ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Черкаси справа № 925/982/18

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників: від позивача ОСОБА_1, за довіреністю, від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації про стягнення 72301 грн 10 коп,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість з компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі у розмірі 72301 грн 10 коп.

Відповідач направив до суду відзив на позов №01-12/2078 від 09.10.2018 та заперечення №01-12/2272 від 06.11.2018, у яких проти позову заперечував, оскільки між позивачем та відповідачем договір про компенсацію витрат на послуги звязку у 2017 році не укладався. Управління неодноразово надсилало листи до місцевих органів виконавчої влади, Районної державної адміністрації, фінансового управління з проханням передбачити кошти на 2017 рік на оплату пільг за послуги звязку, однак кошти так виділені і не були. Управління не є органом, який розподіляє кошти, а є лише органом, який розподіляє їх згідно з призначеннями державного, обласного та районного бюджетів, якщо такі виділені. У звязку з відсутністю фінансування пільг з послуг звязку та не маючи функцій перерозподілу коштів, управління не може бути відповідачем по даній справі. Крім того, управління фінансується з державного бюджету, а отже здійснювати будь-яку виплату самостійно без надходження видатків і субвенцій з бюджету не має права. Управлінням проведено звірку інформації, що містилась у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та 28.09.2018 за №01-12/1976 направило позивачу за формою « 2-пільга» списки пільговиків, по яких виявлені розбіжності (померлі, виїхавші), що впливають на розмір та суму пільг. За розрахунками відповідача за надані у 2017 році пільги по яких немає застережень становить 70870 грн 48 коп.

13.11.2018 до суду надійшов відзив на заперечення відповідача за підписом представника позивача у якому представник позивача не погоджується з доводами відповідача, вважає, що соціальні пільги та отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено, окрім Закону України «Про телекомунікації», такими законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та «Про охорону дитинства». Відповідно до цих законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обовязком ПАТ «Укртелеком» та в силу положень Конституції України та Законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обовязок відшкодовувати витрати підприємствам. Законодавство України не передбачає обовязковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг та особами, які мають право на пільги, а вирішення питання щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення. Тому саме відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету для відшкодування позивачу пільг, наданих споживачам телекомунікаційних послуг з їх оплати. Позивач наполягає, що розрахунки зроблено вірно і вартість наданих послуг за період з січня 2017 по грудень 2017 становлять 72301 грн 10 коп, відповідач протягом 2017 року не звертався до позивача про перерахунок цих коштів та став заперечувати проти цієї суми лише після відкриття провадження у цій справі.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відзиві на заперечення відповідача, просив їх задовольнити, представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, підтримувала позицію викладену у відзиві на позов, при цьому погодившись із сумою наданих позивачем послуг звязку пільгових категорій громадян.

У судовому засіданні 13.11.2018 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, судом було встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікації і включений до Реєстру операторів, провайдерів, телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Згідно п.2.2.1 Статуту товариства одним з основним видів діяльності Товариства є надання телекомунікаційних послуг, у тому числі фіксованого місцевого, міжміського міжнародного та рухомого (мобільного) звязку, радіозвязку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг. Черкаська філія Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», (позивач у справі) є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», який не має статус юридичної особи і здійснює від імені товариства частину його господарської діяльності і як оператор телекомунікацій, надає відповідні послуги споживачам фізичним особам у тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

У період з січня 2017 року по грудень 2017 року Черкаською філією ПАТ «Укртелеком» надавалися телекомунікаційні послуги споживачам, телекомунікаційних послуг, які проживають у місті Городище та Городищенському районі, Черкаської області. Розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складалися позивачем за формою №2-пільга, яка затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 №535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг « 2-пільга» та Інструкції про порядок її заповнення, яка зареєстрована у Мінюсті України 12.10.2007 за №1172/14439 та щомісячно направлялися Управлінню соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації. Загальна сума вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг, категоріям громадян, які мають на це право, за 2017 рік склала 72301 грн 10 коп.

05.02.2017 позивач з листом №71і200-05-167 направив Управлінню праці та соціального захисту населення Городищенської районної державної амністрації примірник договору про порядок відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги, який відповідачем не підписувався. У звязку з тим, що відповідач не відшкодував позивачу вартість наданих ним послуг за поданими щомісячними звітами за 2017 рік, заборгованість, яка виникла внаслідок цього відповідачем добровільно не була погашена, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом та просив суд стягнути з позивача у примусовому порядку суму заборгованості у розмірі 72301 грн 10 коп.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв'язку окремим категоріям населення на пільговій основі, за які відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги. Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, (які затверджені Постановою КМУ №295 від 11.04.2012), також передбачено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги), передбачені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та «Про охорону дитинства». Тобто положеннями цих Законів закріплено реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян та обов'язок, законодавчо визначеному оператору телекомунікаційних послуг надавати послуги зв'язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати та обов'язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб'єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті 102 цього Кодексу, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку). Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. При цьому чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України. Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з січня по грудень 2017 року включно, а відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки в 2017 році не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Суд вважає, що відсутність фінансування не є підставою невиконання зобовязання здійснення розрахунків з постачальником послуг на пільгових умовах. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача у своїх запереченнях на невиконання зобовязання по оплаті наданих послуг, у звязку з відсутністю у нього коштів на їх фінансування. Щодо заперечень відповідача щодо розбіжностей у розрахунках нарахувань за надані у 2017 році пільги, то суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що на дають послуги (з актами форми «2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою «3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№3-пільга», встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28 березня 2003 року № 83 «Про затвердження форми № 3-пільга». У матеріалах справи відсутні докази про звернення відповідача протягом 2017 року до позивача із питанням про перерахунок виявлених розбіжностей у розрахунках. У судовому засіданні представник відповідача підтвердила суму вартості наданих позивачем послуг за 2017 рік, яка заявлена позивачем до стягнення у розмірі 72301 грн 10 коп.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 72301 грн 10 коп заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян за період з січня до грудня (включно) 2017 року.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації (19500, вул. Миру, 118, м.Городище, Черкаської області, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (18001, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 34, ) 72301 грн 10 коп заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян та 1762 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 22.11.2018

Суддя О.І.Кучеренко