ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа№ 910/22712/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Суліма В.В

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 26.11.2018

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» - Паламарчука Віталія Віталійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 (повний текст складено 01.10.2018)

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича

у справі №910/22712/15 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРАН ЕНЕРДЖИ»

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 867 037, 49 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст і підстави заявленої скарги.

У серпні 2015 Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - Публічного акціонерного товариства «Енергобанк») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» (далі - ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ») про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 867 037, 49 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22712/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитом в розмірі 10 000 000, 00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1 600 547, 90 грн та пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 266 489, 59 грн. Стягнуто з ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080, 00 грн.

27.10.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року у справі №910/22712/15 видано накази.

У вересні 2018 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича, в якій просило визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.09.2018 незаконним; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.09.2018; зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколу Миколайовича укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності на належну суму відповідно до вимог ч. 4 ст. 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень судових органів»; зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар Миколу Миколайовича відкрити виконавче провадження з виконання наказу №910/22712/185 від 27.10.2015 року.

Подана скарга на дії приватного виконавця мотивована тим, що 03.09.2018 приватним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні, перевищує розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, приватним виконавцем не надано документального підтвердження того, що у провадженні перебуває відповідна кількість виконавчих документів, яка перевищує розмір страхової суми цивільно-правової відповідальності, а також не уклав договір страхування на відповідну суму.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у задоволенні скарги ПАТ «Енергобанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича у справі №910/22712/15 відмовлено.

Ухвала Господарського суду міста Києва обґрунтована тим, що станом на момент пред'явлення ПАТ «Енергобанк» наказу №910/22712/15 (виданого 27.10.2015 року Господарським судом міста Києва) приватний виконавець не мав права здійснювати виконавчі дії із виконання вказаного наказу, оскільки загальна сума стягнення з Т ОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» на користь ПАТ «Енергобанк» становила 11 867 037, 49 грн, що значно перевищувала розмір страхової суми за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця №ВПВ/0145/18 від 06.02.2018.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця на підставі ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів.

06.11.2018 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПАТ «Енергобанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018, в якій позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 та ухвалите нове рішення, яким задовольнити скаргу заявника на дії та бездіяльність державного виконавця.

Скаржник не погодився з ухвалою про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, оскільки: на момент пред'явлення виконавчого документу на виконання приватному виконавцю скаржник не володів інформацією щодо кількості виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у приватного виконавця; факт укладення додаткової угоди до договору №ВПВ01451/18 від 06.02.2018 не змінює обов'язку приватного виконавця укласти договір страхування на належну страхову суму; приватний виконавець володів достатнім запасом часу для укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності на належну страхову суму.

Крім того, скаржник зазначив, що в оскаржуваному повідомленні приватним виконавцем не було вказано про можливість пред'явлення виконавчого документу до виконання до територіальних органів державної виконавчої служби або іншого приватного виконавця, як того вимагає положення ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Також апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва унеможливлює повторне пред'явлення наказу № 910/22712/15 на виконання до територіальних органів державної виконавчої служби або відповідного приватного виконавця, оскільки у кошторисі заявника відсутні кошти в розмірі 37 230, 00 грн для сплати авансового внеску, який було сплачено при зверненні до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича.

Додатково скаржника зазначив, що судом першої інстанції порушено положення ст. 165 ГПК України, оскільки стягувач завчасного не отримав відзив на скаргу, що перешкодило йому надати будь-які пояснення стосовно обставин, викладених у відзиві.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

19.11.2018 до Північного апеляційного господарського суду від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому приватний виконавець просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 27.09.2018 - без змін.

Приватний виконавець зазначив, що діяв у спосіб,визначений Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження», а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було ухвалено приватним виконавцем оскільки законодавством (п. 4 ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження») визначено, що приватний (державний) виконавець не може виконувати рішення якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» відзив на апеляційну скаргу не надав.

5. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду ухвали суду.

07.10.2018 ПАТ «Енергобанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі № 910/22812/15.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Енергобанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018, запропоновано учасникам провадження надати відзиви та заперечення на відзив, скаргу призначено до розгляду.

У судове засідання 26.11.2018 з'явились представник стягувача та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович. Представник боржника (відповідача) в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 120, 242 ГПК України.

У судовому засіданні представник стягувача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити їх, а приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Предметом розгляду є скарга стягувача на дії приватного виконавця під час виконання судового рішення.

13.10.2015 рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/22712/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитом в розмірі 10 000 000, 00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1 600 547, 90 грн та пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 266 489, 59 грн. Стягнуто з ТОВ «ТУРАН ЕНЕРДЖИ» в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080, 00 грн.

27.10.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/22712/15 судом першої інстанції видано накази.

ПАТ «Енергобанк» звернулося до приватно виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича для примусового виконання рішення.

03.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердарем Миколою Миколайовичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з примусового виконання наказу №910/22712/15 виданого 27.10.2015 Господарським судом міста Києва, оскільки сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні, перевищує розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень визначені в ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з ч. 1 якої примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом.

При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов'язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець зобов'язаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами.

Приватний виконавець зобов'язаний укласти договір страхування на новий строк не пізніш як за 10 днів до закінчення дії договору страхування.

Мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця має становити 10 відсотків загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, але не менше 1 тисячі мінімальних розмірів заробітної плати станом на початок відповідного календарного року.

Протягом перших трьох років зайняття діяльністю приватного виконавця мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця не може бути меншим загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, але не менше 1 тисячі мінімальних розмірів заробітної плати станом на початок відповідного календарного року.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

До строку зайняття діяльністю приватного виконавця не зараховується строк зупинення діяльності приватного виконавця.

Приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов'язаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Суд першої інстанції встановив, що 06.02.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рідна» (далі - ПАТ «СК «Рідна») та приватним виконавцем Бердарем Миколою Миколайовичем укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця №ВПВ/0145/18.

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з його обов'язком до чинного законодавства України відшкодувати збиток, навмисно завданий страхувальником третім особам внаслідок неналежного виконання страхувальником своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством України, при здійсненні діяльності з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів виконавчої влади.

З гідно з п. 4.1. договору добровільного страхування загальна страхова сума 10 000 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2018 додатковою угодою до договору добровільного страхування №ВПВ/0145/18 від 06.02.2018 сторони вирішили збільшити розмір страхової суми до 70 000 000, 00 грн з 14.08.2018 року.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, залишок виконавчих документів на кінець звітного періоду, що перебувають на виконанні у приватного виконавця Бердаря Миколи Миколайовича становить 69 283 874, 30 грн, що підтверджується звітом про роботу органів державної виконавчої служби та приватних виконавців станом на 03.09.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи приписи наведеної норми права, приватний (державний) виконавець обмежений у часі ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження (не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документу).

Приватний виконавець зобов'язаний виконувати рішення судів у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Частина 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік підстав, за яких приватний (державний) виконавець не може виконувати рішення.

Згідно з п. 4 указаної частини ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Указану заборону для виконання судового рішення містить і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст. 24).

Отже, враховуючи обмеженість строків для відкриття виконавчого провадження, наявність заборони на виконання рішення (сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця), передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на момент пред'явлення стягувачем наказу №910/22712/15, виданого 27.10.2015 року Господарським судом міста Києва, приватний виконавець не мав права здійснювати виконавчі дії з виконання вказаного наказу, оскільки загальна сума стягнення з боржника становила 11 867 037, 48 грн, що значно перевищувало розмір страхової суми за договором добровільного страхування №ВПВ/0145/18 від 06.02.2018. А несвоєчасне виконання рішення суду, зволікання у виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердарем Миколою Миколайовичем правомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.09.2018 року в межах наданих повноважень.

Доводи стягувача про те, що в оскаржуваному повідомленні приватним виконавцем не було вказано про можливість пред'явлення виконавчого документу на виконання до територіальних органів державної виконавчої служби або іншого приватного виконавця, як того вимагає положення ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено право скаржника, відхиляється судом апеляційної інстанції як підстава для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Дійсно, абзац 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» містить положення про те, що при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов'язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

За загальним правилом виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження») до державного виконавця за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, до приватного виконавця за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що не відображення в оскаржуваному повідомлені інформації про можливість пред'явлення виконавчого документу на виконання до територіальних органів державної виконавчої служби або іншого приватного виконавця ніяким чином не обмежує право стягувача на відповідне звернення. Представник стягувача в судовому засіданні 26.11.2018 також зазначив, що відсутність інформації про можливість звернення до органів державної виконавчої служби або до іншого приватного виконавця не обмежує його право на відповідне звернення.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим довід скаржника про те, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва унеможливлює повторне пред'явлення наказу № 910/22712/15 на виконання до територіальних органів державної виконавчої служби або відповідного приватного виконавця, оскільки у кошторисі заявника відсутні кошти в розмірі 37 230, 00 грн для сплати авансового внеску, який було сплачено при зверненні до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Згідно з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.09.2018 повернено виконавчий документ і сплачений авансовий внесок в розмірі 37 200, 00 грн.

Отже, стягувач не обмежений у праві обрати іншого приватного виконавця або державного виконавця та сплатити на відповідний рахунок виконавця (державного, приватного) повернений йому авансовий внесок приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердаром Миколою Миколайовичем.

Також Північний апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника про порушення судом першої інстанції положень ст. 165 ГПК України через не отримання завчасно відзиву на скаргу з огляду на таке.

Розділом VI ГПК України визначено порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Зважаючи на обмеженість строку розгляду скарг на дії приватних (державних) виконавців, положення ст. 165 ГПК України має застосовуватись з урахуванням особливостей, передбачених Розділом VI ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 про розгляд скарги ПАТ «Енергобанк» у судовому засіданні 27.09.2018 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович отримав 26.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (а. с. 236).

З матеріалів справи вбачається, що відзив на скаргу ПАТ «Енергобанк» підготовлено та подано приватним виконавцем 27.09.2018, що підтверджується датою складання відповідного документу (а. с. 140 - 242).

Отже, враховуючи дату отримання ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, час необхідний для підготовки відзиву, оббіг поштової кореспонденції, надіслання такого відзиву в день його складення (день судового засідання) не міг забезпечити можливість його отримати скаржником заздалегідь до судового засідання.

Водночас, положеннями ст. 42 ГПК України закріплено права учасників справи, зокрема до яких віднесено право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, подавати заяви та клопотання.

Таким чином, стягував не був обмежений в праві заявити відповідне клопотання про необхідність оголошення перерви для ознайомлення з відзивом приватного виконавця. Разом з тим, не прийняття такого відзиву судом першої інстанції суперечило б принципам рівності та змагальності, передбаченими ст. ст. 7, 13 ГПК України.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ «Енергобанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича у справі №910/22712/15.

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282, 283 ГПК України Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» - Паламарчука Віталія Віталійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі №910/22712/15 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2018 у справі №910/22712/15 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» - Паламарчука Віталія Віталійовича.

4. Матеріали справи № 910/22712/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 03.12.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Сулім