ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.2018 Справа № 920/747/18
м. Суми

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; )

до Державного підприємства «Свеське лісове господарство» (41226, Сумська область, Ямпільський район, смт. Свеса, вул. Дачна, 24; )

про стягнення 75495,00 грн.

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 22.01.2018)

при секретарі судового засідання Петрович І.М.

Суть спору: відповідно до вимог позовної заяви ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» просить суд стягнути з Державного підприємства «Свеське лісове господарство» 75495,00 грн. штрафу.

Ухвалою від 26.09.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній справі та постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

12.10.2018 відповідачем надано до суду відзив від 11.10.2018 на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам.

29.10.2018 позивачем подано до суду заяву від 26.10.2018, в якій позивач зазначає, що станом на день подання заяви на адресу позивача не надходило відзиву на позов, тому виконати вимогу у встановлений ухвалою суду термін позивачем не вбачається можливим, як наслідок просить суд визнати причини невиконання вимог ухвали поважними.

Судовою ухвалою від 01.11.2018 було відкладено розгляд справи та продовжено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

13.11.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на правомірності позовних вимог та просить суд їх задовольнити.

21.11.2018 представник відповідача подав до суду заперечення, у якому навів додаткові доводи проти позовних вимог.

22.11.2018 представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення розміру штрафу відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судове засідання не прибув.

Судом оголошено стислий зміст позову та відповіді на відзив, а також досліджено докази, поданні сторонами.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позов та у запереченні, просив суд зменшити суму нарахованого штрафу.

Судом досліджено докази, подані відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутнього представника, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив:

У березні 2018 року зі станції Хутір-Михайлівський Південо-Західної залізниці відповідач за залізничною накладною № 34188573 здійснив відправлення вантажу (пиловочник всяких порід дерева) на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Відповідно до змісту накладної, зокрема граф 19, 24, 26, 28 вантаж завантажено у вагон № 62995501 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на кранових вагах Заводський № ВК ЗЕВС ІІІ-5000 заводський № 2739 та становить 48200 кг.

На станції Хутір-Михайлівський Південно-Західної залізниці при прийманні вантажу до перевезення була проведена перевірка маси вантажу у вагоні та встановлено, що фактична маса брутто вагона склала 83820 кг, тара вагона з бруса 23900 кг, маса вантажу нетто за ПД 48200 кг. Фактична маса вантажу нетто 59920 кг, що більше документу на 11720 кг. Вагон прямує на станцію призначення для добору провізної плати. Про вказані факти станцією відправлення складено акт загальної форми №109 від 21.03.2018.

На станцію призначення Запоріжжя-Ліве вагон № 62995501 прибув 27.03.2018.

На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі зазначеного акту загальної форми №109 від 21.03.2018, та згідно заявки вантажоодержувача проведено комісійну видачу вантажу. При проведенні зважування на справних вагонних вагах вантажоодержувача №088, повірених 03.10.2017, виявлено, що вказана вантажовідправником у накладній маса вантажу не відповідає дійсній масі. Різниця між масою нетто по накладній та масою нетто при перевірці становить + 10900кг. За наслідками перевірки складено комерційний акт № 460005/346 від 27.03.2018.

З комерційного акту вбачається, згідно з документом значиться тара 23900 кг, нетто 48200кг. Фактично 83000 кг, тара з документу 23900 кг, нетто 59100 кг, що понад документа на 10900 кг. В комерційному відношенні навантаження «шапкой» вище рівня бортів 100 см, у 3 штабелі. Кожен штабель закріплений 3-ма проволочними увязками діаметром 6 мм у дві ниті. Вантаж огороджено 8-ма парами стійок. Стійки не порушені, увязки не послаблені. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні дані не змінилися. Завідувач вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Комісійна перевірка проведена в присутності прийомоздавальника вантажу та багажу ст. Запоріжжя-Ліве ОСОБА_2В, приймальника поїздів ОСОБА_3, заступника начальника станції Запоріжжя-Ліве ОСОБА_4, та представника вантажоодержувача ОСОБА_5

На підставі ст. ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в сумі 75495 грн. 00 коп. за неправильно зазначену в накладній масу вантажу.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.ст. 22, 23, 24 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 37 Статуту залізниць України визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом.

Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо).

Маса вантажів визначається відправником.

Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Маса лісоматеріалів і дров визначається відправником зважуванням та в окремих випадках умовно. Лісоматеріали й дрова, маса яких визначається умовно, повинні пред'являтися до перевезення із зазначенням у накладній таких відомостей: у разі перевезення в спеціальних контейнерах або в пакетах - кількості контейнерів або пакетів; у разі перевезення з використанням верхньої звуженої частини обрису навантаження («шапки») - кількості основних штабелів, їх висоти і кількості штабелів, укладених у «шапці»; у разі перевезення лісоматеріалів і дров у критих вагонах - кількості штабелів; в інших випадках - кількості штабелів і їх висоти. (п. 9 Правил).

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

З накладної № 34188573 вбачається, що вантаж завантажено у вагон №62995501 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на кранових вагах (заводський № ВК ЗЕВС ІІІ-5000 заводський № 2739) та становить 48200 кг. Вантаж перевозиться у штабелях (гр. 20 накладної).

Як вказує відповідач, кранові ваги ВК Зевс ІІІ-5000 №2739, на яких відбувалося зважування вантажу, належать йому, знаходяться в справному стані, були повірені належним чином представником ДП «Сумистандартметрологія», тому на момент зважування вантажу та внесення отриманих даних (маса вантажу) в накладну №34188537 від 20.03.2018 жодних сумнівів щодо точності маси вантажу не було.

У накладній №34188537 від 20.03.2018, в графі 26 «спосіб визначення маси», ДП «Свеський лісгосп» зазначив «на кранових весах», як це передбачено п. 9 Правил приймання вантажів до перевезення.

У накладній №34188537 від 20.03.2018 на відправлення лісопродукції залізницею відповідачем зазначено, що маса вантажу вагону №62995501 складає нетто 48200 кг. Зазначена вага також підтверджується Розрахунком визначення маси лісних вантажів від 20.03.2018 вагону №62995501, який в свою чергу було направлено начальнику станції Хутір-Михайлівський для подальшого оформлення вантажу.

Відповідач зазначає, що ні при подачі даного вагону під завантаження на станцію Хутір-Михайлівський, ні при контрольному переважуванні на станції Запоріжжя-Ліве, вагон ніхто не тарував. Тобто, заявлена по документам тара вагону 23900кг ніким не перевірена цифра. Окрім того, додаткова маса у вагоні могла набігти за рахунок підвищення вологості лісоматеріалів за рахунок природних опадів по дорозі прямування вагону. Також вагон з вантажем по залізничній накладній №34188537 був прийнятий залізницею до перевезення без будь-яких зауважень, про що свідчать відмітки у залізничних накладних.

Позивач, у свою чергу, посилається на комерційний акт №460005/346 від 27.03.2018, у якому зазначено що маса вантажу не відповідає вказаній у провізних документах, а саме є більшою на 10900 кг від зазначеної.

При цьому, графа 19 накладної, відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, заповнюється саме вантажовідправником у разі завантаження ним вантажу у вагон. Згідно з п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів у графі 55 залізничної накладної № 34188573 правильність внесених відомостей вантажовідправника підтверджено його представником.

За встановлених обставин, суд вважає доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними.

Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України визначає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

За приписами вказаної норми, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, в тому числі для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів (стаття 129 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційні акти складаються для засвідчення, в тому числі, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083.

Згідно з п. 52 Статуту залізниць України, маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З комерційного акту вбачається, що різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції Запоріжжя-Ліве, перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Таким чином, за обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу зазначеної у перевізному документі фактичній масі вантажу на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, комерційний акт АА № 460005/346 від 27.03.2018 складено залізницею правомірно.

Пунктом 6 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) передбачено, що при видачі однорідного вантажу, який перевозиться навалом або насипом і прибув від одного відправника на адресу одного одержувача, недостачі, що перевищують норму природної втрати маси вантажу і граничне розходження визначення маси нетто, а також надлишки, що перевищують граничне розходження визначення маси нетто, виявлені в окремих відправках під час перевірки протягом однієї календарної доби, оформляються одним комерційним актом. В акт включаються тільки відправки, які прибули в справних вагонах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб (якщо такі перевезення передбачені Правилами), у яких виявлено недостачу або надлишок.

В акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу. При необхідності ці відомості зазначаються у додатку, який є продовженням комерційного акта. Додаток підписують ті ж особи, які підписали комерційний акт.

Згідно з п. 8 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

За приписами п. 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

До першого примірника комерційного акта про псування вантажу при перевезенні в рефрижераторних вагонах з додержанням температурного режиму додається витяг із журналу реєстрації температури. Дані про температурний режим уносяться до комерційного акта.

Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з п. 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно з комерційним актом № 460005/346, на підставі акту загальної форми №109 станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці проведене контрольне переважування вантажу на справних вагонних вагах, приймальником поїздів ОСОБА_3, прийомоздавальником ОСОБА_6, в присутності заст. начальника станції ОСОБА_4, представника вантажоодержувача ОСОБА_5,В акті вказано, що завідувач вантажного двору за штатним розкладом відсутній. Комерційний акт підписаний приймальником поїздів ОСОБА_3, прийомоздавальником ОСОБА_6, заст.начальника станції ОСОБА_4, представника вантажоодержувача ОСОБА_5

До обовязків ОСОБА_3 відповідно до робочої інструкції №694 «Приймальник поїздів», належить складати та підписувати комерційні акти згідно ст. 129 Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів, залізничним транспортом, оформлює комерційні акти на вагони після контрольного зважування на вагах станції, та при видачі вантажу на підїзних коліях підприємств на справне перевезення .

До обовязків ОСОБА_6 відповідно до робочої інструкції №797 «Приймоздавальник вантажу та багажу», належить проводити контрольні зважування, перевірки стану навантаження на підїзних коліях підприємств та здійснює комерційну видачу вантажу згідно ст. 52 Статут залізниць України.

Згідно з довідкою начальника станції Запоріжжя-Ліве № 692 від 09.11.2018 на станції Запоріжжя-Ліве у штатному розписі відсутні посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

З комерційного акту вбачається, що останній містить повну інформацію про відправника та одержувача вантажу, на ньому проставлено штемпель станції Запоріжжя-Ліве, а також детально описано відомості про вагон, його вантажопідйомність, технічний стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу, обставини, за яких виявлено порушення (розділи «А», «Б», «В», «Д»); розділ «Г» залізницею також заповнений.

В даному випадку розділ «Є» комерційного акту не заповнюється, так як даний акт складений на станції призначення безпосередньо.

Згідно з п. 8 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), у залізничній накладній №34188573 про складений комерційний акт проставлена відмітка.

Таким чином судом встановлено, що комерційний акт № 460005/346 від 27.03.2018 за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами. Належних та допустимих доказів на підтвердження недостовірності акта, як доказу вчинення спірного порушення у сфері господарювання, відповідачем не подано.

Відповідно до накладної провізна плата за вагон від станції Хутір-Михайлівський Південно-Західної залізниці до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці становить 15099,00 грн. Таким чином сума штрафу складає 75495,00 грн. виходячи з приписів ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України.

На підставі викладених встановлених судом обставин, оскільки комерційний акт № 460005/346 від 27.03.2018 за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами та підтверджує факт невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу, при цьому відповідачем не подано належних та допустимих доказів на спростування вказаного факту, сумніви останнього щодо достовірності комерційного акту не підтверджені, вимоги позивача про стягнення з відповідача 75495,00 грн. штрафу є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення нарахованого штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом у ході розгляду справи було встановлено, що вчинення відповідачем порушення неправильного зазначення маси вантажу у накладній, не завдало значних збитків позивачу, однак відповідальність відповідача (у вигляді застосування штрафу) за правильність внесення відомостей щодо вантажу прямо передбачена Статутом залізниць України, сума штрафу розраховується відповідно до вимог ст. 118 Статуту, а не на розсуд позивача.

Відповідачем не були подані докази винятковості обставин для зменшення суми штрафних санкцій, тому дійшов висновку про неможливість такого зменшення, а відтак відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Свеське лісове господарство» (41226, Сумська область, Ямпільський район, смт. Свеса, вул. Дачна, 24; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) 75495 грн. 00 коп. штрафу, 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 27.11.2018.

Суддя В.Л.Котельницька