ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

30.11.2018 Справа № 905/2842/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про забезпечення позову по справі № 905/2842/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення 9235735,51 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/4-980 від 24.11.2017р. до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 9235735,51 грн., у тому числі: основного боргу у сумі 3968424,47 грн., пені у сумі 2338739,28 грн., 3% річних у сумі 387661,73 грн., інфляційних втрат у сумі 2540910,03грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі № 905/2842/17 (суддя Кротінова О.В.), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 6957698,30 грн., у тому числі 2963424,47 грн. основного боргу, 1169369,64 грн. пені, 387661,67 грн. 3% річних, 2437242,52 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 136981,02 грн. Крім того, відповідачу надано відстрочку виконання рішення строком на 6 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2018 рішення господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 29.03.2018 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення був виданий наказ господарського суду Донецької області від 26.04.2018.

29.11.2018 року на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшла скарга на приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчук Віталія Григоровича щодо винесення арешту коштів боржника.

Разом із скаргою відповідачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом - наказом господарського суду Донецької області від 26.04.2018 №905/2842/17.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає про те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що постановою державного виконавця від 21.11.2018 відкрито виконавче провадження №57749133. Крім того, приватним виконавцем у той же день винесено постанову про арешт коштів боржника. У зв'язку з тим, що приватним виконавцем накладено арешт на рахунки, які призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування, ПАТ По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" позбавлено можливості розраховуватись з контрагентами, вести нормальну господарську діяльність та виплачувати мінімальну заробітну плату працівникам, які працюють у складних умовах.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту статті вказаної статті випливає, що заходи до забезпечення позову вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також суд звертає увагу на те, що відповідач як на підставу для задоволення своєї заяви посилається на приписи ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якими визначаються заходи забезпечення позову.

В той же час, як положення ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, так і положення Глави 10 "Забезпечення позову" цього Кодексу в цілому не передбачають можливості забезпечення скарги на дії державного виконавця.

Аналогічний правовий висновок наведено у п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/626 від 16.10.2008 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)».

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду України №6-605цс16 від 25.05.2016.

Крім того, у постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на наведене вбачається, що забезпечення позову допускається виключно з метою захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або пов'язаних із ним інших осіб.

Натомість, у даному випадку заявник просить вжити заходів до забезпечення позову з метою захисту своїх інтересів від можливих порушень з боку органу виконавчої служби, який не являється ні відповідачем, ні іншим учасником даної справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову з метою захисту матеріально-правового інтересу відповідача від дій органу виконавчої служби, який не є учасником справи, а лише здійснює свої повноваження, визначені Законом України "Про виконавче провадження", з виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Таким чином, рішення суду є обов'язковим до виконання та нормами чинного законодавства України не передбачено зупинення виконання рішення суду (стягнення за виконавчим документом), за винятком того випадку, коли питання про зупинення виконання рішення суду або зупинення його дії вирішується судом касаційної інстанції у відповідності до ч.4 ст.294 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, приписами господарського процесуального закону не передбачено права місцевого господарського суду зупинити стягнення за виконавчим документом, виданим в межах справи, яка розглядається, у зв'язку із розглядом скарги на дії органу виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення 9235735,51 грн.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов