УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

м. Київ

28.11.2018Справа № 910/10379/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 №910/10379/18 про зупинення провадження у справі у зв'язку з надходженням заяви про відвід

та матеріали справи №910/10379/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро», м. Київ,

про визнання недійсним правочину заліку зустрічних однорідних вимог,

без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/10379/18 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) до товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» про визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

27.11.2018 до суду надійшла апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 №910/10379/18 про зупинення провадження у справі у зв'язку з надходженням заяви про відвід.

Дослідивши апеляційну скаргу (від 20.11.2018 № б/н) Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що дії заявника спрямовані на невиправдане затягування тривалості розгляду справи та подання Банком апеляційної скарги на судове рішення, дія якого закінчилася (вичерпана), виходячи з такого.

06.11.2018 у судовому засіданні представник позивача подав заяву про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/10379/18 з підстав наявності родинних зв'язків у судді та боржником Банку ОСОБА_1, про що позивач дізнався 05.11.2018 під час перевірки актуальних даних щодо кредиторів, вкладників та боржників банківської установи.

Враховуючи безпідставність та необґрунтованість заявленого Банком відводу судді Курдельчуку І.Д. від розгляду справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 №910/10379/18 про зупинення провадження у справі у зв'язку з надходженням заяви про відвід було зупинено провадження у даній справі до: по-перше, визначення суддя у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, який має розглянути заяву про відвід судді; по-друге, до вирішення таким суддею заяви про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 №910/10379/18 відмовлено у задоволенні заяви Банку про відвід судді Курдельчука І.Д. від участі у справі № 910/10379/18. Вказана хвала набрала законної сили з моменту її підписання (13.11.2018) та оскарженню не підлягає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 було поновлено провадження у справі № 910/10379/18 та призначено судове засідання.

Отже, дія ухвали Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 №910/10379/18 про зупинення провадження у справі у зв'язку з надходженням заяви про відвід вичерпана з постановленням ухвали Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 №910/10379/18 про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Курдельчука І.Д. від участі у справі № 910/10379/18 та ухвали від 20.11.2018 про поновлення провадження у справі № 910/10379/18.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», no. 26976/06, від 20.01.2011).

Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини другої цієї статті суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому суд враховує пріоритети визначені частиною третьої статті 2 згідно до якої основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; ... 7) обов'язковість судового рішення; … 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами...

Положення частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України регламентують права учасників справи, зокрема, право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках (пункт 5) та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами (пункт 6), в тому числі заявляти відводи судді (частина друга статті 38 цього Кодексу) .

Приписи частини другої статі 42 встановлюють обов'язки учасників справи, а саме: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1); сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи (пункт 2); виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6); виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом (пункт 7).

Норма частини третьої цієї статті визначає, що у випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Слід зазначити, що правовий примус - це конкретні засоби впливу, які пов'язані з обмеженням в тій чи іншій формі свободи особи. Господарський процесуальний примус має бути спрямований на обмеження в певній формі свободи осіб - учасників судового процесу. При цьому примус у судочинстві має місце не тільки в тих випадках, коли певний засіб впливу спрямований на обмеження передбачених законом прав і свобод, а й тоді, коли самим законом обмежується можливість вибору поведінки.

Господарський процесуальний примус - не сукупність передбачених Господарським процесуальним кодексом України заходів примусового впливу, які покликані забезпечити виконання обов'язків учасниками процесу та належне виконання завдань цивільного судочинства. Процесуальний примус включає різні за ступенем правові обмеження. Крім того, він повинен мати певні межі ефективності в механізмі правового регулювання цивільних процесуальних правовідносин, тобто бути оптимальним за результатами свого правового впливу.

При цьому загальна спрямованість примусу повинна визначатися завданнями судочинства як справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заходи процесуального примусу застосовуються у разі порушення певних правил цивільного судочинства. Однак їх не можна розглядати як вид відповідальності, а тим більше покарання, оскільки заходи процесуального примусу покликані забезпечити виконання правил цивільного судочинства, а не покарати особу. Тобто заходи процесуального примусу є по суті превентивними заходами, які застосовуються для припинення протиправних дій або для запобігання їх негативним наслідкам.

Норма частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

Положення частини четвертої статті 43 Господарського процесуального кодексу України покладають на суд обов'язок вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною третьої зазначеної статті якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зупинення провадження у справі у випадку необґрунтованості заявленого відводу регламентовано частиною третьою статті 39 та пунктом 5 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу.

Водночас, відповідно до норми пункту 9 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється з підстав, встановлених пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу до вирішення питання про відвід.

Відповідно до частин сьомої та восьмою статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з частиною одинадцятою цієї статті за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Господарський суд дійшов висновку, що дії заявника спрямовані на невиправдане затягування тривалості розгляду справи.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що подання Банком апеляційної скарги на судове рішення, дія якого закінчилася (вичерпана) визнається зловживанням процесуальними правами, і тому суд з урахуванням обставин справи зобов'язаний вжити заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами та має повернути апеляційну скаргу заявнику на підставі частин другої - четвертої статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 43, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Повернути публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» апеляційну скаргу (від 20.11.2018 № б/н, подану 27.11.2018) про оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 про зупинення провадження у справі у зв'язку з надходженням заяви про відвід, якою було зупинено провадження у справі до вирішення суддею, визначеного у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/10379/18.

2.Копію апеляційної скарги залишити в матеріалах справи.

Ухвала набрала законної сили 28.11.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Курдельчук