СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа № 905/2461/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В.О.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоміст (вх.№585Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., суддя Левшина Г.В., суддя Чорненька І.К., повний текст складено 17.08.2018) за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів у межах провадження скарги ТОВ Енергоміст на дії державного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоміст, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго в особі відокремленого підрозділу Зуївська теплова електрична станція, місто Курахове Донецької області,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоміст" (вх.№16524/18 від 09.08.2018) про забезпечення доказів (у порядку ст. 111 ОСОБА_1 процесуального кодексу України).

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції встановив, що забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настання негативних наслідків, та полягають у вжитті судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ. Такий правовий інститут, як забезпечення доказів, передбачає повноваження суду по збиранню доказів до відкриття провадження у справі або на стадії підготовчого провадження, тобто до ухвалення рішення суду. З огляду на ухвалення судом рішення за результатами розгляду позовних вимог у справі №905/2461/16 (закінчення розгляду спору по суті), ураховуючи те, що згідно з вимогами діючого ОСОБА_1 процесуального кодексу України розгляд судом скарги на дії державного виконавця фактично є формою судового контролю за виконанням рішення суду, під час здійснення якого оцінюється відповідність чи невідповідність дій державного виконавця щодо виконання рішення суду вимогам закону (у тому числі щодо вжиття заходів з метою отримання відомостей про банківські рахунки та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, щодо накладення арешту тощо), господарський суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви про забезпечення доказів, оскільки заява подана у порушення приписів ОСОБА_1 процесуального кодексу України поза межами розгляду спору по суті під час розгляду скарги на дії державного виконавця.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю Енергоміст звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16, що перешкоджає подальшому розгляду справи, і направити справу для продовження її розгляду до господарського суду Донецької області, який у даному випадку є судом першої інстанції. Розглянути апеляційну скаргу за участі представника ТОВ Енергоміст.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі у частині виконання рішення суду. З посиланням на приписи ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.8, частини 1 ст.339, 342 ОСОБА_1 процесуального кодексу України апелянт вважає, що суд, розглядаючи подану стягувачем на дії держаного виконавця скаргу, здійснює її судовий розгляд у межах судового провадження по тій господарській справі, по якій прийнято рішення, що знаходиться на примусовому виконанні у того державного виконавця, дії якого оскаржуються. У даному випадку скарга розглядається судом у справі №905/2461/16 щодо стягнення з ТОВ «ДТЕК Східенерго» на користь ТОВ «Енергоміст» основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат тощо.

Крім того, як стверджує апелянт, ураховуючи приписи частини 3 ст.110 ОСОБА_1 процесуального кодексу України, діюче законодавство не встановлює обмежень щодо подання заяви про забезпечення доказів на завершальній стадії судового провадження, якою є виконання рішення суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Енергоміст пропущений строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Енергоміст на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16. Зобовязано учасників справи у строк до 10.10.2018 включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

26.10.2018 від ТОВ ДТЕК Східенерго до суду надійшов відзив (вх.№371) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач у заяві не навів жодних доказів існування підстав, встановлених ст.110 ОСОБА_1 процесуального кодексу України. Також зазначає, що інформація та документи, про які йдеться у заяві, є предметом банківської таємниці, відповідач відповідної згоди на розкриття інформації не надавав. ОСОБА_1 процесуального кодексу України не передбачають повноважень господарського суду щодо забезпечення доказів на стадії виконання судового рішення. Крім того, витребувані докази не є необхідними для розгляду скарги позивача на дії/бездіяльність державного виконавця. Для розгляду справи по суті достатньо матеріалів виконавчого провадження та даних електронного реєстру виконавчих проваджень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 про призначення справи до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О. прийнято справу №905/2461/16 за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоміст на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Повідомлено учасників справи про призначення справи №905/2461/16 до розгляду на 22.11.2018 о 16:00 год.

У судовому засіданні 22.11.2018 апелянт підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження її розгляду до господарського суду Донецької області,

Представник відповідача та державний виконавець відділу ВДВС у судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містять у матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 ОСОБА_1 процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення заявника апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.01.2017 у справі №905/2461/16, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2017, позов ТОВ Енергоміст задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ДТЕК Східенерго в особі Відокремленого підрозділу Зуївська теплова електрична станція на користь ТОВ Енергоміст основний борг у розмірі 20523113,47 грн, 3% річних у розмірі 302683,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 825777, 86 грн, судовий збір у розмірі 180719,87 грн.

29.03.2017 на виконання вказаного рішення господарським виданий відповідний наказ.

31.05.2018 ТОВ Енергоміст звернулося до господарського суду Донецької області зі скаргою (вх.№11199/18) на дії державного виконавця (у порядку ст.339 ОСОБА_1 процесуального кодексу України) про: - прийняття ухвали про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, а саме: відомості про банківські рахунки боржника ТОВ ДТЕК Східенерго і операції, які були проведені на користь чи за дорученням цього клієнта за період часу з 04.04.2018 по дату подання до суду цієї скарги, у наступних банках: - ПАТ Перший Український ОСОБА_2; АТ Ощадбанк; ПАТ ІНГ ОСОБА_2 Україна; ПАТ Укрсоцбанк; ПАТ ОСОБА_3 Аваль; ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк; - направлення до наступних фінансових установ: 1) ПАТ Перший Український ОСОБА_2; 2) АТ Ощадбанк; 3) ПАТІНГ ОСОБА_2 Україна; 3) ПАТ Укрсоцбанк; 4) ПАТ ОСОБА_3 Аваль; 5) ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк запитів про надання суду банківських виписок по рахунках, вказаних у відповіді Державної фіскальної служби України № від 04.04.2018 щодо банківських операцій, проведених цими фінансовими установами на користь чи за дорученням боржника ТОВ ДТЕК Східенерго за період часу з 04.04.2018 по дату подання до суду скарги; - визнання бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 щодо виконання встановлених законом дій, з метою арешту і стягнення грошових коштів, які обліковуються на банківських рахунках боржника ТОВ ДТЕК Східенерго неправомірною; - зобов'язання головного держаного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 винести постанову про звернення стягнення на майно боржника ТОВ ДТЕК Східенерго; - зобов'язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 негайно накласти арешт на кошти боржника ТОВ ДТЕК Східенерго, які обліковуються на його банківському рахунку: - п/р №7911 у відділенні ПАТ РЦ у м.Київ ПУМБ, МФО334851; - зобов'язання головного держаного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 накласти арешт на кошти, які обліковуються на банківських рахунках вказаних у відповіді Державної фіскальної служби України № від 04.04.2018; - зобов'язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 надіслати платіжні вимоги на примусове списання коштів з арештованих ним банківських рахунків боржника ТОВ ДТЕК Східенерго не пізніше наступного робочого дня після накладання арешту на ці рахунки; - зобов'язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_4 повідомити суд і заявника про виконання ухвали постановленої судом за результатами розгляду скарги не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В обґрунтування вимог скарги позивач посилається на те, що, по перше, державним виконавцем не накладено арешт на банківський рахунок боржника №7911 у відділенні ПАТ РЦ у м.Київ ПУМБ, МФО334851, який зазначений у заяві позивача про відкриття виконавчого провадження; по друге, державним виконавцем не винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника; по третє, державним виконавцем не накладено арешт на банківські рахунки боржника, які зазначені у відповіді ДФС України на запит державного виконавця, та не надіслано платіжні вимоги на примусове списання коштів. При цьому, в обґрунтування вимог про прийняття ухвали про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, а саме: відомості про банківські рахунки боржника і проведені операції, та про направлення запитів до банківських установ про надання банківських виписок по рахунках позивач посилається на те, що під час розгляду скарги має бути встановлено ступінь вини державного виконавця та розмір завданих позивачу збитків.

У процесі розгляду скарги позивачем заявлено до господарського суду Донецької області заяву (вх.№16524/18 від 09.08.2018) про забезпечення доказів (у порядку ст.111 ОСОБА_1 процесуального кодексу України), згідно з якою просив суд: - прийняти ухвалу про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, а саме: відомості про банківські рахунки боржника ТОВ ДТЕК Східенерго і операції, які були проведені на користь чи за дорученням цього клієнта за період часу з 04.04.2018 по 31.05.2018, у наступних банках: - ПАТ Перший Український ОСОБА_2; АТ Ощадбанк; ПАТ ІНГ ОСОБА_2 Україна; ПАТ Укрсоцбанк; ПАТ ОСОБА_3 Аваль; ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк; - прийняти ухвали, якими з метою забезпечення доказів, зобовязати наступні фінансові установи: 1) ПАТ Перший Український ОСОБА_2; 2) АТ Ощадбанк; 3) ПАТ ІНГ ОСОБА_2 Україна; 3) ПАТ Укрсоцбанк; 4) ПАТ ОСОБА_3 Аваль; 5) ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк надати до суду належним чином оформлені банківські виписки по банківських рахунках, вказаних у відповіді ДФС України № від 04.04.2018 щодо банківських операцій, проведених цими фінансовими установами на користь чи за дорученням боржника ТОВ ДТЕК Східенерго за період часу з 04.04.2018 по 31.05.2018, у редакції, зазначеній у заяві.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження та практики ЄСПЛ виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та саме під час розгляду скарги на дії державного виконавця має бути встановлено ступінь його вини та розмір завданих позивачу збитків, з огляду на приписи ст.16, 1173, 1174 Цивільного кодексу України. При цьому, позивач зазначив, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим внаслідок недобросовісного виконання своїх обовязків державним виконавцем.

14.08.2018 господарський суд Донецької області, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку про залишення без задоволення заяви про забезпечення доказів, оскільки заява подана у порушення приписів ОСОБА_1 процесуального кодексу України поза межами розгляду спору по суті під час розгляду скарги на дії державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно зі ст.129, 1291 Конституції України обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

У силу приписів ст.85 ОСОБА_1 процесуального кодексу України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017), ст.232 ОСОБА_1 процесуального кодексу України (у редакції, яка діє на теперішній час) розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Аналізуючи наведені приписи Конституції України та рішень Конституційного Суду України, колегія суддів зазначає, що декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 у справі Шмалько проти України (заява №60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах Бурдов проти Росії, Горнсбі проти Греції.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право, зокрема: отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно зі ст.52 Закону України Про виконавче провадження виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Статтею 13 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що отримання від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника тощо під час здійснення примусового виконання рішення належить саме до повноважень державного виконавця.

Разом з тим, у розділі VІ ОСОБА_1 процесуального кодексу України регламентовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339 ОСОБА_1 процесуального кодексу України).

За приписами ст.343 ОСОБА_1 процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При розгляді таких скарг суд здійснює судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме перевіряє чи дотримано державним виконавцем вимог чинного законодавства, чи вчинено процесуальні рішення, дії відповідно до ухваленого судового рішення, чи є такі дії своєчасними та доцільними, чи вичерпано всіх передбачених законом можливостей задля забезпечення належного виконання такого рішення, чи досягнуто мети, задля якої таке судове рішення ухвалене, або допущено бездіяльність в процесі виконання рішення суду.

Порядок та підстави забезпечення доказів, вимоги до форми та змісту заяви, способи забезпечення доказів, а також порядок розгляду відповідних заяв судом визначені § 8 глави 5 розділу 1 ОСОБА_1 процесуального кодексу України.

За змістом частини 1 ст.110 ОСОБА_1 процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є у тому числі витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з пунктом 3 частини 1, 2, 3 ст.177 ОСОБА_1 процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до пункту 7 частини 2 ст.182 ОСОБА_1 процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд зясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Отже, забезпечення доказів застосовується судом з метою запобігання настання негативних наслідків, та полягають у вжитті судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Виходячи з наведеного, такий правовий інститут, як забезпечення доказів, передбачає повноваження суду по збиранню доказів до відкриття провадження у справі або на стадії підготовчого провадження, тобто до ухвалення рішення суду.

Як свідчать матеріали справи, розгляд справи №905/2461/16 закінчено ухваленням рішення суду від 18.01.2017, яким позов ТОВ Енергоміст задоволено частково, стягнуто з ТОВ ДТЕК Східенерго в особі ВП Зуївська теплова електрична станція на користь ТОВ Енергоміст основний борг у розмірі 20523 113,47 грн, 3% річних у розмірі 302683,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 825777,86 грн, судовий збір у розмірі 180719,87 грн, та на виконання якого виданий відповідний наказ.

За огляду на зазначені норми процесуального законодавства та наявність обставин щодо закінчення розгляду справи по суті (ухвалення судом рішення за результатами розгляду позовних вимог у справі №905/2461/16), а також, ураховуючи те, що згідно з вимогами ОСОБА_1 процесуального кодексу України розгляд судом скарги на дії державного виконавця фактично є формою судового контролю за виконанням рішення суду, під час здійснення якого оцінюється відповідність чи невідповідність дій державного виконавця щодо виконання рішення суду вимогам закону (у тому числі щодо вжиття заходів з метою отримання відомостей про банківські рахунки та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, щодо накладення арешту тощо), колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про залишення без задоволення заяви про забезпечення доказів, оскільки заява подана з порушенням приписів ОСОБА_1 процесуального кодексу України поза межами розгляду справи по суті та під час розгляду скарги на дії державного виконавця.

При цьому суд першої інстанції правомірно зазначив, що ступінь вини державного виконавця та розмір завданих позивачу збитків під час здійснення виконавчого провадження не підлягають встановленню в межах розгляду скарги на дії державного виконавця, але можуть бути предметом дослідження в межах окремої справи про стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу ДВС (або його посадової особи).

Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянт не обґрунтував, яким чином оскаржувана ухвала перешкоджатиме подальшому розгляду справи, а також не навів підстав для надіслання справи на подальший розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що діюче процесуальне законодавство не встановлює обмежень щодо подання заяви про забезпечення доказів на завершальній стадії судового провадження, адже такі твердження суперечать приписам частини 1 ст.110, пункту 3 частини 1, 2, 3 ст.177 до пункту 7 частини 2 ст.182 ОСОБА_1 процесуального кодексу України, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі, винесена ним ухвала є законною та обґрунтованою, у звязку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не убачає.

Відповідно до ст.86 ОСОБА_1 процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 ОСОБА_1 процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.236 ОСОБА_1 процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоміст залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №905/2461/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 ОСОБА_1 процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2018.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна