ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/5633/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від30.07.2018
суддя Трофименко Т.Ю.
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут", м. Житомир
допублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
провизнання недійсним окремої частини договору № 16-416-Н від 28.10.2016

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним окремої частини договору від 28.10.2016 № 16-416-Н.

Вимоги даного позову мотивовані тим, що пункт 6.1 договору № 16-416-Н від 28.10.2016 прямо суперечить постанові Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг субсидій та компенсацій" та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України № 493/688 від 03.08.2015, що є безумовною підставою для визнання вказаного пункту договору недійсним.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" позов не визнало, наголошуючи на його безпідставності та непідтвердженості належними доказами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з клопотанням, в якому просило зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853 "Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій". Вказане клопотання обґрунтоване тим, що при розгляді адміністративної справи № 826/9959/18 можуть бути встановлені обставини, які мають суттєве значення для розгляду господарської справи № 910/5633/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18 вищезгадане клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" було задоволено та зупинено провадження у справі № 910/5633/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

В обґрунтування своєї ухвали місцевий господарський суд, із посиланням на приписи ст. ст. 75, 227, 229 Господарського процесуального кодексу України, зазначив про те, що спір про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 853 від 26.10.2016 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а тому господарський суд не може розглянути справу № 910/5633/18 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 826/9959/18 через обмеженість своєї юрисдикції.

Не погодившись із вказаною ухвалою, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - відповідач, скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду міста Києва у справі № 910/5633/18 від 30.07.2018 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На думку скаржника, при винесенні оскаржуваної ухвали судом було порушено норми матеріального і процесуального права, зокрема ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що місцевим господарським судом не було прийнято до уваги наявні в матеріалах справи докази поставки газу та несвоєчасної оплати його вартості, які свідчать про схвалення правочину сторонами, а також не враховано, що суд може визнати недійсною лише частину договору (за наявності підстав для цього) виключно тоді, якщо обставини справи свідчать про можливість укладення договору і без включення недійсної частини. Умови договору, що встановлюють строк та порядок розрахунку є однією з істотних умов, що унеможливлює укладання договору без даної частини.

За твердженням скаржника, оспорюваний договір не суперечить положенням ст. 203 Цивільного кодексу України та іншим вимогами чинного законодавства, він містить всі істотні умови, встановлені для даного виду договорів, а також він виконаний сторонами в частині поставки природного газу і в частині оплати вартості використаного природного газу. Тобто в матеріалах справи наявні необхідні докази для встановлення та оцінки обставин, які є предметом судового розгляду.

Відповідач вважає, що зупинення провадження у даній справі призводить до затягування її розгляду та перебування учасників цієї справи у стані невизначеності.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (надалі - позивач) у відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

На думку позивача, наведена у апеляційній скарзі судова практика не може братися до уваги, оскільки вона не є аналогічною спору у даній судовій справі. Однак, навіть якщо і врахувати постанову Вищого господарського суду України від 14.04.2009 у справі № 15/148пд(3/6пд), на яку міститься посилання в апеляційній скарзі, то висновки, викладені у цій постанові, підтверджують позицію позивача, а не скаржника.

Жодна зі сторін даної справи не заперечує проти того, що при укладенні оспорюваного договору № 16-413-Н від 28.10.2016 вони керувалися постановою Кабінету Міністрів України №444 від 13.07.2016, а тому визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №853 від 26.10.2016 «Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій» буде свідчили про те, що зміст п. 6.1 вищезгаданого договору не відповідає нормам законодавства України, що в свою чергу узгоджується з підставами визнання правочину частково недійсним з огляду на ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідач вважає, що скаржник лише обмежився посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, але при цьому не зазначив конкретних обставин, які б свідчили про таке порушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 справу № 910/5633/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 у справі № 910/5633/18 (головуючий суддя Кропивна Л.В, судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.) задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18 та поновлено скаржнику зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18.

24.09.2018 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ТОВ «Житомиргаз збуд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу від подач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі позивача та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

25.06.2018 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України № 295/2018 від 28.09.2018 "Про переведення суддів", відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 11 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03 жовтня 2018 року, про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/5633/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018, справу № 910/5633/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.

Згідно з ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зі змісту п. 12 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України випливає, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, розгляд оскаржуваної ухвали підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18 було прийнято до провадження колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Скрипка І.М. Окрім того, вирішено здійснювати розгляд вказаної апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про зупинення провадження у справі.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, що товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним договору від 28.10.2016 № 16-416-Н, а саме в частині пункту 6.1, у зв'язку з його невідповідністю вимогам законодавства.

В процесі судового розгляду позивач подав до місцевого господарського суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853 "Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій".

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що справи № 910/5633/18 та № 826/9959/18 є взаємопов'язаними і при розгляді адміністративної справи № 826/9959/18 буде вирішено питання щодо чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 853, яке має суттєве значення для розгляду господарської справи № 910/5633/18, оскільки напряму впливає на обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

В п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, по суті зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

В даному випадку, причиною зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При чому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є позовна вимога про визнання частково недійсним пункту 6.1 договору № 16-416-Н купівлі-продажу природного газу від 28.10.2018, укладеного між сторонами у даній справі.

В процесі судового розгляду позивач повідомив місцевий господарський суд про те, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/9959/18 про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853 "Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій".

За правилами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що господарська справа № 910/5633/18 є пов'язаною з адміністративною справою № 826/9959/18, яка розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва (підготовче засідання призначено на 18.09.2018 відповідно до ухвали від 02.07.2018). За результатами розгляду справи № 826/9959/18 буде вирішено питання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853, що має суттєве значення для розгляду даної справи, оскільки напряму впливає на обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Заперечення з цього приводу, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки безпосередньо в пункті 6.1 договору № 16-416-Н від 28.10.2018 сторони вказали строки та порядок проведення між ними розрахунків, що визначений Примірним договором купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 444) з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853, дійсність якої оскаржується в межах адміністративної справи № 826/9959/18.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, наведені в ст. 179 Господарського кодексу України, згідно з якою майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вірно зазначив у відзиві на апеляційну скаргу відповідач, жодною зі сторін даної справи не заперечується, що при укладенні оспорюваного договору №16-413-Н від 28.10.2016 вони керувалися постановою Кабінету Міністрів України № 444 від 13.07.2016, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853.

Таким чином, задоволення позову в адміністративній справі № 826/9959/18 і відповідно визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 853 від 26.10.2016 буде свідчити про те, що зміст пункту 6.1 вищезгаданого договору не відповідає нормам законодавства України, що безпосередньо стосується підстав і предмету позову у справі № 910/5633/18.

Окрім того, оскільки спір про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що він не може розглянути справу № 910/5633/18 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 826/9959/18 у зв'язку з обмеженістю своєї юрисдикції.

Колегією суддів враховано посилання скаржника на судову практику Вищого господарського суду України та Верховного Суду України, але остання не може бути прийнята до уваги, оскільки судові рішення, на які послався позивач в апеляційній скарзі, винесені у справах, в яких підстави позову не є тотожними тим, які наводяться у справі № 910/5633/18, а також із застосуванням норм Цивільного кодексу УРСР. Окрім того, судові рішення Вищого господарського суду України можуть бути оцінені суто як інформативного, а не імперативного характеру.

Доводи скаржника відносно того, що зупинення провадження у даній справі призводить до затягування її розгляду та перебування учасників цієї справи у стані невизначеності не лише справи № 910/5633/18, але і справи № 906/278/18 про стягнення заборгованості за спірним договором № 16-413-Н від 28.10.2016, яка розглядається Господарським судом Житомирської області, є безпідставними та непідтвердженими належними і допустимими доказами.

Частина 3 ст. 13 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ст. ст. 77-79 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наведені обставини справи у їх сукупності свідчать про те, що в даному конкретному випадку наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі. Оскаржувана ухвала прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі № 910/5633/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/5633/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 27.11.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська