РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2018Справа № 910/10866/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НА КО"
до1. Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"; 2. Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
простягнення 148 866, 02 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

Представники сторін:

від позивача: Нестеренко Г.А. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: Куць О.Т. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Павленко М.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НА КО" (надалі - позивач, ТОВ "НА КО") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (надалі - відповідач-1, КП "Київреклама") про стягнення 93 623,63 грн основного боргу; 6 973, 56 грн 3% річних, 17 832, 10 грн пені, 30 436, 73 грн індексу інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено взяті на себе договірні зобов'язання в односторонньому порядку, що є також порушенням законних прав та охоронюваних Конституцією України інтересів позивача.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 19.09.2018 року.

29.08.18 року через загальний відділ суду позивач надав письмові пояснення щодо предмету спору, а також надав заяву про долучення документів до матеріалів справи.

11.09.2018 року від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

18.09.2018 року через загальний відділ суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, у тому числі акт звірки взаєморозрахунків без зауважень.

Також, від ТОВ "НА КО" надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача у справі №910/10866/18 - Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи відкладено на 12.10.2018 року.

26.09.2018 року через загальний відділ суду від позивача надійшли пояснення щодо предмету спору.

У свою чергу, відповідач-2 заявив клопотання про розгляд справи спочатку, а також надав відзив на позовну заяву.

10.10.2018 року позивач надав відповідь на відзив та заяву. Згідно якої, останній, вважає виправи прохальну частину та виключити слова: "…за рахунок коштів бюджету міста Києва…", та вважати це, як описку.

Представники відповідача-2 підтримали клопотання про розгляд справи спочатку, а також заявили клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, суд задовольнив клопотання відповідача-2 та справу 910/10866/18 ухвалив розглядати спочатку.

29.10.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача по справі надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Безпосередньо в судовому засіданні 16.11.2018 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову, а також на задоволенні поданого клопотання про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 заперечували проти позову в повному обсязі, а також просили відмовити в залученні до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Судом було розглянуто клопотання позивача від 29.10.2018 про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та вирішено відмовити в його задоволенні з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Проте, як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вже було залучено до участі у справі в якості співвідповідача (відповідача-2), а тому, Департамент не може одночасно перебувати в статусі третьої особи, яка гне заявляє самостійних вимог на предмет спору та в якості відповідача.

Крім того, судом було заслухано та надано оцінку доводам сторін та встановлено, що Управління з питань реклами є лише головним розпорядником бюджетних коштів першого рівня до єдиної мережі бюджету фінансування якого включено КП "Київреклама", як одержувача третього рівня. А отже, з указаного не вбачається яким самим чином рішення у справі вплине на правовідносини з позивачем та відповідачами, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено наявні права та обов'язки, або позбавлено певних прав чи обов'язків у майбутньому.

Також, безпосередньо в судовому засіданні 16.11.2018 судом було розглянуто заяву відповідача-2 про закриття провадження у справі та зроблено наступні висновки.

На обґрунтування своєї заяви Департамент фінансів ВО КМР (КМДА) посилається на те, що позивачем не роз'яснено та не доведено належними та допустимими доказами яким чином Департамент порушив, не визнав чи оспорив інтереси позивача. Більше того, як зауважує відповідач-2, позивачем не вказано які саме правовідносини виникли між ним та Департаментом, та який причинно-наслідковий зв'язок змусив позивача визначити Департамент співвідповідачем.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Положенням про Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)від 08.02.2018 № 161 визначено основні функції Департаменту, серед яких: забезпечення реалізації державної бюджетної політики на території м. Києва; організація роботи, пов'язаної зі складанням прогнозу бюджету міста Києва на наступні за плановим два бюджетних періоди; організація роботи, пов'язаної зі складанням та управлінням виконанням бюджету, виконання інших функцій, пов'язаних з управлінням коштами місцевого бюджету; забезпечення управління місцевим боргом; забезпечення здійснення повноважень головного розпорядника бюджетних коштів.

Крім того, до функцій Департаменту також належить аналіз дебіторської та кредиторської заборгованості, причини їх виникнення, а також Департамент здійснює реєстрацію боргових зобов'язань суб'єктів господарювання комунальної власності територіальної громади міста Києва, дозвіл на залучення яких надано Київською міською радою та/або погашення яких повністю або частково здійснюється за рахунок коштів бюджету міста Києва.

Зважаючи на те, що діяльність Департаменту напряму пов'язана із здійсненням функцій КП "Київреклама" щодо зовнішньої реклами, суд дійшов висновку, що факт порушення інтересів та прав позивача зі сторони відповідача-2 буде встановлено під час вирішення спору в справі, а тому, клопотання про закриття провадження в справі в частині вимог до Департаменту задоволенню не підлягає.

Судом було закінчено з'ясування обставин та перевірку їх доказами. Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НА КО" здійснює господарську діяльністьз надання послуг, серед іншого, по розповсюдженню на власних площинах рекламних засобів зовнішньої реклами.

Розміщення зовнішньої реклами в м. Києві регулюється Законом України "Про рекламу" (далі - також Закон), Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила), Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженими рішенням Київської міської ради 22.09.2011 № 37/6253 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами в сфері розміщення зовнішньої реклами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підстав дозволів, що надаються виконавчими органами, зокрема міських рад в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 Типових правил видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Частиною 2 п. 3 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 4-1 цього ж Закону, представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб'єкта господарювання відповідної заяви.

Як вказує позивач, ТОВ "НА КО" було подано 28.01.2016 та 02.02.2016 до Центру надання адміністративних послуг, утвореного при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) заяви про скасування дозволів за такими адресами:

- № 38983-13 (вул. Червоноармійська, 145/1);

- №38653-13 (вул. Саксаганського, 68/21);

- № 39449-13 (вул. Гетьмана, 46);

- № 41995-14 (вул. Петлюри, 22);

- № 41919-14 (просп. Московський з'їзд на вул. Богатирську, ліворуч);

- № 41107-14 (вул. Луначарського, перехрестя з вул. Микільсько-Слобідською);

- № 41615-14 (просп. Генерала Ватутіна, 2, напроти);

- № 41225-14 (вул. Шолом-Алейхема, 1 на розподілювачі);

- № 41915-14 (вул. Лугова, 12);

- № 41914-14 (просп. Московський, з'їзд на вул. Богатирську, праворуч);

- № 40943-14 (вул. Саперно-Слобідська, розподілювач напроти просп. Науки, 3 № 2);

- № 40920-14 (просп. Перемоги, 100);

- № 40928-14 (просп. Перемоги, 79/2);

- № 41734-14 (вул. Лариси Руденко біля буд. № 2 по вул. О. Міщуги);

- № 39585-13 (просп. Петра Григоренка, перехрестя з вул. Здолбунівська);

- № 39894-14 (просп. Перемоги, 144);

- № 41669-14 (Наддніпрянське шосе, заїзд на Дарницький міст зі сторони ст. "Видубичі");

- № 39253-13 (вул. Марини Раскової, 21);

- № 41854-14 (вул. Ентузіастів, напроти буд. № 1/2);

- № 41009-14 (вул. Сумська, 2-А);

- № 41636-14 (вул. Миколи Грінченка, виїзд на вул. Кіровоградську);

- № 41176-14 (вул. Ернста/вул. Народного Ополчення);

- № 41917-14 (бульв. Дружби Народів, з'їзд на просп. Червонозоряний);

- № 41175-14 (вул. Народного Ополчення, 8);

- № 40946-14 (вул. Маршала Гречка, 18);

- № 41918-14 (просп. Московський, заїзд на просп.. Героїв Сталінграду);

- № 41227-14 (просп. Московський, 9Е-9А);

- № 41735-14 (вул. Ревуцького, перед естакадою через просп. Бажана, в напрямку вул. Тростянецької);

- № 39895-14 (Дарницьке шосе/заїзд на просп. Григоренка);

- № 41103-14 (Харківське шосе/вул. Сімферопольська);

- № 41852-14 (вул. Тростянецька, 47 (на розподілювачі);

- № 41411-14 (вул. Привокзальна/виїзд на Дарницьке шосе);

- № 40927-14 (просп. Леся Курбаса, 2/13);

- № 41614-14 (просп.. Генерала Ватутіна, 2);

- № 41202-14 (Харківське шосе, 48);

- № 41853-14 (просп. Ентузіастів, напроти бульв. О. Давидова, 1/5);

- № 41204-14 (Харківське шосе, 201/203);

№ 39247-13 (вул. Набережно-Рибальська, 78 м від вул. Електриків в напрямку вул. Набережно-Хрещатицької);

- № 41106-14 (вул. Княжий Затон, 1/2);

- № 41916-14 (вул. Набережно-Рибальська, 325 м до естакади просп. Московського);

- № 41105-14 (просп. Петра Григоренка, 110 від з'їзду на просп. Миколи Бажана);

- № 40449-14 (вул. Полярна, перехрестя з вул. Бережанська).

20.04.2016 Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 250 "Про скасування дозволів на розміщення зовнішньої реклами" (пункти 52, 58, 59, 61-97) та розпорядження "Про скасування дозволів на розміщення реклами" від 31.01.2017 № 75 (пункти 133, 189), якими, зокрема, скасовано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, видані розповсюджувачу реклами - ТОВ "НА КО", за вищевказаними адресами.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, як зауважує позивач, що Розпорядження від 20.04.2016 № 250 та від 31.01.2017 № 75 "Про скасування дозволів на розміщення зовнішньої реклами" прийняті з грубим порушенням строків (10 робочих днів) на виконання адміністративних послуг та які передбачені чинним законодавством в сфері зовнішньої реклами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до п. 6 Типових правил до повноважень дозвільного органу належить розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії.

Пунктом 1.3. Порядку передбачено, що дозвільний орган - уповноважений виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва).

Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку встановлено повноваження дозвільного органу, зокрема:

- п.п. 2.1.4 п. 2.1. визначено, що дозвільний орган реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії;

- п.п 2.1.6. п. 2.1. визначено, що дозвільний орган здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його видачі, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Крім того, п. 16 розділу ІІ Порядку регламентовано порядок скасування дії дозволу, а саме:

- п.п. 16.1.1. п. 16.1. визначено, що дозвіл скасовується на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до закінчення строку його дії за письмовою заявою розповсюджувача реклами.

Пунктом 16.2. Порядку закріплено, що дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дня виникнення підстав для скасування дозволу подає відповідний проект розпорядження до виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Виконавчий орган Київської міської ради (КМДА) протягом п'яти робочих днів з дати одержання проекту розпорядження приймає відповідне рішення (п. 16.3.).

Відповідно до підпункту 16.4. пункту 16 розділу ІІ Поряду, рішення про скасування дозволу фіксується у журналі обліку державного адміністратора та в журналі реєстрації дозвільного органу і видається державним адміністратором особисто або надсилається заявнику поштовим відправленням з описом вкладення не пізніше п'яти робочих днів з дати видання відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Частиною 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру.

У разі якщо анулювання документа дозвільного характеру здійснюється дозвільним органом, рішення про анулювання документа дозвільного характеру видається особисто або надсилається суб'єкту господарювання поштовим відправленням з описом вкладення не пізніше п'яти робочих днів із дня прийняття (винесення) рішення, якщо інше не передбачено законом. Дія документа дозвільного характеру припиняється через десять робочих днів із дня прийняття (винесення) дозвільним органом рішення про анулювання такого документа, якщо інше не передбачено законом.

На обґрунтування позовних вимог позивач також посилався на висновки, зроблені Окружним адміністративним судом м. Києва, зроблені, зокрема, у Постанові від 19.06.2017 по праві № 826/20301/16.

Положеннями статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 826/20301/16, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть йому суперечити.

Отже, у Постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2017 у справі № 826/20301/16 зокрема вказано, що позивачем до ЦНАП подавалися заяви про скасування дозволів на розміщення реклами, 28.01.2016 та 02.02.2016, отже, виходячи з вищенаведених норм, з вказаних дат (виникли підстави для скасування дозволів) для відповідачів 1, 2 почався відлік часу на підготовку проекту розпорядження (п'ять робочих днів, отже граничний строк за заявами, відповідно, 04.02.2016 та 09.02.2016) та на прийняття відповідного розпорядження (п'ять робочих днів, отже граничний строк за заявами, відповідно, 11.02.2016 та 16.02.2016). В той же час, з незрозумілих суду причин, у законодавчо встановлені строки, відповідного розпорядження про скасування дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами за заявами позивача від 28.01.2016 та 02.02.2016, відповідачем 1 прийнято не було. Ґрунтовних пояснень з цього приводу представником відповідачів 1, 2 у письмових запереченнях на позов не наведено. Таке розпорядження було прийняте відповідачем 1 лише 20.04.2016, тобто зі спливом понад двох місяців від граничного строку його прийняття.

З урахуванням вказаних вище обставин та наявних у справі фактичних даних ТОВ "НА КО" вважає, що ним було безпідставно сплачено суму коштів за тимчасове користування місцями для розміщення зовнішньої реклами за період з 11.02.2016 та 16.02.2016 по 20.04.2016 та за два дозволи по 31.01.2017, а тому заявляє до стягнення з відповідача-1 суму заборгованості в розмірі 148 866, 02 грн. Крім того, позивач звертає увагу на те, що через невиконання відповідачем-1 своїх зобов'язань позивач поніс збитки (майнову шкоду) у відповідності до ст.ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. Наприклад, продавець надав покупцеві здачу в більшому розмірі, ніж потрібно, або передав неоплачений товар;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Однак, у відповідності до Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від19.06.2017 по справі № 826/20301/16 вимоги ТОВ "НА КО" про визнання дозволів на розміщення зовнішньої реклами анульованими з 19.02.2016 та 24.02.2016, суд зазначив, що адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення та/або не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, ТОВ "НА КО" не обґрунтовано посилається на отримання відповідачем-1 коштів безпідставно, оскільки правова підстава була, а дозволи не скасовані та діяли весь час, за який сплачувалися кошти.

Крім того, відповідно до положень статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вирішуючи питання про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України). Тому помилковими є рішення, в яких при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань, посилаються на статтю 1166 ЦК України.

Зважаючи на те, що правовідносини між позивачем та відповідачем-1 виникли на підставі договору на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади міста Києва № 1133/13 від 20.05.2013, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України та про відмову в стягненні з відповідача-1 майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на наявні у матеріалах справи фактичні дані, з урахуванням доводів та доказів сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" та про відмову в їх задоволенні.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 50, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" відмовити повністю.

2. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено та підписано 21.11.2018 року.

Суддя Ю.О.Підченко