ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Справа №914/1594/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури, м. Буськ Львівської області №03-36/1-48-18 від 14.09.2018

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.08.2018 (суддя Березняк Н.Є.) про повернення позовної заяви без розгляду

за позовом Заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури, м. Буськ, Львівська область

в інтересах держави в особі 1.Буської міської ради, м. Буськ, Львівська область

2. Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Буський пивоварний завод, м. Буськ, Львівська область

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю, штрафних санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Радехівської місцевої прокуратури в інтересах Буської міської ради та Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Буський пивоварний завод» про стягнення 215 909,94 грн. заборгованості з орендної плати за землю та 51 006,90 грн. пені.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує порушенням відповідачем умов двох договорів оренди землі, зокрема, договору щодо оренди відповідачем земельної ділянки площею 0,7181 га для обслуговування виробничих будівель в м. Буську по вул. Львівська, 15, кадастровий номер земельної ділянки :00:13:024:0132; договору щодо оренди відповідачем земельної ділянки площею 1,6 га для обслуговування виробничих будівель в м. Буську по вул. Львівська, 8, кадастровий номер земельної ділянки :00:13:024:0133.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.08.2018 вищезазначену позовну заяву повернуто заявнику без розгляду.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що позивачем при зверненні з позовною заявою було порушено приписи ч. 1 ст. 173 ГПК України щодо об'єднання декількох вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних вимог, що стало підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України. При цьому судом зазначено, що заявлена позивачем вимога про стягнення суми складається із суми заборгованості, яка виникла за різними договорами оренди землі та пені.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.08.2018 та направити справу №914/1594/18 до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

В обґрунтування неправильного застосування судом норм процесуального права апелянт посилається на те, що при зверненні до суду з позовом, відповідно до вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви долучено всі наявні в прокуратури письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Скаржник також зазначає, що у суду першої інстанції була можливість розглянути справу на підставі наявних доказів, а в разі необхідності витребувати їх оригінали для огляду в судовому засіданні.

Інші учасники процесу не скористалися правом на подання до суду апеляційної інстанції відзивів на апеляційну скаргу в письмовій формі згідно зі ч. 1 ст. 263 ГПК України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України вказана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення ухвали Господарського суду Львівської області від 28.08.2018 у справі №914/1594/18 без змін, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до ч. 1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Отже, процесуальний закон допускає об'єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві, однак такі вимоги повинні відповідати певним умовам (альтернативно):

- повязаність між собою підставою виникнення, (варто звернути увагу, що законодавцем застосовується термін «підстава» в однині), або

- повязаність між собою поданими доказами.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, первинні вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що поданий прокурором позов обґрунтовується порушенням умов двох договорів (цивільно-правових зобов'язань), тобто двох різних юридичних фактів, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, в позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з двох різних підстав, що не відповідає першій з наведених вище умов, визначених ч.1 ст. 173 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зміст позовних вимог (стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій), до предмету доказування входить коло обставин, які підтверджують правову позицію позивача. Такими обставинами у справі про стягнення є, зокрема, виникнення обов'язку сплатити гроші кошти відповідачем, а також порушення такого обов'язку цією стороною. Отже, прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за порушення грошових зобов'язань, які виникли з двох різних договорів оренди землі, обґрунтовує свої вимоги різними доказами, які не пов'язані між собою: а саме доказами часткової оплати відповідачем відповідних сум грошових коштів щодо зобовязань по кожному договору.

Окрім цього, необхідно зазначити, що прокурором до позову додано єдиний розрахунок заборгованості, а не по кожному договору окремо, а відтак, у суду відсутня можливість їх обєктивно досліджувати.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що в поданій позовній заяві об'єднано вимоги (про стягнення орендної плати та пені), які виникли з обставин порушення умов двох договорів, та обґрунтовуються різними, не пов'язаними між собою доказами. При цьому необхідно звернути увагу на ту обставину, що кожна із заявлених вимог обґрунтована порушенням умов цих двох договорів.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що позов не відповідає і другій умові, при якій закон допускає об'єднання позовних вимог, що передбачено ч. 1 ст.173 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього кодексу).

Таким чином, порушення правил об'єднання позовних вимог не є безумовною підставою для повернення позову.

Сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ст. 195 ГПК України, що свідчить про порушення правил об'єднання позовних вимог.

Частина 6 ст. 173 ГПК України передбачає можливість роз'єднання позовних вимог, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Оскільки зазначені вимоги не пов'язані між собою підставами виникнення та не пов'язані поданими доказами, то вони не можуть вважатися однорідними, а відтак норми ст. 173 ГПК України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Аналогічна правова позиція про застосування норм процесуального права у такий спосіб викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18, а тому апеляційний господарський суд в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує її.

Доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви долучено всі наявні в прокуратури письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а в суду першої інстанції була можливість розглянути справу на підставі наявних доказів, а в разі необхідності витребувати їх оригінали для огляду в судовому засіданні, не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду, з якими погоджується й суд апеляційної інстанції.

За таких умов, суд першої інстанції правильно зясував характер спірних правовідносин, які склались між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, що не спростовано доводами апеляційної скарги, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.08.2018 у справі №914/1594/18 залишити без змін.

3. Судовий збір в розмірі 1762,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Львівський апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.11.2018

ОСОБА_3 Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1