ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Справа№ 904/8806/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Чорногуза М.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Куц А.П. - представник за дов. № 569 від 15.11.2018;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 (повний текст рішення складено 02.03.2018)

у справі №904/8806/17 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

Державної казначейської служби України

про відшкодування 42 638,94 грн.

Встановив

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач 1), Державної казначейської служби України ( далі - відповідач 2) про відшкодування 42 638,94 грн.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що АБ «УКРГАЗБАНК» приймав участь у зведеному виконавчому провадженні №37738263 в якості стягувача, у зв'язку з примусовим виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2012 року по справі №2/0417/4786/2012 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 року по справі №22-ц/774/2214/13 про стягнення з Боржника на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №301/ф/М5 від 18.12.2007 року в сумі 587 306,85 грн., а також судових витрат по справі в сумі 3 219,00 грн. Проте, АБ «УКРГАЗБАНК» вказує, що державним виконавцем його безпідставно було виключено з переліку стягувачів, вимоги яких були задоволені з коштів, отриманих від продажу іншого (не заставного) майна боржника, чим порушено закон та права позивача, як стягувача. Посилаючись на ст. 56 Конституції України, ч.1 ст. 1174 ЦК України, позивач просить суд задовольнити вказані позовні вимоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №904/8806/17 стягнуто з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" за рахунок Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 42 638,94 грн відшкодування шкоди, 1600,00 грн судового збору.

Не погодившись з ухваленим по справі рішенням, Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, скаржник в апеляційній скарзі заявив клопотання, у якому просив відстрочити останньому сплату судового збору за апеляційне оскарження вищенаведеного рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, зокрема судом першої інстанції недоведений причинно-наслідковий зв'язок між рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача 1 та настанням шкоди.

Так, скаржник зазначив, що за відсутності хоча б однієї умови цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування майнової та моральної шкоди не настає.

Крім того, скаржник вказав, що виконання зобов'язання на день винесення оскаржуваного рішення забезпечено предметом іпотеки. Який на даний час коштує в кілька разів вище за суму вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 (головуючий суддя Станік С.Р., судді Гончарова С.А., Куксова В.В.) відкрито апеляційне провадження у справі №904/8806/17 за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.10.2018 року, справу №904/8806/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 прийнято апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі №904/8806/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

30.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача 1 до суду надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яке задоволено судом.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В., на лікарняному з 20.11.2018, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 904/8806/17 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 прийнято апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 904/8806/17 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

У судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями державного виконавця та шкодою, тобто рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №904/8806/17 про стягнення 42638,94 грн є законним та обґрунтованим.

Представник відповідача 2 у судове засідання 21.11.2018 не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 18.10.2018 на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача 2, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, в межах зведеного виконавчого провадження №37738263, що перебувало на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Дніпропетровській області (надалі - ВПВР УДВС) здійснювались заходи з примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2012 по справі №2/0417/4786/2012 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 по справі №22-ц/774/2214/13 про стягнення з ОСОБА_3 (далі - Боржник) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» (далі - позивач) заборгованості за Кредитним договором №301/ф/М5 від 18.12.2007 в сумі 587 306,85 грн, а також судових витрат по справі в сумі 3 219,00 грн.

Позивач приймав участь у зведеному виконавчому провадженні №37738263 в якості стягувача.

В рамках зазначеного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано майно, що належало на праві власності Боржнику:

-1/2 частка домоволодіння, А-1 - житловий будинок, шл/бет. Житловою площею 92,6кв.м., загальною площею 135,5кв.м., Б - сарай шл/бет., В - літня кухня шл/бет., Г - вбиральня де року, Д - вбиральня цегла, Е - сарай тимчасовий, 1-10, I-V споруди, площа земельної ділянки 800 кв.м., самовільно зайнятої землі площею - 56 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна - 20650779;

- гараж НОМЕР_1 (шлакобетон), загальною площею 19,7 кв.м., з погрібом (цегла) та оглядовою ямою (цегла), розташований за адресою: АДРЕСА_2;

-43/100 частини магазина, приміщення - приміщення №1 (поз.1,2), 2 (поз.1-3), І'-3, загальною площею 89,5кв.м., ганок літ.а, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 2649, прилюдні торги з реалізації гаража НОМЕР_1 відбулися 05.09.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_4, якою, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 76 275,12 грн.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №6883, прилюдні торги з реалізації 1/2 частки домоволодіння відбулися 15.10.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_5, яким, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 189 886,95 грн.

29.10.2014 стосовно загальної суми коштів 266 162,07 грн, отриманої за результатами торгів 05.09.2014 та 15.10.2014 державним виконавцем був здійснений розрахунок розподілу стягнутих сум, згідно, якого:

- 1 065,23 грн - на задоволення 100% вимог 4-ї черги;

- 228 929,53 грн - на задоволення вимог кредиторів шостої черги, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО», пропорційно сумі вимог кожного з них, відсоток погашення - 2,2%;

- 22 922,38 грн - виконавчий збір.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 6903, прилюдні торги з реалізації 43/100 частини магазину відбулися 15.10.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_12, якою, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 622 221,56 грн.

14.11.2014 щодо отриманої за результатами зазначених вище торгів суми коштів 622 221,56 грн, державним виконавцем був здійснений розрахунок розподілу, згідно, якого:

- 571 934,73 грн - на задоволення вимог кредиторів шостої черги, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» пропорційно сумі вимог кожного з них, відсоток погашення - 5,63%;

- 57 175,75 грн. - виконавчий збір.

Так, позивач державним виконавцем був виключений з переліку стягувачів, вимоги яких були задоволені з коштів, отриманих від продажу іншого (не заставного) майна боржника.

Позивач, в свою чергу не погодившись із таким рішенням державного виконавця, звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016 визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. при здійсненні 15.10.2014 та 14.112014 в межах виконавчого провадження № 38732625 розрахунку розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника, ОСОБА_3, в частині виключення АБ «УКРГАЗБАНК» з переліку стягувачів шостої черги, вимоги яких підлягають задоволенню з коштів отриманих за результатами електронних прилюдних торгів. Ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 25.02.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведену норму ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вищенаведені обставини щодо дій державного виконавця, встановлені ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи Господарського суду міста Києва № 904/8806/17, у якій беруть участь вказані особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Враховуючи наведені обставини, позивач стверджує, що йому завдано шкоду неправомірними діями державного виконавця у сумі 42 638,94 грн, в тому числі:

- 12 188,47 грн - від продажу гаражу та 1/2 частки домоволодіння за результатами торгів 05.09.2014 та 15.10.2014 відповідно;

- 30 450,47 грн - від продажу 43/100 частини магазина за результатами торгів 15.10.2014.

Так, за твердженням позивача, розмір шкоди було визначено відповідно до Додатку 43 до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 та ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з приписами ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків ті інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та осіб.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, передбачають відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Цивільного кодексу відшкодування збитків розглядається як один із способів відшкодування майнової шкоди, яка, на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи може відшкодовуватися. Тобто залежно від виду шкоди, умов та чинників, що її спричинили, обставин справи передбачена можливість застосування різних способів та порядку відшкодування шкоди. Вважаємо за можливе відшкодування шкоди у такій спосіб і в господарських правовідносинах у разі заподіяння збитків у формі втрати, пошкодження або знищення майна, тим більше, що право вибору способу відшкодування надано потерпілій особі, якій завдано шкоду.

Колегія суддів звертає увагу, що неправомірні дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 38732625, на момент розгляду Господарським судом спору про відшкодування 42638,94 грн встановлені в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016 у справі № 202/5678/15-ц.

Попри це, колегія суддів звертає увагу, що станом на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції у даній справі зведене виконавче провадження №37738263 не закрито. Вимоги позивача забезпечені предметом іпотеки, майно, що перебуває в іпотеці ще не реалізоване.

Таким чином, посилання позивача на наявність у нього збитків, у зв'язку з виключенням його з переліку стягувачів, вимоги яких були задоволені з коштів від продажу іншого (не заставного) майна боржника, є передчасним.

Отже, у даному випадку, можливість звернення з даним позовом про відшкодування збитків може виникнути за умови неможливості виконати рішення за рахунок коштів боржника або будь-якого іншого майна. Тобто, в даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою державного виконавця та збитками позивача (шкодою).

З огляду на викладене, колегія судді не приймає як належне твердження позивача викладене у відзиві на апеляційну скаргу щодо наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями державного виконавця та шкодою.

При цьому, колегія суддів відзначає, що в разі задоволення позовних вимог позивач може отримати кошти в подвійному розмірі, шляхом стягнення за рахунок бюджету шкоди, а потім задовольнити свої вимоги за виконавчим документом за рахунок предмета іпотеки.

З огляду на вказане, позивачем не доведено наявності шкоди та, відповідно причинного зв'язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а дані позовні вимоги, за вказаних обставин, є передчасними.

Таким чином, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 року підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування обставин справи, в порядку п. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задоволенню.

Судові витрати у зв'язку із задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №904/8806/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі №904/8806/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, ) на користь Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 56, )2400,00 грн (дві тисячі чотириста гривен 00 копійок) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №904/8806/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 03.12.2018.