводи відповідачів 1, 2 (зокрема про те, що безспірне списання коштів не є визнанням грошових вимог) не можуть бути підставою для стягнення з позивача грошових коштів в сумі 4 144 570,55 грн, оскільки саме задоволення грошових вимог позивача стало підставою для закриття провадження у справі. У відповідному судовому засіданні 16.05.2018 представники відповідачів 1 та 3 були відсутні. При вирішенні питання про закриття провадження судом в ухвалі від 16.05.2018 зазначалось, що ані відповідачем 1 (особою, неправомірність дій якої встановлено в межах справи №754/17450/13-ц), ані відповідачем 3 (особою, якою відшкодовано шкоду) не висловлено заперечень по суті спору, а також до суду не надходило заяв про здійснення повороту судового рішення.

Аналогічні висновки про наявність підстав для закриття провадження у справі викладені Київським апеляційним господарським судом в постанові від 17.09.2018 за результатами апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2018.

У постанові Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у даній справі також зазначено, що колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що Управлінням не вчинялось жодних дій, які б свідчили про визнання майнової шкоди позивача в сумі 4 144 570,55 грн, що є предметом розгляду даної справи, оскільки, як вже зазначалось неправомірність бездіяльності Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Василевич Т. М. щодо неперерахування грошових коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у сумі 4 144 570,55 грн на рахунок стягувача (заставодержателя) ПАТ «ПІРЕУСБАНК МКБ» встановлена ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013 у справі № 754/17450/13-ц.

Враховуючи вищевикладене, за результатами вирішення питання про поворот виконання судового рішення на підставі частини другої статті 333 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що заява Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка подана до суду 13.11.2018, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 234-237, 333 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного територіального управління юстиції у Київській області про поворот виконання судового рішення у справі № 910/8265/16 - відмовити.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03.12.2018.

Суддя В.В. Князьков