ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.11.2018 р. Справа №914/1983/17

місто Львів

За позовом: Львівської міської ради,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс",
про: звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди.
Суддя Рим Т.Я.
Секретар судового засідання Кушта А.М.
За участю представників:
позивача:Гриниха Х.А. - довіреність №2901-вих-100 від 24.01.2018,
відповідача:Алексеєнко А.А. - довіреність від 15.06.2017.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс" про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди. Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.12.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2018, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 22.08.2018 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017 скасовано, і справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. Ухвалою суду від 01.10.2018 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна земельна ділянка була передана відповідачу в користування для розміщення тимчасової споруди відповідно до договору оренди землі від 15.12.2015. Однак строк дії цього договору закінчився 30.12.2016 і з цього моменту жодних договірних відносин щодо використання відповідної земельної ділянки між сторонами не виникало. Позивач як власник оспорюваної земельної ділянки не погоджував встановлення на ній будь-яких об'єктів, в тому числі й тимчасових споруд. Незважаючи на це, відповідач розмістив на відповідній земельній ділянці тимчасову споруду та до сих пір не здійснив її демонтажу. Зазначене свідчить про перебування оспорюваної земельної ділянки у незаконному володінні відповідача. У зв'язку із вказаним, позивач просить зобов'язати відповідача звільнити оспорювану земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди.

Клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з розглядом Франківським районним судом міста Львова адміністративної справи №465/769/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс" до Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про

- визнання протиправною бездіяльності Львівської міської ради щодо включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі міста Львова тимчасової споруди за адресою: місто Львів, проспект Чорновола, 101 із вказанням її власником товариства з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс" (додаток 1 до ухвали Львівської міської ради №1568 від 02.03.2017);

- зобов'язання Львівської міської ради внести зміни до ухвали №1568 від 02.03.2017 шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі міста Львова тимчасової споруди за адресою: місто Львів, проспект Чорновола, 101 із вказанням її власником товариства з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс" (додаток 1 до ухвали Львівської міської ради №1568 від 02.03.2017);

- зобов'язання Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укласти з товариством з обмеженою відповідальністю "Західуніверсал плюс" договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасової споруди за адресою: місто Львів, проспект Чорновола, 101 на умовах типових договорів.

Відповідно до аргументів відповідача, основним обґрунтуванням вищезазначених позовних вимог є протиправність дій і рішень Львівської міської ради з вилучення спірної тимчасової споруди з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові.

Відповідач зазначає, що оскільки предметом позовних вимог у справі №914/1983/17 є звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу належної відповідачу тимчасової споруди, господарський суд повинен встановити не тільки наявність чи відсутність у відповідача права користування земельною ділянкою, але й відсутність у відповідача права на розміщення такої тимчасової споруди. Зокрема, відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №4526 від 23.04.2015 тимчасові споруди розміщуються виключно на підставі договору оренди окремих конструктивних елементів, а не договору оренди земельної ділянки.

Заперечення позивача проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Позивач повністю заперечив проти клопотання про зупинення провадження у справі з таких підстав:

1. Імовірність включення належної відповідачу тимчасової споруди до "Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові" не є належним аргументом для зупинення провадження у справі. Адже відповідач в такому випадку все рівно повинен дотриматися процедури, встановленої ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526.

2. Сама по собі взаємопов'язаність справ ще не свідчить про об'єктивну неможливість розгляду справи та прийняття рішення.

3. У цьому спорі до кола обставин, які підлягають доказуванню, входять обставини наявності чи відсутності правових підстав для користування відповідачем земельною ділянкою, виходячи з підстав та предмету позову. До кола обставин, які підлягають доказуванню, не входять обставини можливої наявності права на розміщення тимчасової споруди.

4. Предметом розгляду у цій справі є не тимчасова споруда, а земельна ділянка, яка перебуває у власності територіальної громади.

При постановленні ухвали суд керувався таким.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку … адміністративного … судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, для вирішення клопотання відповідача необхідно дослідити чи може господарський суд самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом цього судового розгляду. Для цього потрібно з'ясувати, що є предметом спору.

Відповідно до частини 5 статті 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Частиною 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 22.08.2018, серед іншого, звернув увагу суду першої та апеляційної інстанції на те, що до кола обставин, які підлягають доказуванню, входять обставини наявності чи відсутності правових підстав для користування відповідачем земельною ділянкою, виходячи з підстав та предмету позову. Водночас, Верховний Суд визнав помилковим здійснення судоми попередніх інстанцій оцінки правомірності дій позивача по відношенню до відповідача стосовно права розміщення тимчасової споруди на орендованій земельній ділянці. Так, в оскаржуваних судових рішеннях акцентовано увагу на процедурі розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці, а не на сам предмет спору - повернення земельної ділянки її законному власнику.

Суд касаційної інстанції водночас вказав, що при вирішенні цього спору суди мали перш за все з'ясувати наявність доказів, які підтверджують виникнення у відповідача прав користування земельною ділянкою або їх припинення, а також дослідити, чи визнання протиправним рішення надає право на користування і розміщення тимчасової споруди на спірній ділянці.

З огляду на зазначене, оскільки предметом судового розгляду є повернення земельної ділянки до її законного власника, суд вважає, що для з'ясування питання щодо виникнення у відповідача прав користування земельною ділянкою або їх припинення, рішення у справі №465/769/18 не матиме значення. Адже відповідне рішення стосуватиметься правомірності розміщення тимчасової споруди, а не предмету спору у цій справі. Спір про звільнення земельної ділянки може бути вирішений незалежно від результатів розгляду справи про встановлення підстав (права) на розміщення тимчасової споруди. Таким чином, об'єктивна неможливість встановлення та оцінки обставин конкретної господарської справи до вирішення справи №465/769/18 відсутня.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивач розмістив тимчасову споруду на оспорюваній земельній ділянці на підставі договору оренди земельної ділянки, який діяв до 30.12.2016. Тому усі наступні дії відповідача після 30.12.2016 мають значення лише на майбутнє та не поширюватимуться на правовідносини, що виникли з договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.12.2018.

Суддя Рим Т.Я.