УХВАЛА

м. Київ

22.11.2018Справа №910/12414/18

За позовомПриватного підприємства "Будрекс-2002"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Lykryst International" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін."
провизнання недійсними правочинів
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Баринова О.І.
Представники сторін:
від позивача:Воробйова І.В.
від відповідача-1:не з'явився
від відповідача-2:не з'явився
від відповідача-3:Данилова К.А., Давиденко І.О.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/12414/18 за позовом Приватного підприємства "Будрекс-2002" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Lykryst International", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про визнання недійсними правочинів.

Так, Приватне підприємство "Будрекс-2002" у своїй позовній заяві (з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог від 20.09.2018) просить суд визнати недійсними:

- договір про уступку права вимоги (цесії) від 05.03.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Lykryst International" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" (цесіонарій), предметом якого є відступлення цедентом цесіонарію права вимоги до Приватного підприємства "Будрекс-2002" за мировою цгодою від 28.04.2016, укладеною між цедентом та боржником (позивачем), затвердженої ухвалою Голосівського районного суду міста Києва від 16.05.2016 по справі №752/5409/16-ц (провадження №2-к/752/13/16);

- угоду від 30.04.2018 про часткове погашення зобов'язання, укладену між Приватним підприємством "Будрекс-2002" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон".

- договір купівлі-продажу вагонів від 15.06.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладення договору уступки права вимоги за мировою угодою має наслідком зміну стягувача, сторони мирової угоди, а укладення акту прийому-передачі майна - зміну порядку та способу виконання мирової угоди, що не передбачено нормами цивільного процесуального законодавства; єдиний одноособовий власник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарін та Партнери" не приймало жодного рішення щодо зміни будь-яких умов мирової угоди; Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" не могло відчужити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." належні позивачу вагони-цистерни та криті вагони у кількості 281, оскільки не являлось власником такого майна.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2018 відкрито провадження у справі №910/12414/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи; клопотання Приватного підприємства "Будрекс-2002" задоволено повністю та витребувано у відповідача 2 та 3 докази; підготовче засідання призначено на 11.10.2018.

10.10.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та відзив на позов з доказами його направлення іншим учасникам справи. Так, у своєму відзиві відповідач-3 вказує, що позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України з тих підстав, що Приватним підприємством "Будрекс-2002" порушено правила об'єднання позовних вимог. Крім того, відповідач-3 вказує, що укладення 30.04.2018 угоди між Приватним підприємством "Будрекс-2002" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" є фактично добровільним виконанням судового рішення, яким затверджено мирову угоду. В той же час, відповідач-3 звертає увагу, що станом на дату укладення угоди від 30.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" не знало та не могло знати (в тому числі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) про наявність будь-яких обмежень в частині повноважень керівника на укладення угод.

11.10.2018 через відділ діловодства суду Приватним підприємством "Будрекс-2002" було подано клопотання про залучення до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарін та Партнери", до якого долучено заяву свідка - ОСОБА_6 В обґрунтування даного клопотання, позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарін та Партнери" є єдиним власником Приватного підприємства "Будрекс-2002", а тому рішення у даній справі може вплинути на його права в частині вільного володіння та користування майном позивача та отримання доходів від його використання.

Також, 11.10.2018 через відділ діловодства суду від надійшла заява свідка ОСОБА_7 з долученими до неї документами.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 11.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у розгляді справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарін та Партнери"; підготовче засідання у справі №910/12414/18 відкладено на 25.10.2018

25.10.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" надійшов відзив на позов з доказами його направлення іншим учасникам справи, в якому відповідач-2 вказує, що ніколи не отримувало від позивача жодних вагонів, або будь-якого іншого майна, на та не передавало відповідачу-3 у власність будь-які вагони. Крім того, відповідач-2 вказує, що ніколи не мав з іншими учасниками справи будь-яких фінансово-господарських операцій, в тому числі не одержував коштів, які повинні були бути сплачені відповідачем-3 за купівлі вагонів.

25.10.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." надійшло клопотання про витребування доказів з метою підтвердження реальності проведених фінансово-господарських операцій, які мали місце між Приватним підприємством "Будрекс-2002", Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон".

25.10.2018 Приватним підприємством "Будрекс-2002" було подано відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.", в якій позивач вказує, що 24.07.2018 державному реєстратору були подані документи для реєстрації змін до установчих документів Приватного підприємства "Будрекс-2002", в тому числі щодо звільнення з посади директора ОСОБА_8 та призначення нового директора - Швеця О.В. Проте у травні 2018 року Приватному підприємству "Будрекс-2002" стало відомо, що від його імені невідомими особами за підписом колишнього директора ОСОБА_8 надсилаються листи контрагентам підприємства із вказівками щодо розпорядження майном Приватного підприємства "Будрекс-2002". Крім того, позивач вказує, що будь-який уповноважений банк України в інтересах Приватного підприємства "Будрекс-2002" не звертався щодо реєстрації договору позики, займу, іншої фінансової допомоги із нерезидентами.

25.10.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." надійшло клопотання про закриття провадження у справі №910/12414/18 з підстав її непідвідомчості господарському суду з огляду на наявність в оспорюваних позивачем правочинах арбітражного застереження.

Підготовче засідання, призначене на 25.10.2018, не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Бойко Р.В. у відпустці, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2018 призначено підготовче засідання на 22.11.2018.

22.11.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи оспорюваних позивачем договорів для підтвердження або спростування доводів позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" про не укладення (не підписання уповноваженими представниками) цих договорів.

22.11.2018 через відділ діловодства суду від Приватного підприємства "Будрекс-2002" надійшла відповідь на відзив на позов, заява про залишення без розгляду частини позовних вимог та заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про залишення без розгляду даного позову.

Відповідно до заяви Приватного підприємства "Будрекс-2002", позивач просить суд залишити без розгляду вимогу про визнання недійсним договору про уступку права вимоги (цесії) від 05.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Lykryst International" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" (цесіонарій).

У своїх запереченнях на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про залишення без розгляду даного позову Приватне підприємство "Будрекс-2002" вказує, що третейське застереження у договорі не зумовлює обов'язку звертатись саме до третейського суду, а лише передбачає право сторін на передання спору на вирішення третейському суду. Крім того, позивач вказує, що з огляду на подання ним заяви про залишення без розгляду першої позовної вимоги, то спір у справі №910/12414/18 стосується суб'єктів-резидентів України, а тому підлягає вирішенню за положеннями національного законодавства.

У відповіді на відзив Приватне підприємство "Будрекс-2002" зазначає, що з огляду на подання позивачем заяви про залишення без розгляду першої позовної вимоги, спір у справі стосується виключно оскарження порядку виконання умов мирової угоди. При цьому, позивач вчергове вказує, що всі рішення щодо розпорядження спірними вагонами та рішення щодо зміни порядку виконання мирової угоди станом на 30.04.2018 мав право приймати винятково власник позивача - ТОВ "Гарін та Парнери", про що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" повинно було бути обізнаним.

В підготовче засідання, призначене на 22.11.2018, представники позивача та відповідача-3 з'явились, представник позивача проти задоволення клопотання про витребування доказів не заперечував, заяву про залишення без розгляду першої позовної вимоги підтримав та просив її задовольнити, щодо клопотання відповідача-3 про призначення експертизи - заперечував. Представники відповідача-3 підтримали клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідачі 1 та 2 явку своїх представників у підпоговче засідання 22.11.2018 не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання були належним чином повідомлені, а тому у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе продовжити проведення підготовчого засідання за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Lykryst International".

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Будрекс-2002" про залишення першої позовної вимоги без розгляду та заслухавши думку присутніх представників учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із даної норми, вказане право позивача може бути реалізоване лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі.

Водночас, положення ст. 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачають обов'язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Відтак, зважаючи на те, що має місце подання позивачем 22.11.2018 відповідної заяви та така заява подана ним до початку розгляду справи по суті, що є підставою для залишення позову в частині першої позовної вимоги без розгляду, передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний залишити позов в частині вимоги про визнання недійсним договору про уступку права вимоги (цесії) від 05.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Lykryst International" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" (цесіонарій), без розгляду.

Таким чином, перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву про залишення першої позовної вимоги без розгляду від 22.11.2018 від імені позивача, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення відповідної заяви та залишення позову в цій частині без розгляду.

Зважаючи на залишення першої позовної вимоги без розгляду має місце вибуття зі складу відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Lykryst International", оскільки за змістом інших позовних вимог не вбачається пред'явлення Приватним підприємством "Будрекс-2002" вимог до відповідача-1, у зв'язку з чим в подальшому (в послідуючих процесуальних документах) судом буде зазначатись новий склад сторін у даній справі.

Згідно ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (положення якого при вирішенні питання повернення судового збору є спеціальними по відношенню до норм Господарського процесуального кодексу України) передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зважаючи на те, що позовну заяву в частині першої позовної вимоги у даній справі залишено без розгляду за заявою Приватного підприємства "Будрекс-2002", тобто, самого позивача, то сплачений ним за розгляд даної вимоги судовий збір не повертається.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про закриття провадження у справі №910/12414/18 суд зазначає наступне.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, враховуючи предмет, підстави позову та суб'єктний склад сторін, спір у даній справі підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Право сторін на передачу спору для вирішення третейським судом також передбачено у ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 6.2 угоди від 30.04.2018, укладеної між Приватним підприємством "Будрекс-2002" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон", та пункт 7.2 Договору купівлі-продажу вагонів від 15.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.", містять арбітражні застереження.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002 визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, установлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що арбітражне застереження про передання спору на розгляд арбітражного суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

У зв'язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатися до арбітражного суду. При цьому, обмеження права звернення до господарського суду не допускається.

Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі №910/13318/16.

Таким чином, з огляду на відсутність взаємної згоди сторін спору передати його на вирішення до арбтаржного суду (так як позивач заперечує щодо передачі на вирішення арбітражного суду спору у даній справі), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

По-друге, згідно частини 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи 10.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." подало до суду відзив на позов, який відповідно до ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України є заявою по суті спору, а відтак заява відповідача-3 про залишення без розгляду даного позову є такою, що подана із порушенням визначеного частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" строку.

По-третє, предметом даного спору є визнання недійсними угоди від 30.04.2018, укладеної між Приватним підприємством "Будрекс-2002" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон", та договору купівлі-продажу вагонів від 15.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.", які містять арбітражні застереження.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб'єктами права України.

Можливість передачі державою на розгляд третейських судів спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин визнана зарубіжною практикою, заснованою, в тому числі, на міжнародному праві. Загальні засади арбітражного розгляду цих спорів визначені Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.1961 та рекомендовані державам Арбітражним регламентом Комісії ООН з права міжнародної торгівлі (ЮНСІТРАЛ) від 15.06.1976.

Пунктом 2 частини 2 статті 6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж передбачено, що суд, в якому порушено справу, може не визнати арбітражну угоду, якщо за законом його країни спір не може бути предметом арбітражного розгляду.

Пунктом 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на висновки Конституційного Суду України наведені у його рішенні від 10.01.2008 у справі №1-3/2008 (№1-рп/2008) (справа про завдання третейського суду), згідно чинного законодавства певне питання вирішується "судом", "у судовому порядку", "на підставі рішення суду" слід вважати, що йдеться про державні суди.

До аналогічного правового висновку прийшов Вищий господарський суд України у постанові від 21.06.2010 у справі №1/5пд.

Наведене також підтверджується наданим у статті 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначенням поняття "суд", відповідно до якого це відповідний орган судової системи держави, на відміну від поняття "третейський суд" - одноособовий арбітр або колегія арбітрів.

Враховуючи викладене та з огляду на приписи ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України виключно державними судами розглядаються спори щодо визнання правочину недійсним.

Вказані висновки суду цілком відповідають правовій позиці Верховного Суду України, наведеній у листі від 11.02.2009 "Практика застосування судами Закону України "Про третейські суди".

Так, у вказаному листі Верховний Суд України зазначив, що згідно з п. 7 ст. 6 Закону N1701-IV третейські суди не можуть розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Таким чином, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується "судом", "у судовому порядку", "на підставі рішення суду" тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Отже, відповідні питання не підлягають розгляду у третейських судах. Таким чином, виключно державними судами розглядаються справи щодо землі (відповідно до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК), зокрема ч. 2 ст. 158 ЗК, за якою виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей); щодо визнання правочину дійсним або недійсним (відповідно до положень ЦК (зокрема, ч. 2 ст. 218, ч. 3 ст. 215 та ін.); щодо житла (відповідно до положень Житлового кодексу України (зокрема ст. 109 цього Кодексу); щодо самочинного будівництва (відповідно до положень ЦК (зокрема, ст. 376) тощо. Керуючись цим, при розгляді справ про видачу виконавчого документа на рішення третейського суду щодо таких питань, суди мають відмовляти у видачі виконавчого документа на рішення третейського суду на підставі п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону N1701-IV.

Крім того, пунктом 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. За результатами дослідження чинності і дійсності арбітражної угоди господарський суд вирішує питання щодо необхідності і можливості припинення провадження по справі і направлення сторін до арбітражу.

З огляду на наведене, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про закриття провадження у справі №910/12414/18 з підстав її непідвідомчості господарському суду з огляду на наявність в оспорюваних позивачем правочинах арбітражного застереження задоволенню не підлягає.

Також, у підготовчому засіданні, призначеному на 22.11.2018, судом було заслухано думку присутніх учасників справи щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про витребування доказів та, дослідивши дане клопотання, суд прийшов до висновку про необхідність його часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов'язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Клопотання відповідача-3 мотивоване необхідністю встановлення або спростовування наявності між Приватним підприємством "Будрекс-2002", Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" проведених фінансово-господарських операцій.

Суд, з огляду на твердження позивача та відповідача-2 щодо не підписання їхніми керівниками оспорюваних правочинів, погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.", що для вирішення даного спору є необхідним встановити чи дійсно мали місце між сторонами фінансово-господарські операції, у зв'язку з чим вважає за необхідне витребувати у відповідних органів податкової служби баланси та звіти про фінансові результати Приватного підприємства "Будрекс-2002" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон", однак не вбачає необхідності витребування такої інформації щодо позивача та відповідача-2 за 2016-2017 роки, оскільки оспорювані правочини були вчинені у 2018 році.

Також, суд не вбачає необхідності у витребуванні у органу національної поліції доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження №0004301 від 03.05.2018, та належним чином завіреної заяви колишнього директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" від 06.10.2018, оскільки відсутні підстави вважати, що вказані докази матимуть значення для вирішення даного спору.

В той же час, суд вбачає за необхідне відкласти вирішення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про призначення судової почеркознавчої експертизи на наступне підготовче засідання, оскільки на його вирішення можуть вплинути докази, які надійдуть до суду за наслідками виконання даної ухвали.

Частиною 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може уповноважити на одержання витребуваних ним доказів заінтересовану сторону.

На виконання завдань господарського судочинства, які визначені у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема щодо своєчасного вирішення спору, суд вважає за доцільне уповноважити на отримання витребуваних судом документів відповідача-3.

Враховуючи, що судом частково задоволено клопотання представника відповідача-3 та витребувано у органів податкової служби докази, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

На підставі ст.ст. 2, 13, 20, 74, 80, 81, 120, 183, 202, 226, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Приватного підприємства "Будрекс-2002" про залишення першої позовної вимоги без розгляду задовольнити.

2. Залишити без розгляду позов Приватного підприємства "Будрекс-2002" в частині позовної вимоги про визнання недійсним договору про уступку права вимоги (цесії) від 05.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Lykryst International" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон".

3. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про залишення позову без розгляду відмовити.

4. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про витребування доказів задовольнити частково.

5. Витребувати у Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 23) у паперовому вигляді баланси на звіти про фінансові результати Приватного підприємства "Будрекс-2002" (ідентифікаційний код 31862449) за перший квартал, перше півріччя та дев'ять місяців 2018 року з відповідними додатками та уточненнями (за наявності), встановивши строк для надання такої інформації - протягом трьох днів з дня вручення даної ухвали.

6. Уповноважити на отримання від Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві витребуваних судом документів Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.".

7. Витребувати у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Баговутівська, буд. 26) у паперовому вигляді баланси на звіти про фінансові результати Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон" (ідентифікаційний код 37296294) за перше півріччя та дев'ять місяців 2018 року з відповідними додатками та уточненнями (за наявності), встановивши строк для надання такої інформації - протягом трьох днів з дня вручення даної ухвали.

8. Уповноважити на отримання від Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві витребуваних судом документів Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін.".

9. В іншій частині у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про витребування доказів відмовити.

10. Попередити Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, що у відповідності до ч. 8 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд вправі застосувати заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

11. Відкласти підготовче засідання на 07.12.2018 о 10:00 год. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 44-В, зал судових засідань №41 (корпус В).

12. Викликати учасників справи у призначене підготовче засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (22.11.2018) та може бути оскаржена в частині п.п. 1, 2 резолютивної частини протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

В іншій частині ухвала господарського суду міста Києва від 22.11.2018 оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст складено 26.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко