ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" листопада 2018 р. м. Рівне Справа № 918/635/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши матеріали позовної заяви від 25.09.2018 р.

за позовом Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія"

про стягнення заборгованості в сумі 8 265 086,97 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

представники:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" про стягнення заборгованості в сумі 8 085 878,17 грн., з яких 6 468 835,82 грн. основний борг, 1 314 382,75 грн. пеня, 118 319,83 грн. 3% річних, 363 548,57 грн. інфляційні втрати. Позовні вимоги аргументувавши тим, що відповідач в порушення взятих на себе згідно договору на виробництво теплової енергії від 19.10.2017 року несвоєчасно розрахувався за отриманий природний газ, у зв'язку з чим позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

19.11.2018 р. на розгляд Господарського суду Рівненської області надійшла заява про забезпечення позову у даній справі №918/635/18, відповідно до якої позивач просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" в розмірі, що відповідає розміру заявлених КП "Славутське ЖКО" позовних вимог, а саме: 8 085 878,17 грн., а також судового збору в сумі 123 976,30 грн, що є на рахунках відповідача:

- п/р 9200 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, м.Київ;

- р/р 6005 в АТ "Укрексімбанк" в м.Рівне, МФО 333539;

- 6238, філія Рівненська ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 333368;

- р/р 0402 в ГУ ДКСУ у Рівненській області, МФО 833017,

а також на грошові кошти, що знаходяться на інших рахунках, які будуть виявлені державним виконавчем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову,

та шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що є у власності відповідача, в тому числі чотири твердопаливні котли, а саме: один паровий газовий котел переобладнаний під використання для опалення щепи ДЕ 6,5 по вул.Здоров'я,11, два парових газових котли переобладнаних під використання для опалення щепи ДЕ 2,5 та твердопаливний котел Е-1/9 по вул.Садова,4.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза умисного створення відсутності майна або грошових коштів у відповідача, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою від 20.11.2018 р. дану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2018 р.

26.11.2018 р. відповідач подав заперечення на заяву про забезпечення позову. Так вказує, що на думку відповідача, позивач не обгрунтував процесуальної необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні представники позивача підтримали подану заяву та просили її задоволити.

Розглядаючи заяву Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" про вжиття заходів забезпечення позову суд враховує наступне.

Згідно положень ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору.

При цьому забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За умовами ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід зауважити, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна достатньо обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід звернути увагу, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивачем не достатньо обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Заявником до заяви про забезпечення позову, окрім листів, які відповідач надсилав міському голові м.Славута та КП "Славутське ЖКО" (із вказівкою на те, що відповідач має намір розірвати договори про постачання теплової енергії із споживачами у м.Славута), квитанції про сплату судового збору та описів вкладення у листи, не подано інших доказів, у том числі і доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову. Так, з поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні, зокрема, не містять будь-яких доказів на підтвердження факту витрачання відповідачем значних сум коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, доказів, що вказаний відповідач є боржником по інших судових рішеннях та з нього у примусовому порядку стягуються значні суми коштів тощо.

Окрім того, вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача не пов`язана з предметом позову, оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, тобто грошова вимога, а доказів на підтвердження того, що у відповідача на рахунках у банках відсутні грошові кошти, не подано.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, приходить до висновку про те, що заява Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. Заявником не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Отже, у задоволенні згаданої заяви необхідно відмовити.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід звернути увагу позивача, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити Комунальному підприємству "Славутське житлово-комунальне об'єднання" у задоволенні заяви № 1412 від 13.11.2018 р. про забезпечення позову справі №918/635/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 27.11.2018 р. та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання) до Північно-Західного апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Бережнюк В.В.