ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 листопада 2018 р. Справа № 903/533/18

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка В. М., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім", м. Київ

до відповідача: Комунального закладу Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, м. Луцьк

про стягнення 5213,17 грн.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

від третьої особи: не прибув

Встановив: Позивач - Приватне акціонерне товариство Українська акціонерна страхова компанія АСКА звернувся до господарського суду з позовом до Комунального закладу Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф про стягнення 5213,17 грн. сплаченого страхового відшкодування.

Відповідач КЗ Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф подав відзив вх. № 01-55/8999/18 від 23.08.2018р., в якому позов вважає безпідставним та необґрунтованим, виходячи з наступного:

- відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі про адміністративні правопорушення №161/11485/16-п від 16.09.2016р., від 10.11.2016р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він 21.08.2016 року близько опівночі, керуючи санітарним автотранспортним засобом ІІежо, д.р.н.АС3932ВК. в селі Липини Луцького району Волинської області у дворі будинку 23 по вул. Кривоноса, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Хонда АС7117ВВ. що належить громадянину ОСОБА_2, автомобіль якого отримав виключно механічні пошкодження;

- 12.07.2017р. на адресу Комунального закладу Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф надійшла від позивача - ОСОБА_3 УАСК АСКА претензія щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 5213,17грн., у зв'язку з тим, що Позивач відповідно до укладеного між приватним акціонерним товариством Українська акціонерна страхова компанія АСКА і громадянином ОСОБА_2 договору страхування транспортного засобу на умовах програми Автокрос від 25.07.2016р. №3376047, як страховик 18.10.2016р. відшкодував страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 11116,04 грн.;

- комунальним закладом Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф 20.07.2017р. було надано позивачу відповідь на претензію (вих. № 840/1.11 від 20.07.2017р.), якою претензія ОСОБА_3 УАС'К АСКА не задоволена, оскільки жодного документального обґрунтування суми страхового відшкодування у розмірі 11116,04грн., відповідно до вимог чинного законодавства, у претензії не було;

- позивач отримав відповідь на претензію 24.07.2017р. (відмітка на зворотній стороні повідомлення про вручення поштового відправлення адресату), хоча про це з невідомих для нас причин, у позовній заяві не зазначив,

- виплачена позивачем сума страхового відшкодування у розмірі 11116,04грн. не відповідає і суперечить висновку звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_1, складеного 05.10.2016р. субєктом оціночної діяльності - фізичною особою ОСОБА_4, згідно якого вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові Ноndа-Сіvіс держномер АС7117ВВ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 5902,87грн.

- між комунальним закладом Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та приватним акціонерним товариством Київський страховий дім було укладено генеральний договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власника наземних транспортних засобів від 19.04.2016р. №103/712/7784209. За генеральним договором страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю транспортного засобу страхувальника зазначеного у додатку №1 і внаслідок якої настає його цивільна відповідальність за заподіяну транспортним засобом шкоду майну, життю і здоровю третіх осіб.

- відповідно до генерального договору і вищевказаного звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_1, приватне акціонерне товариство Київський страховий дім повністю відшкодувало відповідно до вимог чинного законодавства) законодавства, реальні матеріальні збитки по дорожньо-транспортній пригоді, вказаній у позовній заяві, у розмірі 5902 (пять тисяч девятсот дві) гривні 87 копійок.

- таким чином ОСОБА_3 УАСК АСКА відшкодувало страхувальнику - громадянину ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 11116,04 грн.. і вказана сума не перевищує вищевказаної договірної суми - 100000,00грн. ліміту відповідальності за страховим полісом;

- комунальним закладом Волинський обласний центр екстреної медичної медицини катастроф застраховано свою відповідальність в межах 100000,00грн., тому сума 5213,17грн., недоплачена позивачу в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування страховиком ПАТ Київський страховий дім, яка взяла на себе зобовязання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу;

- відповідно до висновку ОСОБА_5 Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц, прийшла до висновку, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

- отже, відповідач вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди безпідставними та необґрунтованими, не доведені належними доказами та не підлягають до оплати.

Позивач ОСОБА_3 Українська акціонерна страхова компанія АСКА через відділ документального забезпечення та контролю подав відповідь на відзив на позовну заяву вх. № 01-55/9822/18 від 17.09.2018р., в якому з доводами не погоджується, у зв'язку з чим пояснює наступне:

- 25.07.2016 року між ОСОБА_3 УАСК АСКА та ОСОБА_2 було укладено договір страхування транспортного засобу № 3376047, застрахованим майном за вказаним договором є - автомобіль НОМЕР_2, а страховим випадком, крім інших, вважаються також збитки: пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу або його частин в результаті ДТП та ін;

- відповідач у своєму відзиві зазначає, що сума страхового відшкодування у розмірі 11116,04грн., не відповідає і суперечить висновку звіту про оцінку автомобіля, з даного приводу ОСОБА_3 УАСК АСКА пояснює наступне:

- договір страхування транспортного засобу № 3376047 від 25.07.2016 року укладений за програмою АвтоКрос.

- відповідно до п 4.2 договору розмір матеріального збитку розраховується на дату настання страхового випадку на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу, калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, визначеної страховиком без урахування зносу на замінні частини і деталі транспортного засобу.

- відповідно до п. 4.2.1 у калькуляції збитку враховуються тільки ті витрати, що викликані страховим випадком. При цьому замінна пошкоджених частин і деталей транспортного засобу приймається в розрахунок за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, чи витрати на такий ремонт перевищують витрати їх заміну на нові.

- відповідно до звіту про оцінку № 532/16-1 від 05.10.2016 року, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 12846,38 грн., а з урахуванням фізичного зносу 5902,87грн.

- оскільки величина матеріального збитку розраховується без урахування зносу частин і деталей ТЗ, що підлягають заміні, на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3376047 від 25.07.2016 року , на підставі страхового акту № 2391/10 від 06.10.2016р., позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 11116,04грн. шляхом перерахування на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 15202 від 18.10.2016 року.

- таким чином, виходячи з вимог ч. ч. 2, 3 ст. 22 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, муситьвиконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

- цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Пежо державний номер НОМЕР_3, згідно відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ОСОБА_3 Київський страховий дім (поліс АЕ/9114604 ).

- керуючись ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ Київський страховий дім було відшкодовано ОСОБА_3 УАСК АСКА суму відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин автомобіля НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП в розмірі 5902,87грн.

- ОСОБА_3 Київський страховий дім виконало свої зобовязання перед ОСОБА_3 УАСК АСКА.

- позивач повністю підтримує заявлені в позовній заяві вимоги до відповідача, а саме: стягнути з комунального закладу Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф на користь ОСОБА_3 УАСК АСКА суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 5213,17грн., та судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Ухвалою суду від 16.10.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2018р.

Ухвалою суду від 29.10.2018р. оголошено перерву в судовому засіданні до 20.11.2018р.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву вх. № 01-55/12249/18 від 09.11.2018р., якою надав: оригінал листа № 131 від 27.09.2016р., оригінал звіту № 532/16-1 про оцінку автомобіля "Хонда", д.н. НОМЕР_4 від 05.10.2016р. та додатково пояснив, що відповідно до звіту про оцінку № 532/16-1 від 05.10.2016р., вартість відновлювального ремонту без урахування зазначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Хонда Сівік" д.н. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає 128465,38грн. Оскільки величина матеріального збитку розраховується без урахування зносу частині деталей ТЗ, що підлягають заміні, на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3376047 від 25.07.2016р., на підставі страхового акту № 2391/10 від 06.10.2016р., позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 11116,04грн., шляхом перерахування на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 15202 від 18.10.2016р. Твердження відповідача, що пошкоджена передня ліва частина автомобіля, та автомобіль екстреної медичної допомоги не отримав механічних пошкоджень, тому не можливо, було заподіяти збитки на суму 11116,07грн., вважає таким, що не може бути прийняте судом, оскільки не має жодного підтвердження, просить провести судове засідання 20.11.2018р. без присутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання вх. № 01-55/12610/18 від 20.11.2018р., в якому просить розглянути справу без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

22.08.2016р. в с. Липини по вулиці Кривоноса, сталася дорожньо-транспортна пригода. Транспортний засіб «Пежо», д.н. НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_1 - водій КЗ Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, внаслідок порушення правил дорожнього руху спричинив механічні пошкодження транспортного засобу Ноndа-Сіvіс, д.н. НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований у ОСОБА_3 «УАСК АСКА» автомобіль Ноndа-Сіvіс, отримав пошкодження.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Луцького міськрайонного суду від 16.09.2016р. винним в ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП.

За нормою частини третьої ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Транспортний засіб Ноndа-Сіvіс, д.н. НОМЕР_4 що належить потерпілому ОСОБА_2 застрахований у ОСОБА_3 «УАСК АСКА» на підставі договору страхування транспортного засобу на умовах програми "АвтоКрос" № 3376047 від 25.07.2016р.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №103/712/7784209 від 19.04.2016р., цивільно-правова відповідальність КЗ Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф була застрахована у ОСОБА_3 "Київський страховий дім", забезпечений транспортний засіб - «Пежо», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00грн.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким регулюються дані правовідносини, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Так, ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У цьому випадку перехід права вимоги від страхувальника до страховика називається суброгацією. Оскільки нового зобов'язання не виникає, а відбувається заміна кредитора, тобто потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, внаслідок чого страховик виступає замість потерпілого.

Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як встановлено в судовому засіданні позивачем було відшкодовано страхувальнику ОСОБА_2 суму в розмірі 11116,04грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15202 від 18.10.2016р.

ОСОБА_3 Київський страховий дім" частково відшкодовано ОСОБА_3 «УАСК АСКА» суму відновлювального ремонту в сумі 5902,87грн. з врахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу.

При цьому, автомобіль Ноndа-Сіvіс після ДТП оглядався 22.08.2016р. в присутності власника транспортного засобу ОСОБА_2, що підтверджується актом огляду транспортного засобу, а ремонтна калькуляція складена 05.10.2016р. на суму 12846,38грн.

Також, із Звіту №532/16-1 про оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2016р. вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ноndа-Сіvіс в результаті його пошкодження складає 5902,87грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як це передбачено вимогами ст. 29 Закону, при цьому, суб'єкт оціночної діяльності ПП спеціаліст - оцінювач ОСОБА_4 при складанні Звіту застосував коефіцієнт фізичного зносу автомобіля згідно положення п. 8.2 Методики для визначення матеріального збитку.

Проте, ОСОБА_3 «УАСК АСКА» прийняли до уваги страховий акт № 2391/10 від 06.10.2016р. та розрахунок страхового відшкодування № 2391/10 від 06.10.2016р., у яких оцінка завданої майнової шкоди здійснена без врахування коефіцієнту зносу запчастин, такі дії позивача суперечать п.п. 8.2, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та є неправомірними.

Відповідно до абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Таким чином, ОСОБА_3 "Київський страховий дім" була проведена виплата страхового відшкодування з урахуванням звіту №532/16-1 про оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2016р, завданого власнику автомобіля Ноndа-Сіvіс, у розмірі 5902,87грн. ОСОБА_3 "Київський страховий дім" виконало свої зобов'язання за Полісом та згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається інформація, зокрема: відомості про осіб, які брали участь в огляді об'єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; додатки, які становлять невід'ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, наданий ОСОБА_3 «УАСК АСКА» страховий акт № 2391/10 від 06.10.2016р. та розрахунок страхового відшкодування № 2391/10 від 06.10.2016р не може бути належним підтвердженням розміру завданих збитків, оскільки не підтверджує реально витрачені потерпілою особою кошти на ремонт свого автомобіля, а лише фіксує попередню суму вартості відновлюваного ремонту автомобіля Ноndа-Сіvіс, тобто в даному випадку розрахунок страхового відшкодування вказує на правовідносини, що не наступили, виплачена позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 11116,04грн. суперечить звіту №532/16-1 про оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2016р., згідно якого матеріальний збиток завданий власникові Ноndа-Сіvіс д.н. НОМЕР_4, в результаті його пошкодження при ДТП склав - 5902,87грн.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов'язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов'язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_1 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ОСОБА_3 "Київський страховий дім".

В той же час, судом встановлено, що позивач не звертався до ОСОБА_3 "Київський страховий дім" із заявою про доплату страхового відшкодування в порядку регресу, та відповідно не отримував відмову страховика у виплаті страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ОСОБА_3 "Київський страховий дім" на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № 103/712/7784209 від 19.04.2016р., то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до ОСОБА_3 "Київський страховий дім" про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик ОСОБА_3 "Київський страховий дім" після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, між позивачем та відповідачем будь-яких договірних відносин не виникало.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог до відповідача про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оскільки, матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, чи на спростування наведених вище висновків, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказах та з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 22, 29, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 988, 993 ЦК України, ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 28.11.2018р.

Суддя В. М. Дем`як