ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6924/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз"; Позивач)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді Калатай Н.Ф. і Дикунська С.Я.)

за заявою АТ "Укртрансгаз" про забезпечення позову

у справі №910/6924/18

за позовом АТ "Укртрансгаз"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (далі - Компанія; Відповідач-1) та

товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" (далі - ТОВ "Газоторгова компанія"; Відповідач-2)

про стягнення 403 625 335,22 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про солідарне стягнення з Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія": 400 378 811,60 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу від 11.09.2017 № (далі - Договір); 2 983 291,98 грн. пені; 263 231,65 грн. - 3% річних, а також судових витрат.

АТ "Укртрансгаз" подало заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просило: накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накласти арешт на карбамід, аміак що знаходяться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія".

Згадана заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з огляду на те, що майно, яке належить Відповідачу-1, може бути привласнено іншими невстановленими особами, що зробить неможливим у подальшому погашення боргу Відповідачем - 1.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2018 (суддя Ярмак О.М.): заяву АТ "Укртрансгаз" про забезпечення позову задоволено; до набрання законної сили рішенням у даній справі в межах суми позову 403 625 335,22 грн.: накладено арешт на грошові кошти на рахунках Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накладено арешт на карбамід, що знаходиться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накладено арешт на аміак, що знаходиться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; визначено стягувачем за даною ухвалою АТ "Укртрансгаз", а боржниками - Компанію та ТОВ "Газоторгова компанія".

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом спору, співмірністю та адекватністю заходів забезпечення позову із позовними вимогами, оскільки у випадку відчуження майна та грошових коштів відповідачів позивач буде позбавлений можливості отримати плату за надані послуги балансування, що ускладнить або зроблять неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018: апеляційну скаргу Компанії залишено без задоволення; апеляційну скаргу ТОВ "Газоторгова компанія" задоволено; ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі №910/6924/18 змінено шляхом викладення резолютивної частини у такій редакції:

"1) Заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову задовольнити частково.

2) До набрання законної сили рішенням у даній справі в межах суми позову 403625335,22 грн.:

2.1) Накласти арешт на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

2.2) Накласти арешт на карбамід, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

2.3) Накласти арешт на аміак, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

3) Стягувачем за даною ухвалою є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, вул. Кловський узвіз,9/1,).

4) Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

5) Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання."

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: заява щодо вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на карбамід та аміак, які перебувають у власності Відповідача-1, а також на грошові кошти, які знаходяться на рахунках вказаної особи в межах суми заявлених позовних вимог, є обґрунтованою та підлягає задоволенню; в частині відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову щодо Відповідача-2 постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: заяву про забезпечення позову в частині вжиття заходів щодо Відповідача-2 позивач обґрунтовував наявністю між відповідачами агентського договору; разом з тим сама лише наявність укладеного між відповідачами агентського договору, без надання належних доказів наявності у Відповідача-2 зобов'язань перед Позивачем з оплати послуг з балансування за Договором, не є достатньою підставою для накладення арешту на кошти та майно Відповідача-2 з метою забезпечення позову про солідарне стягнення з Відповідача-2 боргу за укладеним між Позивачем та Відповідачем-1 договором; газ за агентським договором передає Відповідач-2 Відповідачу-1, а не навпаки; доказів наявності договірних відносин між Позивачем та Відповідачем-2 матеріали оскарження не містять, як і доказів наявності заборгованості Відповідача-2 перед Позивачем за Договором, заборгованість за яким є предметом розгляду в даній справі.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Компанія звернулася з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/6924/18 у частині вжиття заходів забезпечення позову щодо Компанії.

За результатами розгляду касаційної скарги Компанії Верховним Судом 10.10.2018 прийнято постанову, якою: касаційну скаргу Компанії задоволено частково; скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018; справу №910/6924/18 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

АТ "Укртрансгаз" також звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, при висновках, що не відповідають дійсним обставинам справи, - просить: скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/6924/18; ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 залишити без змін; витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покласти на Відповідача-2.

Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2018: відкрито касаційне провадження у справі № 910/6924/18 за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" та вирішено здійснити перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/6924/18 у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; зупинено дію постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/6924/18.

Так, згідно з доводами касаційної скарги АТ "Укртрансгаз":

- судом апеляційної інстанції порушено статті 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Змінюючи ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі №910/6924/18, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на карбамід та аміак, які перебувають у власності Відповідача-2, а також на грошові кошти, які знаходяться на його рахунках у межах суми заявлених позовних вимог;

- умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення;

- судом апеляційної інстанції не враховано, що предметом спору в даній справі є солідарне стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу, і підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов'язаністю з позовною вимогою. Статтею 136 ГПК України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити виконання рішення суду, але також і у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

- обрані судом першої інстанції заходи забезпечення позову щодо Відповідача-2 співвідносяться з предметом позову, а, отже, існує конкретний зв'язок між заходами забезпечення позову і предметом позову, тому такі заходи забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, що не було враховано апеляційним господарським судом;

- у листі від 17.04.2018 №17/04-18, який міститься у матеріалах справи і який направлений Відповідачем-2 на адресу ПАТ "Одеський припортовий завод", ПАТ "Одесагаз", АТ "Укртрансгаз", Відповідач-2 зазначив, що він наділений усіма правами постачальника природного газу, в тому числі, але не виключно, в частині подання номінацій та реномінацій, обмеження припинення газопостачання на ПАТ "Одеський припортовий завод", подачі заявок і розпоряджень ПАТ "Одеський припортовий завод" стосовно обмеження та припинення постачання природного газу. Таким чином, Відповідач-2 вказаним листом підтвердив, що він є замовником послуг транспортування природного газу за Договором, а відтак у Відповідача-2 є обов'язок перед Позивачем з оплати послуг з балансування за Договором;

- суд апеляційної інстанції, зазначивши, що: "Разом з тим, одна тільки наявність укладеного між відповідача агентського договору, без надання належних доказів наявності у відповідача-2 зобов'язань перед позивачем по оплаті послуг з балансування за договором № , не є достатньою підставою для накладення арешту на кошти та майно відповідача-2 з метою забезпечення позову про солідарного стягнення з відповідача боргу за укладеними між позивачем та відповідачем-1 договором. Крім того, газ за агентським договором передає відповідач-2 відповідачу-1, а не навпаки. Доказів наявності договірних відносин між позивачем та відповідаяем-2, матеріали оскарження не містять, як і доказів наявності заборгованості відповідача-2 перед позивачем за договором, заборгованість за яким є предметом розгляду у даній справі", - припустився порушень статті 269 ГПК України та вийшов за межі доводів апеляційної скарги Відповідача-2. Тобто, виходячи з доводів, зазначених в оскаржуваній постанові, суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу Відповідача-2, прийняв рішення по суті заявлених позовних вимог АТ "Укртрансгаз" та встановив факти, які мали бути розглянуті судом першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу Позивача Відповідач-2 зазначає, що: касаційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, а твердження і висновки касаційної скарги є надуманими та хибними; предметом позову у справі є стягнення заборгованості за надані послуги балансування природного газу за Договором, стороною якого Відповідач-2 не є; 18.10.2018 судом першої інстанції у цій справі прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог Позивача до Відповідача-2 відмовлено в повному обсязі, що виключає можливість застосування до Відповідача-2 заходів забезпечення позову, - та просить залишити касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 без змін.

Від Відповідача-1 відзив на касаційну скаргу не надходив.

Розгляд касаційної скарги здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 ГПК України.

Перевіривши в межах доводів та вимог касаційної скарги Позивача та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи правильність застосування ними норм процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

АТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія" 400 378 811,60 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу за Договором, 2 983 291,98 грн. пені, 263 231,65 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем та Відповідачем-1 укладено Договір, проте Відповідач-1 за послуги з балансування за цим Договором не розрахувався. Підставою для нарахування вартості послуг з балансування для врегулювання негативного місячного небалансу Позивачем визначено виявлений негативний місячний небаланс у квітні 2018 року. Пред'являючи вимоги до Відповідача-2, Позивач посилався на наявність між відповідачами агентського договору від 01.04.2018 №01-04/18 (далі - Агентський договір) та те, що Відповідач-2 передає Відповідачу-1 газ природний для переробки його в мінеральні добрива на потужностях публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Одеський припортовий завод".

19.06.2018 від Позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Компанії та на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Газоторгова компанія".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/6924/18 відмовлено у задоволенні згаданої заяви.

21.06.2018 від Позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти на рахунках Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накладення арешту на карбамід, аміак що знаходяться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія", на суму позовних вимог.

Задовольняючи згадану заяву та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з такого: у поданій заяві про забезпечення позову Позивач вказує, що Компанія письмово повідомила АТ "Укртрансгаз" про незаконне відчуження рухомого майна Компанії у порту ПАТ "Одеський припортовий завод", викрадення директора товариства та заволодіння невідомими особами шахрайським способом грошовими коштами, які були розміщені на рахунках спеціального режиму використання Компанії; проаналізувавши правовідносини сторін, які виникли з виконання Договору, та наявність Агентського договору між відповідачами, суд вбачає наявність зв'язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність цих заходів із позовними вимогами, адже у випадку відчуження майна та грошових коштів відповідачів позивач буде позбавлений можливості отримати плату за надані послуги балансування, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову; тому заява позивача про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідачів, карбамід та аміак, що належать відповідачам, підлягає задоволенню.

Змінюючи ухвалу місцевого господарського суду та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках Компанії, карбамід та аміак, що знаходиться у власності Компанії, у межах суми позову, апеляційний господарський суд виходив з такого:

- предметом позову в даній справі є солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу за квітень 2018 року за Договором та штрафних санкцій на загальну суму 403 625 335, 32 грн.;

- до позовної заяви позивачем додано "Звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за квітень 2018 року", з якого вбачається наявність у Відповідача-1 негативного небалансу в розмірі 39284,071 тис.куб.м;

- у заяві про забезпечення позову Позивач посилається на лист-факсограму, якого ним отримано від Відповідача-1 29.05.2018 і в якому зазначено про встановлення наявності залишків готової продукції (в т.ч. карбаміду та аміаку) та те, що йому стало відомо, що 26.05.2018 у порту ПАТ "Одеський припортовий завод" відбувається відвантаження готової продукції карбаміду ємністю 50 тис. тонн, з яких 33 тис. тонн є власністю Компанії; перед цим, 25.05.2018, невстановлені особи з корисливих мотивів викрали директора Компанії, з приводу чого порушено кримінальне провадження №10005093. 24.05.2018 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами Компанії на суму понад 52 млн. грн., які були розміщені на рахунку спеціального режиму використання (ПДВ - рахунок), у зв'язку з чим було порушено кримінальне провадження №0002209. Викладені у цьому листі обставини Відповідачем-1 у процесі розгляду справи не заперечувалися;

- з наявної у матеріалах справи копії протоколу ПАТ "Одеський припортовий завод" вбачається наявність станом на 08.05.2018 залишків готової продукції, належної ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія" (в т.ч. карбамід та аміак);

- зі змісту наявної у матеріалах справи копії акта приватного виконавця від 03.07.2018, складеного в процесі виконання ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, вбачається, що на території ПАТ " Одеський припортовий завод " перебуває майно Відповідача-1(карбамід у кількості 4514,532 тонни та аміак). Вказане підтверджує наявність у власності Відповідача-1 майна, щодо якого судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову, та фактичне зменшення його кількості з моменту складання Відповідачем-1 листа від 29.05.2018 до моменту вжиття судом заходів забезпечення позову;

- враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у випадку відчуження майна та грошових коштів Відповідача-1 позивач буде позбавлений можливості отримати плату за надані послуги балансування, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також про те, що вжиті заходи забезпечення позову є співмірними заявленим у даній справі позовним вимогам. Тому висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на карбамід та аміак, які перебувають у власності Відповідача-1, а також на грошові кошті, які знаходяться на рахунках вказаної особи, в межах суми заявлених позовних вимог, є обґрунтованими;

- обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову в частині вжиття заходів забезпечення позову щодо Відповідача-2, позивач послався на наявність Агентського договору між відповідачами;

- проте сама лише наявність укладеного між відповідачами Агентського договору, без надання належних доказів наявності у Відповідача-2 зобов'язань перед Позивачем з оплати послуг з балансування за Договором не є достатньою підставою для накладення арешту на кошти та майно Відповідача-2 з метою забезпечення позову про солідарне стягнення з відповідачів боргу за укладеним між Позивачем та Відповідачем-1 договором;

- газ за Агентським договором передає Відповідач-2 Відповідачу-1, а не навпаки. Доказів наявності договірних відносин між Позивачем та Відповідачем-2 матеріали оскарження не містять, як і доказів наявності заборгованості Відповідача-2 перед позивачем за договором, заборгованість за яким є предметом розгляду в даній справі;

- Позивачем не наведено обґрунтування того, як імовірні незаконні дії щодо Відповідача-1 можуть вплинути на виконання рішення у даній справі щодо нього та Відповідача-2, доказів взаємовідносин яких (відповідачів) з Позивачем матеріали оскарження не містять;

- судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність зв'язку між предметом спору, підставою виникнення заборгованості та Відповідачем-2 у вказаній послідовності;

- позивачем не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання Відповідачем-2 рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у цій же справі, та того, що у випадку невжиття таких заходів щодо Відповідача-2 виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено. Тому колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на карбамід та аміак, які перебувають у власності Відповідача-2, а також на грошові кошти, які знаходяться на рахунках вказаної особи, в межах суми заявлених позовних вимог.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Позивача з постановою суду апеляційної інстанції, через те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів до забезпечення позову щодо Відповідача-2.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до положень ГПК України:

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів; стаття 86);

- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини перша, друга і п'ята статті 236);

- мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків (частина перша статті 234 ГПК України).

Як зазначається скаржником, листом від 17.04.2018 №17/04-18, який міститься у матеріалах справи і який направлений Відповідачем-2 на адресу ПАТ "Одеський припортовий завод", ПАТ "Одесагаз", АТ "Укртрансгаз", Відповідач-2 зазначив, що він наділений усіма правами постачальника природного газу, в тому числі, але не виключно, в частині подання номінацій та реномінацій, обмеження припинення газопостачання на ПАТ "Одеський припортовий завод", подачі заявок і розпоряджень ПАТ "Одеський припортовий завод" стосовно обмеження та припинення постачання природного газу. Таким чином, на думку Позивача, вказаним листом Відповідач-2 підтвердив, що він є замовником послуг транспортування природного газу по Договору, а відтак у Відповідача-2 є обов'язок перед Позивачем з оплати послуг з балансування за Договором.

У відзиві на касаційну скаргу Позивача Відповідач-2 зазначив, що згаданий лист від 17.04.2018 жодним чином не підтверджує правомірність та обґрунтованість вимог, заявлених Позивачем до Відповідача-2.

Проте судами попередніх інстанцій на порушення наведених норм процесуального права взагалі не надано оцінки згаданому листу від 17.04.2018 №17/04-18 як доказу зі справи та не вказано мотивів його відхилення або прийняття (теж як доказу).

З урахуванням наведеного суди попередніх інстанцій: не здійснили належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; належним чином не встановили, чи співвідносяться заявлені Позивачем щодо Відповідача-2 заходи забезпечення позову з предметом позовних вимог.

Водночас суд касаційної інстанції в силу імперативного припису частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладене свідчить про порушення згаданими судами норм процесуального права, а саме частини другої статті 136, та частини п'ятої статті 236 ГПК України і про наявність визначених частиною третьою статті 310 названого Кодексу підстав для скасування відповідних судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини та оцінити докази, зазначені в цій постанові, та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 305 ГПК України:

- якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави (частина перша);

- у випадку відкриття касаційного провадження за такою скаргою суд касаційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та судових рішень, що оскаржуються (частина друга);

- за результатами розгляду касаційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду касаційної інстанції (частина третя);

- суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи (частина четверта).

Причиною подання касаційної скарги Компанії на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 з даної справи (за результатами розгляду якої Касаційним господарським судом прийнято постанову від 10.10.2018) було питання про наявність або відсутність підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову щодо Компанії (які були вжиті щодо останньої судами попередніх інстанцій), в інших частинах ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не оскаржувалася жодною із сторін. Причиною ж подання АТ "Укртрансгаз" касаційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 з даної справи стала незгода названого товариства з постановою суду апеляційної інстанції, в якій суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову щодо Відповідача-2. Отже, вимоги та доводи касаційних скарг Компанії та АТ "Укртрансгаз" є різними, однак за результатами розгляду обох касаційних скарг Верховний Суд встановив наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції; таким чином, у Верховного Суду відсутні підстави для скасування раніше прийнятої ним постанови від 10.10.2018 у цій справі та натомість наявні підстави для поновлення її дії.

05.11.2018 до Верховного Суду надійшло клопотання Компанії, в якому остання, посилаючись на частину другу статті 305 ГПК України, просила вирішити в установленому порядку питання про зупинення дії ухвали господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у цій справі, якою задоволено заяву АТ "Укртрансгаз" про забезпечення позову, оскільки ухвалою Верховного Суду від 18.10.2018 зупинено тільки дію постанови Верховного Суду від 10.10.2018 без вирішення питання про зупинення дії ухвали господарського суду міста Києва від 22.06.2018. Оскільки Верховним Судом прийнято дану постанову від 14.11.2018, в якій вирішено питання про поновлення дії постанови Верховного Суду від 10.10.2018, відсутні підстави й для розгляду заявленого Компанією клопотання.

Керуючись статтями 305, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/6924/18 скасувати.

Справу № 910/6924/18 направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

3. Поновити дію постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/6924/18.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов