ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Справа № 903/393/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Андрусяк І.В.;

відповідача- Давидюк В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 20.08.2018р., пов-ний текст якого складено 22.08.2018р., у справі №903/393/18 (суддя Дем'як В.М.)

за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради м.Луцьк

до Підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю ВТП

«Санрайз» Лтд м.Луцьк

про визнання укладеним договору №15 від 18.04.2018р. на перевезення пасажирів

автомобільним транспортом,-

У червні 2018 року Виконавчий комітет Луцької міської ради (надалі в тексті – Виконком) звернувся до господарського суду Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальніс-тю ВТП «Санрайз» Лтд (надалі в тексті – Товариство) із позовом про визнання укладеним договору від 18.04.2018р. №15 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом в редакції типового договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом затвердженого рішенням викон-кому Луцької міської ради від 14.10.2010р. №659-1 відповідно до конкурсної документації.(арк. справи 3-11).

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.08.2018р. у справі №903/393/18 від-мовлено у задоволенні позову.(арк.справи 99-102).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Луцька міська рада є органом місцевого самоврядування, а згідно ч.4 ст.179 ГК України право на затвердження типових договорів надано Кабінету міністрів України, або у випадках передбачених законом, ін-шим органам державної влади. Тому, договір на перевезення пасажирів автомобільним транспор-том на автобусних маршрутах загального користування не можна вважати, а ні типовим догово-ром, а ні договором приєднання, а суб’єкти спірних правовідносин не обмежені його умовами та не позбавлені права визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення. Разом з тим, поло-ження запропонованого Луцькою міською радою проекту договору не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України та суперечать принципам державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, які визначені статтею 4 Закону України «Про засади державної регуля-торної політики у сфері господарської діяльності».(арк.справи 101).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить повністю скасувати рішення господарського суду Волин-ської області від 20.08.2018р.у даній справі та ухвалити нове, яким визнати укладеним договір в редакції Позивача.(арк.справи 124-130).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з’ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що Відповідач подаючи необхідний пакет документів на конкурс ще до початку проведення конкурсу був ознайомлений з умовами типового договору, а обов’язковою умовою у разі виграшу конкурсу – є укладення типового договору на пе-ревезення пасажирів. Крім того, обов’язок безкоштовно та бездотаційно здійснювати перевезення пасажирів визначено в чинному рішенні Виконкому від 06.12.2017р. Скаржник звертає увагу, що проведення конкурсу на укладення договору щодо перевезення пасажирів неможливе без типового договору. Крім того, зазначає, що спірний пункт договору щодо безоплатного перевезення пільго-вої категорії пасажирів був основною умовою проведення конкурсу.(арк.справи 126-128).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляцій-ному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 02.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Виконавчого комітету Луцької міської ради.

Для розгляду справи №903/393/18 автоматизованою системою документообігу суду визна-чено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Філіпова Т.Л.(арк.справи 121).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Позивача у справі №903/393/18.(арк.справи 122-123).

06.11.2018р. до канцелярії апеляційного суду поштою надійшов відзив Відповідача, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. (арк. справи 142-145).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.11.2018р. представник Позивача підтримав доводи апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової пози-ції. Представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав свої по-яснення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без за-доволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітетом Луцької міської ради №228-1 від 18.04.2018р., відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», За-кону України «Про автомобільний транспорт», постанови КМУ від 03.12.2008р. №1081 «Про зат-вердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загаль-ного користування» вирішено затвердити результати конкурсу на перевезення пасажирів у місті Луцьку відповідно до протоколу засідання конкурсного комітету від 16.04.2018р. щодо визначення у місті Луцьку за автобусними маршрутами загального користування:

- №17 «Центральний ринок»-Завокзальний ринок» – ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД

- №17-А «Центральний ринок»-Завокзальний ринок» – КП «Луцьке підприємство електро-транспорту» та доручено Управлінню транспорту та зв’язку підготувати необхідні матеріали для укладення договір на перевезення пасажирів у місті Луцьку з переможцями конкурсу.(арк.справи 22).

Матеріали справи свідчать, що на виконання зазначеного рішення Виконком передав ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД два підписаних примірники проекту договору №15 від 18 квітня 2018 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом.(арк.справи 18-19).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 проекту договору організатор надає перевізнику право на перевезення пасажирів за маршрутом №17 Центральний ринок Завокзальний ринок (за графіком руху та режи-мом виконання перевезень пасажирів: 6 автобусів у звичайному режимі руху) і визначає рухомий склад для роботи на даному маршруті, а саме: автобуси, зазначені у додатку, який є невід’ємною частиною договору.

Перевізник зобов’язується надавати транспортні послуги населенню на маршруті, вказано-му в п.1.2., на умовах, передбачених проектом договором.

Матеріали справи свідчать, що 16.05.2018р. до Виконавчого комітету Луцької міської ради надійшов підписаний ТзОВ ВТП «Санрайз» Лтд примірник договору від 18.04.2018р. з протоколом розбіжностей, в якому перевізник просить, організатора замінити пункт 2.2.15 договору та допов-нити договір пунктами:

- п.2.1.5 спільно з перевізником не рідше одного разу на рік або на вимогу перевізника про-водить обстеження пасажиропотоків, стану доріг, де проходять маршрути, їх освітлення, наявність на маршруті покажчиків зупинок, павільйонів очікування, облаштування кінцевих зупинок.

- п.2.1.6 визначає види та обсяги пільгових перевезень, порядок організації пільгового про-їзду окремих категорій громадян та порядок здійснення компенсації перевізнику витрат з пільгові перевезення.

- п.2.1.7 здійснює перевізнику компенсацію витрат за пільгові перевезення окремих катюго-рій громадян.

- п.2.1.8 погоджує тарифи на перевезення здійснює їх збільшення або зменшення. Збільшен-ня або зменшення рівня тарифу відбувається на підставі звернення перевізника до організатора з наданням розрахунку на його зміну, або в іншому порядку передбаченому чинним законодавств-вом.

- п.2.1.15 викласти в редакції: 2.2.15 перевозить пасажирів пільгових категорій згідно з пе-реліком, встановленим рішенням організатора на відповідний рік. Цей перелік вивішує в салоні транспортного засобу.(арк.справи 20,21).

З матеріалів справи вбачається, що листом від 23.05.2018р. №1.1-15/3897 Виконавчий ко-мітет Луцької міської ради відмовив у підписанні протоколу розбіжностей до проекту договору, посилаючись на рішення виконавчого комітету від 14.10.20110р. №659-1 «Про конкурс на переве-зення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м.Луцьку».(арк.справи 15-16).

Крім того, матеріали справи містять:

- лист №199 від 27.11.2017р., яким Товариство зверталося до Державної регуляторної служби у Волинській області про експертизу рішення Луцької міської ради від 14.10.2010р. за №659-1.(арк. справи 35-36).

- лист №2325/0/20-18 від 02.03.2018р., яким Державна регуляторна служба України повідо-мила, що за результатами аналізу рішення Луцької міської ради від 14.10.2010р. за №659-1 вста-новлено, що його положення не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України та супе-речать принципам державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, які визначені статтею 4 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської дія-льності».(арк.справи 37).

- лист від 02032018р. №2324/0/20-18, яким Державна регуляторна служба рекомендувала го-лові Луцької міської ради вжити заходи щодо скасування рішення Луцької міської ради від 14.10. 2010р. за №659-1 «Про конкурси на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м.Луцьку», із зазначенням, що затвердження типових договорів не відноситься до компетенції Луцької міської ради, а норма п.2.2.15. типового договору суперечить Закону України «Про автомобільний транспорт».(арк.справи 38-39).

Тому, вважаючи своє право порушеним непідписанням типового договору Товариством, Ви-конком звернувся до господарського суду Волинської області із позовом про визнання договору ук-ладеним в редакції типового договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом зат-вердженого рішенням виконкому Луцької міської ради від 14.10.2010р. №659-1.(арк.справи 3-11).

Як зазначалося вище, господарський суд Волинської області рішенням від 20.08.2018р. від-мовив у задоволенні позову.(арк.справи 99-102).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Предметом даного спору є визнання договору укладеним в редакції замовника.

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є укла-деним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.(ст.627 ЦК України). Зміст договору згідно ч.1 ст.628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов’я-зковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальний порядок укладення господарських договорів встановлено статтею 181 ГК України. Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підпи-саного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом під-твердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонова-ний будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умо-вами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

При цьому, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавст-вом умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не от-римано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законо-давства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведеного конкурсу на укладення догово-ру на перевезення пасажирів, Виконком Луцької міської ради направив Товариству проект догово-ру на перевезення пасажирів у місті Луцьку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що законодавство перед-бачає обов’язковість укладення договору перевезення пасажирів на приміських автобусних марш-рутах. Так, статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення пасажирів здійснюється за дого-вором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відносини з перевезення пасажирів регулюються спеціальним Законом України «Про авто-мобільний транспорт» (надалі в тексті – Закон).

Так, статтею 31 Закону передбачено, що відносини автомобільного перевізника, який здій-нює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, примісь-ких та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із ор-ганами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, в якому ус-тановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування насе-лення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов’язання органів виконавчої влади та орга-нів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомо-більної дороги та під’їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно з частиною четвертою ст.37 Закону види та обсяги пільгових перевезень установлю-ються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих пере-везень.

У відповідності до ст.29 Закону органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядуван-ні зобов’язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезен-ня пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Як стверджено матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у проекті договору Виконкому не визначено розмір та порядок компенсації витрат автомобільного перевіз-ника за перевезення пільгових категорій пасажирів, що свідчить про відсутність усіх істотних умов, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт». Так, 16.05.2018р. Відповідач відпо-відно до п.4 ст.181 ГК України надіслав Позивачу протокол розбіжностей до договору №15 від 18.04.2018р., разом із підписним примірником договору про перевезення пасажирів автомобіль-ним транспортом. Однак, Позивач в листі від 23.05.2018р. №1.1-15/3897 відмовився підписувати протокол розбіжностей до договору.

При цьому, враховуючи вимоги законодавства такий договір повинен містити розмір ком-пенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулю-вання тарифів, механізм їх виплати, а у запропонованому Відповідачем протоколі розбіжностей зміни відповідають положенням ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт». Так, пункти 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7, 2.1.8, 2.2.15 проекту договору врегульовують правовідносини в частині розміру компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регу-лювання тарифів, механізм їх виплати; встановлюють додаткові зобов’язання Відповідача як орга-нізатора перевезень, які спрямовані на забезпечення якості транспортного обслуговування. Нова редакція п.2.2.15 проекту договору визначає обов’язок перевізника перевозити пасажирів пільго-вих категорій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що сторони не досягли згоди щодо врегулювання розбіжностей умов договору №15 від 18.04.2018р.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що суперечать вимогам чин-ного законодавства твердження Скаржника щодо обов’язковості укладення типового договору за наслідками проведення конкурсу саме в редакції Позивача та чинності рішення Виконкому від 06.12.2017р., у якому передбачено обов’язок безкоштовно та бездотаційно здійснювати перевезен-ня пасажирів, з огляду на наступне.

Так, у відповідності із ст.19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального корис-тування, як це випливає із ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 7, 43-45 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також п.п. 1, 5, 8, 46, 47, 49, 51, 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1081 від 03.12.2008р., укладається органі-затором за результатами проведеного конкурсу та відповідно є єдиною підставою для здійснення перевезень на маршрутах загального користування.

Відповідно до ч.1 ст.42, ст.ст.31, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування місько-му, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет міністрів України.

На виконання вимог ст.44 Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р. №1081 було затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Проте, вказаним порядком не затверджено форми договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а Порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м.Луцьку затверджено рішенням Луцької міської ради від 14.10.2010р. №659-1 зі змінами та доповненнями

Разом з тим, загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов’язання, визначені статтею 179 Господарського кодексу України

Відповідно до ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони мо-жуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право по-годжувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умо-ви, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затверд-женого Кабінетом Міністрів України (далі – КМУ), чи у випадках, передбачених законом, іншим ор-ганом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для ін.-ших можливих суб’єктів, коли ці суб’єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Луцька міська рада є органом місцевого самоврядування, а згідно з ч.4 ст.179 ГК України право на затвердження типових договорів надано КМУ, або у випадках передбачених законом, ін-шим органам державної влади.

Таким чином, договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування не можна вважати ні типовим договором, ні договором приєд-нання, а тому суб’єкти спірних правовідносин не обмежені його умовами та не позбавлені права визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, як вірно встановлено судом першої інстанції.

Тому необґрунтованими є доводи Позивача, що спірні пункти проекту договору, відповіда-ють типовому договору, який в своє чергу є чинним регуляторним актом та обов’язковим до вико-нання на території м.Луцька, а також, що спірний пункт був істотною умовою конкурсу на переве-зення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м.Луцьку №17.

Крім того, твердження Позивача про те, що Закон України «Про автомобільний транспорт» не забороняє здійснення перевезення пасажирів пільгових категорій безоплатно та бездотаційно суперечать приписам ст.ст. 29, 31, 37 зазначеного Закону.

Колегія суддів також звертає увагу, що Державна регуляторна служба України вже зробила висновок щодо рішення Луцької міської ради від 14.10.2010р. №659-1 та зазначила, що його поло-ження не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України та суперечать принципам дер-жавної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, які визначені статтею 4 Закону Ук-раїни «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».(арк.справи 37). Також Державна регуляторна служба рекомендувала голові Луцької міської ради вжити заходи щодо скасування рішення Луцької міської ради від 14.10.2010р. за №659-1 «Про конкурси на пере-везення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м.Луцьку», із зазначенням, що затвердження типових договорів не відноситься до компетенції Луцької міської ради, а норма п.2.2.15 типового договору суперечить Закону України «Про автомобільний транспорт».(арк.справи 38-39).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність заявленого позову, тому апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов’язань Відпові-дача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задово-лення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов’язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення господарсько-го суду Волинської області від 20.08.2018р. у справі №903/393/18 залишити без задоволення, а рі-шення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/393/18 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мельник О.В.