ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

26.11.2018м. ХарківСправа № 922/2938/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Слановій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (ДП "Харківстандартметрологія"), м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ "Харків-Прилад", м. Харків
про стягнення 8319,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Харків-Прилад» про стягнення неустойки за договором поставки № Т41/08-17 від 07.08.2017 року в розмірі 8319,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 26.11.2018 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 21.11.2018 року представник позивача надав клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 32825), у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.11.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (електронною поштою).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.11.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов та платіжне доручення (електронною поштою).

Суд, дослідивши вищезазначені документи, направлені позивачем та відповідачем електронною поштою, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV із змінами, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами; оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа; електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму; візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис (стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ст. 3 Закону "Про електронний цифровий підпис" від 22.05.2003 № 852-IV електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті; електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів; електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі; використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

В даному випадку представниками позивача та відповідача було надіслано до суду документи на офіційну електронну адресу суду без електронного цифрового підпису, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість ідентифікувати осіб, які направили дані документи.

Оригіналів даних документів сторонами надано не було.

У зв`язку з наведеними обставинами, суд не вбачає підстав для розгляду направлених документів.

Представник позивача в судове засідання 26.11.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судове засідання 26.11.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши клопотання позивача про закриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

07.08.2017 року між Державним підприємством «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Харків-Прилад» (відповідач) було укладено договір № Т41/08-17, у відповідності до умов якого відповідач був зобов`язаний поставити позивачу товар, зазначений в специфікації до договору, а позивач - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору включає в себе ціну товару і становить 177000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору встановлений строк поставки товару до 01.11.2017 року та відповідно п. 6.3.1 договору відповідач зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Таким чином, останнім днем поставки товару є 31.10.2017 року.

Як свідчать матеріали справи, 18.12.2017 року відповідачем було поставлено позивачу товар, що підтверджується видатковою накладною № ХП-0000528 від 18.12.2017 року.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому позивачем, відповідач сплачує неустойку у розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожний день затримки.

Враховуючи те, що відповідачем було пропущено строк поставки товару, встановлений договором та здійснено поставку із затримкою на 47 календарних днів, позивачем на підставі п. 7.2 договору було нараховано до сплати відповідачу неустойку у сумі 8319,00 грн.

27.07.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату неустойки.

Відповідачем в свою чергу було надано позивачу відповідь на претензію, в якій зазначено про неможливість поставки товару у строки, передбачені договором.

Враховуючи те, що відповідачем не було сплачено неустойку у розмірі 8319,00 грн., позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено неустойку в повному обсязі в розмірі 8319,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку від 20.11.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведені обставини, та приймаючи до уваги сплату неустойки відповідачем в повному обсязі в розмірі 8319,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановлює ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги закриття провадження у справі та клопотання позивача про повернення судового збору, суд вважає за необхідне повернути позивачу, сплачену суму судового збору у розмірі 1762,0 грн.

Керуючись статтями 73,74,86, п.2. ч.1 ст.231, 233-235,255-257 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/2938/18.

Управлінню Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 36, , , р/р 3808 в філії ХОУ АТ "ощадбанк", МФО 351823) судовий збір в розмірі 1 762,00 грн., сплачений до Господарського суду Харківської області згідно платіжного доручення № 615 від 19 жовтня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст. 255,256 ГПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 перехідних положень ГПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвалу підписано 26.11.2018 року.

Суддя Н.С. Добреля

922/2938/18