ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.2018 Справа № 920/743/18
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Біо-Енерго-Сервіс» (40034, м. Суми, вул. Героїв Крут, 26; ід. код 39346121)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Пелепея Юрія Миколайовича (42000, АДРЕСА_1; ід. номер НОМЕР_1)

про повернення орендованого майна

Суддя Котельницька В.Л.

Представники:

позивача - Ватула В.І. (довіреність б/н від 10.08.2018)

від відповідача - Цюпка О.В. (ордер серії СМ № 98 від 12.10.2018)

При секретарі судового засідання Петрович І.М.

У судовому засіданні, розпочатому 23.10.2018 оголошувалась перерва до 20.11.2018.

Суть спору: до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Біо-Енерго-Сервіс» з позовом до Фізичної особи-підприємця Пелепея Юрія Миколайовича про повернення орендованого майна за договором оренди майна з правом викупу №3 від 07.03.2001., а саме: 1) будівлі трансформаторної підстанції , площею 90 кв. м.; 2) обладнання РУ-10, РУ-0,4 кВ; 3) будівлі РП-1010, площею 65 кв. м.; 4) КРУ-2-10П - 8 шт. (яч. № 1; 5; 6; 7; 8; 10; 11; 13); 5) кабелю високої напруги довжиною 350 м. в робочому стані і двох кабелів низької напруги в робочому стані довжиною по 150 м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом тривалого терміну (зокрема, більше ніж три місяці підряд) не сплачував орендну плату за користування майном, що належить позивачеві, у зв'язку з чим позивач відмовився від договору оренди та вимагає повернення орендованого майна.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує та зазначає про відсутність заборгованості по орендній платі, а відтак і про відсутність підстав для припинення договірних зобов'язань та повернення орендованого майна.

Позивач подав відповідь відзив, наполягає на задоволенні позову та зазначає, що сплата заборгованості відповідачем у 2018 році за минулі періоди (за 2-4 квартали 2016 року, за 2017 рік, за 1 та частково за 2 квартал 2018 року) не позбавляє позивача права відмовитись від договору оренди у зв'язку з невнесенням орендарем орендних платежів протягом трьох місяців підряд та вимагати повернення орендованого майна.

У підготовчому засіданні 23.10.2018 судом було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

15.11.2018 від представника позивача до суду надійшло письмове пояснення з додатковим обґрунтуванням позовних вимог.

У вступному слові представник позивача підтримав позовні вимоги та позицію, викладену у відзиві на позов, наполягав на задоволенні позову.

Судом були досліджені докази, надані позивачем на підтвердження його вимог.

У вступному слові представник відповідача наполягав на відсутності правових підстав для задоволення позову, просив суд у задоволенні вимог позивача відмовити.

Судом були досліджені докази, подані відповідачем на підтвердження його заперечень проти позовних вимог.

Представниками сторін були надані пояснення з приводу обставин, на які вони посилались у поданих до суду заявах по суті справи.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

У лютому-березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Біо-Енерго-Сервіс» (позивач) придбало у складі майнового комплексу на аукціоні, наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі трансформаторної підстанції ТП-1 та підстанції РП-10, що підтверджується свідоцтвом від 02.03.2015 про придбання нерухомого майна на аукціоні (будівля трансформаторної підстанції ТП-1) та витягом про реєстрацію права власності на даний об'єкт нерухомого майна; свідоцтвом від 02.03.2015 про придбання нерухомого майна на аукціоні (будівля підстанції РП-10) та витягом про реєстрацію права власності на даний об'єкт нерухомого майна; витягом із протоколу про проведення аукціону № 120601 від 20.02.2015.

Із змісту вищезазначених свідоцтв вбачається, що вказані нежитлові будівлі до цього належали ВАТ «Роменський завод автоматичних телефонних станцій».

Також з матеріалів справи вбачається, що згадані нежитлові будівлі перебувають у користуванні ФАП Пелепея Юрія Миколайовича (відповідача) на підставі договору оренди майна з правом викупу № 3 від 07.03.2001. До об'єкту оренди, згідно п. 1.1 вказаного договору, належить наступне майно: будівля трансформаторної підстанції, площею 90 кв. м обладнання РУ-10 , РУ-0,4 кВ, будівля РП - 1010 площею 65 кв. м; КРУ-2-10 П-8 шт.,(яч. № 1; 5; 6; 7; 8; 10: 11: 13) та кабель високої напруги довжиною 350 м у робочому стані і два кабелі низької напруги в робочому стані довжиною по 150 м (далі - орендоване майно).

Таким чином, за результатами аукціону позивач став власником майнового комплексу, до якого належать об'єкти рухомого та нерухомого майна, зокрема ті, що входять до об'єкту оренди за вищезазначеним договором оренди, а відтак відповідно до приписів ст. 770 Цивільного кодексу України до позивача як до нового власника перейшли права та обов'язки наймодавця за договором оренди майна з правом викупу № 3 від 07.03.2001.

У відповідності до умов п. 3.1 даного договору відповідач зобов'язаний один раз на квартал перераховувати орендодавцю орендну плату у розмірі 110,00 грн. на місяць.

Однак, позивач зазначає, що відповідач належним чином свої договірні зобов'язання не виконує та порушує строки проведення оплат за користування орендованим майном.

Відповідач, у свою чергу, даний факт заперечує, а несвоєчасну сплату орендних платежів пояснює неповідомленням позивачем протягом тривалого часу реквізитів, на які необхідно проводити перерахування грошових коштів. При цьому, відповідач підтверджує факт користування орендованим майном.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із ст. 762 даного Кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як вже зазначалось вище, сторонами договору оренди від 07.03.2001 погоджене щоквартальне внесення орендарем плати за користування нежитловими приміщеннями.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказане договірне зобов'язання належним чином не виконувалось, орендна плата сплачувалась ним не щоквартально, а наступним чином: 04.03.2016 відповідачем було сплачено 4941,12 грн. (сплачено орендну плату за березень 2015 року, 2-4 квартали 2015 року, січень-лютий 2016 року); 03.05.2018 відповідачем сплачено 2860,00 грн. (сплачено орендну плату за березень 2016 року, 2-4 квартали 2016 року, 1-4 квартали 2017 року, 1 квартал 2018 року, квітень 2018 року); 03.07.2018 відповідачем сплачено 220,00 грн. (сплачено орендну плату за травень-червень 2018 року).

Неможливість своєчасної сплати орендних платежів відповідач пояснював тим, що на його неодноразові письмові звернення позивачем не було повідомлено йому реквізити, за якими необхідно проводити перерахування коштів за договором оренди від 07.03.2001.

Вищевказаними обставинами спростовується твердження відповідача щодо його необізнаності із банківськими реквізитами позивача, що унеможливило своєчасне перерахування орендної плати, оскільки ще 04.03.2016 такі реквізити йому були відомі та несвоєчасна сплата орендної плати з цим не пов'язана.

Разом з тим, цивільним законодавством передбачені наслідки несплати наймачем плати за користування орендованим майном та визначені права наймодавця у разі порушення наймачем умов договору оренди (найму).

Так, відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як встановлено судом, позивач правом відмови від договору скористався та повідомленням № 16 від 22.08.2018 відмовився від договору оренди майна з правом викупу № 3 від 07.03.2001, про що належним чином повідомив відповідача.

Як вбачається з листа Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» № 03-21/1-422 від 17.09.2018, повідомлення позивача про відмову від договору оренди вручене відповідачу особисто 28.08.2018.

Таким чином, в силу положень ст. 782 ЦК України з 28.08.2018 договір оренди з правом викупу від 07.03.2001 № 3 є розірваним.

Суд звертає увагу сторін, що у ч.1 ст.782 ЦК України закріплюється підстава односторонньої відмови наймодавця від договору найму - це факт невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Право на відмову від договору виникає у наймодавця після настання строку внесення плати за користування майном за третій місяць. Наймодавець має право відмовитись від договору в такому випадку, незалежно від того, внесе наймач у подальшому плату за користування чи ні. Тому, навіть у разі внесення наймачем плати за користування після настання строку оплати за третій місяць наймач вправі відмовитися від договору найму.

Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності підстав для розірвання спірного договору оренди у зв'язку із сплатою орендної плати станом на дату отримання ним повідомлення позивача про відмову від договору, суд вважає безпідставними, оскільки протягом строку дії даного договору неодноразово мала місце несплата орендних платежів протягом трьох місяців підряд та більш тривалого терміну.

Зазначене підтверджується і позицією, викладеною у п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна».

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

На підставі наведеного, суд вважає дії позивача щодо відмови від договору оренди такими, що вчинені на виконання положень цивільного законодавства України про найм.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Матеріалами справи підтверджено, що в силу вимог ч. 2 ст. 782 ЦК України договір оренди майна з правом викупу є розірваним з 28.08.2018 (дати отримання відповідачем як орендарем відповідного повідомлення позивача), однак станом на дату розгляду справи в суді орендоване майно власнику не повернуто, що порушує право власності останнього.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 626, 759, 762, 782, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 123, 129, 185 232, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Пелепея Юрія Миколайовича (42000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Техно-Біо-Енерго-Сервіс» (40034, м. Суми, вул. Героїв Крут, 26; ) майно, орендоване за Договором оренди майна з правом викупу № 3 від 07.03.2001, а саме: 1) будівлю трансформаторної підстанції, площею 90 кв. м; 2) обладнання РУ-10 , РУ - 0,4 кВ; 3) будівлю РП - 1010 площею 65 кв. м; 4) КРУ-2-10П - 8 шт., (яч. № 1; 5; 6; 7; 8; 10; 11; 13); 5) кабель високої напруги довжиною 350 м у робочому стані і два кабелі низької напруги в робочому стані довжиною по 150 м.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Пелепея Юрія Миколайовича (42000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Біо-Енерго-Сервіс» (40034, м. Суми, вул. Героїв Крут, 26; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

4. Видати накази після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 26.11.2018.

Суддя В.Л.Котельницька