РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2018Справа № 910/9750/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Київської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі

1) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

2) Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

до Київського міського центру зайнятості

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості

про визнання договору недійсним та виселення з приміщення

Суддя Гулевець О.В.

за участю представників:

від прокуратури: Артемєва А.М.

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська місцева прокуратура № 5 звернулась до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з позовом до Київського міського центру зайнятості про визнання недійсним договору та повернення приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

08.08.2018 через відділ діловодства суду від Київської місцевої прокуратури № 5 надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Прокурором заявлено вимоги про визнання недійсним договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №16053 від 03.08.2015 року та повернення приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві Управлінню освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір №16053 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.08.2015 суперечить приписам статті 63 Закону України "Про освіту".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9750/18, призначено підготовче засідання у справі на 06.09.2018 та залучено до участі у справі Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

04.09.2018 через відділ діловодства від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що в орендованому приміщені за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 7-Б розміщена Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості, неприбуткова державна установа, яка надає соціальні послуги громадянам, які проживають в Оболонському районі міста Києва. Під час вчинення правочину, обставин з якими законодавець пов'язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, порушено не було.

В судовому засіданні 06.09.2018 відкладено розгляд справи на 27.09.2018 та направлено позивачу і третій особі ухвалу про виклик в судове засідання 27.09.2018.

10.09.2018 через відділ діловодства від позивача 1 надійшли пояснення, в яких Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація підтримала позов прокуратури та просила суд його задовольнити. Також у своїх поясненнях позивач 1 просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника позивача 1.

26.09.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості проти позову заперечила.

В судовому засіданні 27.09.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/9750/18 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 16.10.2018.

10.10.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12.10.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення, в яких відповідачем повторно зазначено, що нежитлове приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 7-Б отримано Київським міським центром зайнятості в оренду на законних підстава та в межах чинного законодавства. Також, відповідачем подано до суду клопотання, в якому відповідач просить суд визнати Київську міську раду належним позивачем по даній справі та визнати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію та Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації належними відповідачами та замінити статус сторони по справі з позивача на відповідача.

В судовому засіданні 16.10.2018, розглянувши вказане вище клопотання відповідача, суд відмов в його задоволенні, з огляду на наступне.

Стаття 45 Господарського процесуального кодексу України визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно із ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

За змістом статті 48 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача, суд першої інстанції має право залучити до участі у ній співвідповідача. Також, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, за клопотанням позивача, суд здійснює заміну первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Даний позов поданий до суду Київською місцевою прокуратурою № 5 в інтересах держави в особі Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (позивач 1), Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (позивач 2). Відповідачем визначено Київський міський центр зайнятості.

Жодних клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів прокурором та позивачами не заявлялось.

Водночас, норми Господарського процесуального кодексу України не передбачать можливості визнати належним позивачем та здійснювати заміну статусу сторони по справі з позивача на відповідача.

З урахуванням наведеного, клопотання відповідача про визнання належним позивачем по даній справі, визнання належними відповідачами та зміни статусу сторони у справі визнається судом безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 16.10.2018 судом відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи з підстав його необґрунтованості та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2018, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 у справі № 910/9750/18.

Прокурор в судовому засіданні 13.11.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представники позивачів в судове засідання 13.11.2018 не з'явились, про розгляд справи були належним чином повідомлені ухвалою суду від 16.10.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судове засідання 13.11.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою від 16.10.2018 про розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання 13.11.2018 також не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 16.10.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 13.11.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення прокурора, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2015 року між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - балансоутримувач) та Київським міським центром зайнятості (далі - орендар) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №16053 (далі - договір),

Відповідно до п. 1.1. договору на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 23 червня 2015 року № 37 та розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 липня 2015 року № 403 орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 7-Б, для розміщення бюджетної установи (Оболонський районний центр зайнятості).

Пунктом 2.1 договору визначено, що об'єктом оренди є нежитлове приміщення, площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі (ДНЗ № 231), згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно із п. 2.4. договору, орендар вступає у строкове платне користування об'єктом у термін, вказаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторони цього договору та акта приймання - передачі об'єкта.

Передача об'єкта в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на цей об'єкт. Власником об'єкта залишається територіальна громада міста Києва, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.5. договору).

Згідно із п. 9.1 договору, останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03 серпня 2015 року до 01 серпня 2018 року.

Відповідно до п. 9.7. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, як були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до акта приймання-передачі орендованого майна, який підписаний 03 серпня 2015 року між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією, Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та Київським міським центром зайнятості, орендодавцем передано, а орендарем прийнято в орендне користування нежитлове приміщення, площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі (ДНЗ № 231), яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 7-Б.

В обґрунтування заявленого позову, прокурор посилається на те, що нежитлове приміщення, площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах дошкільного навчального закладу №231 за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, буд. 7-Б було передано орендарю для розміщення бюджетної установи, а саме: Оболонського районного центру зайнятості (змінено найменування на Оболонську районну філію Київського міського центру зайнятості), що суперечить приписам статті 63 Закону України "Про освіту".

Згідно із ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Прокурор зазначає, що приміщення дошкільного навчального закладу передано з порушенням норм законодавства та використовується не за цільовим призначенням з 2015 року, однак Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація та Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації не вжили дій, спрямованих на поновлення інтересів держави у спірних правовідносинах. У зв'язку із наведеним, Київською місцевою прокуратурою №5 прийнято рішення про представництво інтересів держави в особі Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статтті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про освіту" № 1060-XII (чинного на час укладення спірного договору) визначено, що заклади освіти, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного закладу освіти.

Згідно приписів ст.ст. 28, 29 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту, самоосвіту.

За змістом наведених норм законодавства, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

Згідно із ч. 1, ч. 4 ст. 61 Закону України "Про освіту", фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Пунктом 105 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою КМ України від 27.08.2010 №778 (чинного на час укладення спірного договору), також визначено, що джерелами фінансування закладу є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, навчально-дослідних ділянок, підсобних господарств, від передачі в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Частиною першою статті 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

У відповідності до частини п'ятої статті 63 Закону України "Про освіту", об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

За змістом наведених норм матеріального права, об'єкт освіти - це не лише навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації та інші цінності підприємств системи освіти.

За змістом договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №16053 від 03.08.2015, нежитлове приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві було передано в оренду відповідачу для розміщення бюджетної установи (Оболонського районного центру зайнятості).

Відповідно до пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 № 63, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Згідно з підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форм власності, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

При цьому, як зазначено вище згідно з імперативними приписами частини п'ятої статті 63 Закону України "Про освіту" (чинного на момент укладення договору) об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Отже, вирішальною умовою неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди).

Водночас згідно з частиною четвертою статті 61 Закону України "Про освіту" (у згаданій редакції) майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в оренду приміщень, однак лише за умови дотримання вимог статті 63 цього Закону і, зокрема, якщо об'єкт оренди використовується за цільовим призначенням - для навчально-виховного процесу.

Оскільки майно, яке передане в оренду є частиною будівлі дошкільного навчального закладу №231, що перебуває на балансі, Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, то вказане майно може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 03.05.2018 по справі №902/215/17.

Однак, в порушення наведених норм законодавства, нежитлове приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві, відповідно до договору №16053 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.08.2015, було передано в оренду відповідачу з метою розміщення бюджетної установи (Оболонського районного центру зайнятості).

В матеріалах справи відсутні докази пов'язаності мети використання спірного приміщення з освітньою діяльністю.

За таких обставин, договором оренди фактично змінено цільове призначення частини приміщення дошкільного навчального закладу та визначено його використання під розміщення бюджетної установи Оболонського районного центру зайнятості, тобто для проведення орендарем діяльності, що не пов'язана з навчально-виховним процесом.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на наведені норми законодавства та з урахуванням встановлених обставин справи суд прийшов до висновку про наявність підстав про визнання недійсним договору №16053 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.08.2015, зміст якого суперечить вимогам ст. 63 Закону України "Про освіту".

Частиною 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи встановлені обставини в межах розгляду даної справи, оскільки приміщення дошкільного навчального закладу не може бути об'єктом оренди для розміщення бюджетної установи, діяльність якої не пов'язана з навчальним процесом, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову про повернення приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві Управлінню освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

При цьому, статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Таким чином, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням наведеного, враховуючи визначений прокурором предмет позову та обраний прокурором спосіб захисту, суд вважає зазначити у резолютивній частині рішення про повернення приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві Київським міським центром зайнятості.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Київської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №16053 від 03.08.2015 року та повернення приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві Управлінню освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №16053 від 03.08.2015 року, укладений між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (04205, м. Київ, вулиця МАРШАЛА ТИМОШЕНКА, будинок 16, ідентифікаційний код 37371727), Київським міським центром зайнятості (01033, м. Київ, вулиця ЖИЛЯНСЬКА, будинок 47 Б, ідентифікаційний код 03491091) та Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04211, м. Київ, вулиця ЙОРДАНСЬКА, будинок 11-А, ідентифікаційний код 37445442).

Київському міському центру зайнятості (01033, м. Київ, вулиця ЖИЛЯНСЬКА, будинок 47 Б, ідентифікаційний код 03491091) повернути приміщення площею 1858,0 кв.м., що знаходиться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу №231 по вул. Петра Панча, 7-Б в м. Києві Управлінню освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04211, м. Київ, вулиця ЙОРДАНСЬКА, будинок 11-А, ідентифікаційний код 37445442).

Стягнути з Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вулиця ЖИЛЯНСЬКА, будинок 47 Б, ідентифікаційний код 03491091) на користь прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вулиця ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9 ідентифікаційний код 02910019) судовий збір у розмірі 3524,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2018.

Суддя О.В. Гулевець