СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа № 922/6545/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 416 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15

за заявою Однособового товариства з обмеженою відповідальністю "Суперабразив", м. Крин, Республіка Болгарія

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-М", с. Гоптівка, Харківська область

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.01.2016 у справі №922/6545/15 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-М". Визнано вимоги Одноособового товариства з обмеженою відповідальністю "Суперабразив" в розмірі 10023363,04 грн основного боргу (безспірні вимоги), а також неустойки в сумі 291335,27 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника - ТОВ "Водолій-М" та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Данченко А.С.

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.08.2016 припинено процедуру розпорядження майном боржника; визнано ТОВ "Водолій-М" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Водолій-М" арбітражного керуючого Погорілу О.І., яку зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру.

30 березня 2018 року ліквідатором ТОВ "Водолій-М" до Господарського суду Харківської області подано заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 8493), в якій ліквідатор, посилаючись на приписи статей 203, 215, 216, 330, 386, 388, 1212 Цивільного кодексу України, статей 22, 41, 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Т-Вуд" нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1-:-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м по АДРЕСА_1 (т. 12, а.с. 1-5).

12.09.2018 до місцевого господарського суду від ліквідатора надійшли доповнення до заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 26540), згідно яких він просить повернути нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-ого поверху № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 20, у власність та ліквідаційну масу ТОВ "Водолій-М".

26.09.2018 до суду першої інстанції ліквідатором ТОВ "Водолій-М" подано заяву про забезпечення позову (вх. № 28106), в якій він просить накласти арешт на майно та заборонити власнику вчиняти будь-які майнові дії з нежитловими приміщеннями 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20).

В обґрунтування підстав для вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову ліквідатор з посиланням на приписи статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, вказує на такі обставини: після порушення провадження у справі про банкрутство директором ТОВ "Водолій-М" Бєловим М.Р. без погодження з розпорядником майна вчинено дії щодо поділу та безоплатного відчуження частини нерухомого майна боржника; в судовому порядку спростовано майнові дії боржника щодо передачі спірних нежитлових приміщень ФОП Белову Є.М.; результатом та наслідком спростування таких дій є повернення до ліквідаційної маси майна боржника на підставі статті 20 Закону про банкрутство; наявність спору про витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння, оскільки спірне нерухоме майно відчужено ФОП Бєловим Є.М. на користь третьої особи ОСОБА_1

На думку ліквідатора, вказані обставини свідчать про те, що існує обґрунтований ризик подальшого відчуження спірного нерухомого майна до моменту прийняття рішення судом стосовно повернення цього майна, а отже, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав боржника, кредиторів та виконанню рішення у даній справі у разі задоволення заявлених вимог. Крім того, вважає, що застосування даного засобу забезпечення позову запобігає порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 (суддя Усатий В.О.) задоволено заяву ліквідатора (вх.№28106 від 26.09.2018). Накладено арешт на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20). Заборонено власнику вчиняти будь-які майнові дії з нежитловими приміщеннями 1-ого поверху №1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20) (власник (ОСОБА_1).

При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд, керуючись приписами статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що ухвалою суду спростовано майнові дії боржника щодо передачі спірних нежитлових приміщень ФОП Белову Є.М., враховуючи відчуження спірного майна ФОП Бєловим Є.М. на користь іншої особи ОСОБА_1, зазначивши про можливість та ймовірність подальшої реалізації об'єкта нерухомості, що є предметом розгляду заяви про повернення майна до ліквідаційної маси, дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора, поданої 26.09.2018.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник з посиланням на положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України вважає, що місцевим господарським судом не надано оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову (накладення арешту на нежитлові приміщення апелянта). Також апелянт зазначає, що результатом і наслідком спростування майнових дій боржника на підставі статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є повернення кредитором до ліквідаційної маси майна, яке він отримав від боржника, тоді як предметом судового розгляду є вимога ліквідатора про повернення майна, яке є власністю третьої особи. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі іпотечного договору від 23.03.2016 №429 та є добросовісним набувачем, а оскаржуваною ухвалою безпідставно порушено його права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 та повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 26.11.2018.

19.11.2018 до Східного апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Володій-М" Безпалого С.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1262), в яких ліквідатор вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України щодо додержання норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається на те, що підставою скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає необґрунтованість заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння та відсутність підстав для її задоволення, проте під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 916/195/18. Вказує на те, що апеляційна скарга не містить посилань на порушення судом положень глави 10 Господарського процесуального кодекс України або норм матеріального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

22.11.2018 представником кредитора ОТОВ "Суперабразив" подано заперечення на апеляційну скаргу (вх. № 1465), в яких він, посилаючись на те, що в судовому порядку встановлено неправомірність передання спірного майна до ФОП Белова Є.М. та підтверджено його подальше відчуження до іншого власника - ОСОБА_1, вважає, що існує суттєва загроза передання права власності на зазначені приміщення до інших осіб з метою ухилення від повернення вказаного майна до ліквідаційної маси боржника. Водночас, зазначає про правомірність вимоги ліквідатора про повернення в ліквідаційну масу ТОВ "Володій-М" спірного майна та безпідставність перебування його у власності ОСОБА_1

Крім того, зазначив про наявність кримінального провадження №0004403 від 14.12.2016 за обвинуваченням колишнього директора ТОВ "Володій-М" ОСОБА_8. по факту незаконного передання спірного нерухомого майна ТОВ "Володій-М".

Вважає, що вказані обставини свідчать про правомірність оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Крім того, представником кредитора на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів ОТОВ "Суперабразив" у даній справі подано до апеляційного господарського суду копію довіреності від 01.10.2014; копію договору про надання правової допомоги від 27.11.2017 №8; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.10.2017 № 2159 (вх. № 1464 від 22.11.2018).

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Наголошував на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на нежитлові приміщення, що перебувають у власності апелянта, а також заборони власнику вчиняти будь-які майнові дії з вищевказаним майном.

Ліквідатор ТОВ "Водолій-М" арбітражний керуючий Безпалий С.О. та представник кредитора ОТОВ "Суперабразив" зазначили про правомірність ухвали місцевого господарського суду з огляду на те, що попереднім керівником товариства на порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вчинено правочин щодо відчуження нерухомого майна боржника, а в подальшому спірні нежитлові приміщення передані у власність третьої особи, у зв'язку з чим просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені відповідно до вимог статті 268 Господарського процесуального кодексу України, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвали суду апеляційної інстанції від 29.10.2018, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення; конверти з судовою кореспонденцією, надіслані на адресу ТОВ "Т-ВУД" та ТОВ "Водолій-М", повернулися до суду апеляційної інстанції з відміткою відділення поштового зв'язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення", "за закінченням встановленого строку зберігання" відповідно.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників скаржника, кредитора та ліквідатора боржника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.01.2016 у справі №922/6545/15 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Водолій-М". Введено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-М" та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Данченко Андрія Сергійовича.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.05.2016 припинено повноваження директора ТОВ "Водолій-М" Бєлова М.Р.; припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Водолій-М" арбітражного керуючого Данченко А.С.; призначено розпорядником майна ТОВ "Водолій-М" Погорілу О.І., на яку покладено виконання обов'язків керівника боржника.

04.08.2016 до місцевого господарського суду від розпорядника майна-керівника боржника надійшла заява в порядку статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (вх. №25752), в якій заявник просив суд:

- спростувати майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013;

- витребувати нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20) з володіння ОСОБА_1 та визнати право власності на них за ТОВ "Водолій-М".

Водночас, розпорядником майна-керівником боржника було подано клопотання (вх. № 25753), в якому він просив суд накласти арешт та заборонити власнику вчиняти будь-які майнові дії з нежитловими приміщеннями 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2016 призначено заяву розпорядника майна-керівника боржника до розгляду; залучено до участі у розгляді заяви розпорядника майна-керівника ФОП Бєлова Є.М. та ОСОБА_1

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2016 задоволено клопотання розпорядника майна-керівника боржника. Накладено арешт на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20). Заборонено власнику вчиняти будь-які майнові дії з нежитловими приміщеннями 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20).

08.08.2016 до суду від розпорядника майна - керівника боржника надійшли уточнення до заяви, поданої в порядку статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (вх. №26136), відповідно до якої заявник просив:

- спростувати майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013.

- визнати право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20) за ТОВ "Водолій-М",

- витребувати нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20) з володіння ОСОБА_1 та орендаря ТОВ "Т-ВУД".

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.08.2016 припинено процедуру розпорядження майном боржника; визнано ТОВ "Водолій-М" банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Водолій-М" арбітражного керуючого Погорілу О.І., яку зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.09.2017 усунено арбітражного керуючого Погорілу О.І. від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Водолій-М" та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 частково задоволено заяву розпорядника майна-керівника боржника (ліквідатора) (вх. № 25752 від 04.08.2016). Спростовано майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013. Визнано право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20, за ТОВ "Водолій-М". Витребувано нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20, із володіння ОСОБА_1 Відмовлено у задоволенні вимог в іншій частині заяви.

При постановленні оскаржуваної ухвали про часткове задоволення вимог розпорядника майна-керівника боржника місцевий господарський суд, керуючись приписами статей 20, 22 Закону України Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", посилаюсь на те, що в порушення приписів Закону про банкрутство керівник боржника після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Володій-М" без погодження з розпорядником майна розпорядився нерухомим майном, яке належало ТОВ "Володій-М" на праві власності, шляхом здійсненні дії щодо безоплатної його передачі ФОП Бєлову Є.М., дійшов висновку про спростування майнових дій боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013.

Крім того, суд першої інстанції з посиланням на приписи статей 319, 328, 330, 388, 392 та частину 2 статті 20 Закону України Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за ТОВ "Володій-М" на спірні нежитлові приміщення та витребування зазначеного майна в останнього набувача - ОСОБА_1

При цьому, посилаючись на відсутність доказів перебування спірного нерухомого майна в користуванні ТОВ "Т-ВУД", дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви розпорядника майна в цій частині.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у даній справі скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 в частині задоволення заяви розпорядника майна-керівника боржника (вх. № 25752 від 04.08.2016) щодо визнання права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20 за ТОВ "Водолій-М" та витребування нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20 із володіння ОСОБА_1 Відмовлено в задоволенні заяви про витребування майна та визнання права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20. В решті ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевим господарським судом залишено поза увагою, що спосіб поновлення порушеного права кредиторів після спростування майнових дій боржника на підставі статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачений положеннями частини 2 цієї статті, відповідно до якої результатом та наслідком спростування майнових дій боржника є повернення кредитором до ліквідаційної маси майна, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодування його вартості.

Як вже було зазначено в цій постанові, 30 березня 2018 року ліквідатором ТОВ "Водолій-М" до Господарського суду Харківської області подано заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 8493). в якій ліквідатор просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Т-Вуд" нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1-:-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м по АДРЕСА_1 (т. 12, а.с. 1-5).

Вказана заява обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.03.2018 у даній справі спростовано майнові дії боржника щодо передачі спірних нежитлових приміщень ФОП Бєлову Є.М., визнано право власності на зазначене нерухоме майно за ТОВ "Водолій-М" та витребувано його з володіння ОСОБА_1 На думку ліквідатора, вказані обставини свідчать про те, що спірні нежитлові приміщення вибули з володіння боржника поза його волею та первісним власником майна є ТОВ "Водолій-М".

Також ліквідатор зазначає, що згідно відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно право користування вищезазначеними нежитловими приміщеннями зареєстровано за ТОВ "Т-ВУД" на підставі договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Т-ВУД", між первісним власником майна ТОВ "Водолій-М" та наймачем ТОВ "Т-ВУД" не існує жодних правовідносин та договір найму (оренди) спірного майна не укладався, а отже вважає, що перебування спірного нерухомого майна в користуванні іншої особи перешкоджає здійсненню ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2018 призначено до розгляду заяву ліквідатора (вх. № 8493 від 30.03.2018) про витребування з чужого незаконного володіння майна банкрута; залучено до участі у розгляді заяви ТОВ "Т-ВУД".

12.09.2018 до місцевого господарського суду від ліквідатора надійшли доповнення до заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 26540), згідно яких він просить повернути нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-ого поверху № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 20, у власність та ліквідаційну масу ТОВ "Водолій-М".

В обґрунтування поданих доповнень ліквідатор вказує на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у справі №922/6545/15 скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 в частині задоволення заяви розпорядника майна-керівника боржника про визнання права власності на нежитлові приміщення та витребування нежитлових приміщень із володіння ОСОБА_1

Водночас, за твердженням ліквідатора, вказаною постановою підтверджено незаконність майнових дій боржника щодо спірних нежитлових приміщень, право власності ТОВ "Водолій-М" на зазначене майно та безпідставність перебування спірного майна у власності ОСОБА_1, а отже, на його думку, у даному випадку підлягає застосуванню положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки Закон про банкрутство не містить конкретних спеціальних положень щодо реалізації частини 2 статті 20 цього Закону в частині способу та порядку повернення кредитором до ліквідаційної маси майна.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.09.2018 відкладено розгляд заяви ліквідатора (вх. № 8493 від 30.03.2018) з урахуванням уточнення (вх. № 26540 від 12.09.2018) на 18.10.2018: залучено до розгляду заяви ОСОБА_1

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2018 скасовано заходи забезпечення заяви, які застосовано ухвалою суду від 04.08.2016 по відношенню до нежитлових приміщень 1-ого поверху №1-20 в літ.А-1 загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на приписи статті 145 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що судом вирішено заяву розпорядника майна-керівника боржника про спростування майнових дій боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013, в забезпечення якої було накладено вказане обтяження.

За таких обставин, 26.09.2018 до суду першої інстанції ліквідатором ТОВ "Водолій-М" подано заяву про забезпечення позову (вх. № 28106), в якій він просить накласти арешт на майно та заборонити власнику вчиняти будь-які майнові дії з нежитловими приміщеннями 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20).

01.10.2018 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про задоволення заяви ліквідатора про забезпечення позову (накладення арешту) з підстав, зазначених вище (т.12, а.с. 114-119).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом пункту 8 частини 1 статті 20 та частини 9 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, спори з майновими вимогами до боржника, в тому числі вимога ліквідатора про витребування майна до ліквідаційної маси банкрута, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, майнові спори є окремою процедурою у справі про банкрутство та розглядаються в її межах за правилами позовного провадження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, що надає господарському суду можливість вживати заходів забезпечення вимог ліквідатора, який звернувся з позовом в інтересах банкрута, у порядку, встановленомуст.ст.136,137,140 ГПК України шляхом винесення ухвали. (Аналогічна правова позиція стосовно застосування норм права викладена в постанові Верховного суду від19.06.2018 у справі № 910/24994/15).

Відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета споруд або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов'язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов'язаний встановити наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.

При цьому, приймаючи ухвалу про вжиття заходів для забезпечення позову ліквідатора про повернення майна банкрута, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення майнових вимог, які вимагаються до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів. Право здійснення забезпечення вимог боржника у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника (Такий висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного суду від19.06.2018 у справі № 910/24994/15).

Позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.

Як вже було зазначено у цій постанові, судом першої інстанції в межах справи про банкрутство ТОВ "Водолій-М" на стадії ліквідаційної процедури прийнято до розгляду заяву ліквідатора боржника про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 8493 від 30.03.2018), в якій ліквідатор з урахуванням поданих доповнень (вх. № 26540 від 12.09.2018), просив суд повернути нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-ого поверху № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 20, у власність та ліквідаційну масу ТОВ "Водолій-М".

Оскільки предметом позову (заяви) ліквідатора ТОВ "Водолій-М" у даній справі є повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову (заяви) і предметом заявлених (позовних) вимог у даній справі.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність та обґрунтованість вжиття заходів забезпечення заяви (позову) ліквідатора про повернення майна шляхом накладення арешту та заборони власнику вчиняти будь-які майнові дії щодо спірних нежитлових приміщень, з таких підстав.

Як вже було зазначено у цій постанові, ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 спростовано майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013. Визнано право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20, за ТОВ "Водолій-М". Витребувано нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20, із володіння ОСОБА_1

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у даній справі скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 в частині задоволення заяви розпорядника майна-керівника боржника (вх. № 25752 від 04.08.2016) щодо визнання права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20 за ТОВ "Водолій-М" та витребування нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20 із володіння ОСОБА_1 Відмовлено в задоволенні заяви про витребування майна та визнання права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20. В решті ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 залишено без змін.

Зокрема, постановою апеляційного господарського суду встановлені такі обставини.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2015 вбачається, що ТОВ "Водолій-М" на праві власності належали нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-го поверху №№1-20; мансарди №24, 25 в літ."А-1" загальною площею загальною площею 470,9 кв.м. та скважини "К", реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20.

Відповідно до акту приймання передачі № 1 від 11.03.2016 до Договору про спільну діяльність від 02.03.2013 ТОВ "Водолій-М" перейшли у приватну власність приміщення загальною площею 207,5 кв.м., а саме: № 24 підсобне площею 45,7 кв.м, 25 хол площею 161,8 кв.м.

11.03.2016 за актом приймання передачі №2 до Договору про спільну діяльність від 02.03.2013 ФОП Бєлову Є.М. перейшли у приватну власність нежитлові приміщення № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м

15.03.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені зміни, відповідно до яких у власності ТОВ "Водолій-М" за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 20 зазначено об'єкт нерухомого майна банно-оздоровчий комплекс: нежитлові приміщення мансарди №24, 25 в літ «А-1», скважина «К», загальною площею 207,5 кв.м.

Разом з тим, 15.03.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені відомості про реєстрацію права власності Бєлова Є.М. на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 20, а саме: нежитлові приміщення літ."А-1" 1-ого поверху № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначено підставу виникнення права власності: декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 04.03.2016, акт приймання-передачі нерухомого майна від 11.03.2016 №2, договір про спільну діяльність від 02.08.2013 та технічний паспорт від 11.03.2016.

25.03.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. на підставі іпотечного договору № 429, виданого 23.03.2016, зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При постановленні вищевказаної ухвали місцевий господарський суд, з огляду на встановлені обставини щодо вчинення боржником після порушення провадження у справі про банкрутство дій з безоплатного відчуження нерухомого майна, що призвело до суттєвого зменшення активів боржника, які можна спрямувати на погашення вимог кредиторів, дійшов висновку на наявність визначених ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підстав для спростування майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013.

В силу приписів статті 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується зі статтею 326 цього кодексу, ухвала Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі №922/6545/15 в частині, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018, є обов'язковою до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Вказані обставини стали підставою подання до місцевого господарського суду ліквідатором ТОВ "Водолій-М" заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та доповнень до вказаної заяви (вх. № 26540).

Разом з тим, після звернення ліквідатора з відповідними вимогами, ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2018 за клопотанням ОСОБА_1 скасовано заходи забезпечення заяви, які застосовано ухвалою суду від 04.08.2016 по відношенню до нежитлових приміщень 1-ого поверху №1-20 в літ.А-1 загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, представник кредитора у своїх запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 26.11.2018 наголошував на наявності кримінального провадження №0004403 від 14.12.2016 за обвинуваченням колишнього директора ТОВ "Водолій-М" ОСОБА_8 по факту незаконного передання майна від ТОВ "Водолій-М" до Белова Є.М., в подальшому - ОСОБА_1

Судова колегія зазначає, що відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підтверджуються ті обставини, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 у справі № 642/997/17 накладено обтяження на нежитлові приміщення 1-ого поверху № № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 у справі №642/997/17 накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 - 20 в літ.А-1 банно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 263,4 кв.м Заборонено відчужувати, розпоряджатися вказаним нерухомим майном юридичним та фізичним особам, а також будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти з ним дії, пов'язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.08.2018 у справі №642/997/17 залишено без задоволення клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0004403 з тих підстав, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.05.2018 призначено до розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004403, а тому клопотання не підлягає задоволенню як таке, що заявлено неналежному органу у відповідності до приписів статті 174 КПК України

Тобто, під час розгляду місцевим господарським судом заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння з урахуванням доповнень до вказаної заяви (вх. № 26540), заінтересованою особою вчиняються дії спрямовані на скасування накладених обтяжень щодо спірних нежитлових приміщень.

Вказані обставини свідчать про наявність під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову (заяви) обґрунтованих припущень про подальшу реалізацію спірного нерухомого майна, яке є предметом розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (з урахуванням доповнення до вказаної заяви про повернення майна до ліквідаційної маси).

В такому разі наявною є ймовірність вчинення ліквідатором додаткових заходів щодо повернення майнових активів в ліквідаційну масу боржника, що тягне за собою додаткові фінансові розтрати, які в майбутньому будуть погашені за рахунок майна боржника, та призведе до затягування строків ліквідаційної процедури.

Водночас, судова колегія зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час звернення ліквідатора із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, не містить заборону щодо накладення арешту на майно, на яке вже накладено арешт відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, на відміну від положень статті 67 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про належне виконання покладеного на суд обов'язку в частині накладення арешту на спірний об'єкт нерухомості в якості забезпечення вимог ліквідатора про повернення спірного майна до ліквідаційної маси боржника, оскільки встановлені судом першої інстанції та виявлені Східним апеляційним господарським судом під час апеляційного провадження обставини, свідчать про можливість та ймовірність подальшого відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що може ускладнити виконання рішення суду про витребування майна у разі задоволення заявлених вимог ліквідатора у даній справі.

Доводи апелянта про порушення його права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном у зв'язку із накладенням арешту на спірні нежитлові приміщення, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки майно, на яке накладено заборону на відчуження оскаржуваною ухвалою, вже перебувало на той час під обтяженням на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 у справі №642/997/17, що свідчить про обмеження власника щодо права його відчуження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що накладення арешту на майно не позбавляє, не перешкоджає та не порушує права скаржника на вільне володіння та користування майном, що є предметом спору, та спрямоване виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення (у разі задоволення вимог).

За таких обставин, оскаржувана ухвала не має жодних майнових наслідків для ОСОБА_1, як власника майна не позбавляє його права використовувати майно, а накладення на це майно арешту не призведе до погіршення стану цього майна чи зниження його вартості, а отже при її прийнятті місцевим господарським судом дотриманий баланс інтересів учасників у справі про банкрутство та ОСОБА_1

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, а саме нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, не розглядаються судом апеляційної інстанції, оскільки не стосуються предмета спору.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи ліквідатора ТОВ "Вололій-М" про вжиття заходів забезпечення позову (заяви) є обґрунтованими, оскільки є очевидною небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам кредиторів та боржника, захист яких може стати неможливим без прийняття вищезазначених заходів забезпечення позову, та для відновлення цих прав необхідні будуть значні зусилля та витрати.

Адекватність вжитого заходу відповідає вимогам, викладеним в заяві про витребування майна з чужого незаконного володіння (повернення майна) з урахуванням співвідношення права, про захист якого просить заявник, шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення, а невжиття цих заходів зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення вимог ліквідатора боржника.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали господарського суду Харківської області та спростовуються матеріалами справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду визнається колегією суддів апеляційної інстанції такою, що відповідає нормам процесуального права та залишається без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає судові витрати на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.10.2018 у справі №922/6545/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 30.11.2018.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Плахов