ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа№ 910/7957/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від апелянта - Овсянніков С.В., адвокат, довіреність № б/н від 20.09.2018;

від позивача - Опанасик В.В., адвокат, ордер №365408 від 22.10.2018;

від відповідача - Пантія О.А., адвокат, довіреність № б/н від 01.03.2017,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 про повернення позовної заяви у справі №910/7957/18 (суддя Джарти В.В.) за позовом акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 888 580 663, 62 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 888 580 663,62 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19.07.2018).

Згодом, до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява від товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН", як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, відповідно до якої заявник просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи вищевказану заяву, ТОВ "ДІКСОН" зазначало, що набуло право вимоги до відповідача у даній справі на суму 10 000,00 грн. та стверджувало, що вказаний факт має безпосереднє відношення до предмету розгляду господарської справи №910/7957/18.

При цьому, заявник зазначав, що право вимоги до відповідача набув внаслідок виконання договору доручення № 16/8-16 від 16.08.2016, яке полягало у виконанні кредитних зобов'язань Товариства перед Банком за кредитним договором № 2А083Г від 14.07.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/7957/18 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" повернуто без розгляду.

Так, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спільний розгляд позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" з первісним позовом Банку до Товариства про стягнення грошових коштів є недоцільним, оскільки позовна вимога товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" не спростовує матеріально-правових вимог Банку до Товариства в межах спору у справі №910/7957/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/7957/18 та прийняти позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" до товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" про стягнення 10 000,00 грн. до спільного розгляду з первісним позовом у справі №910/7957/18.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на виконання ним частини обов'язку боржника - відповідача у справі перед Банком та зазначає про набуття ним права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК", а також вказує, що задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" призведе до часткової неможливості задоволення первісних позовних вимог.

Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Представники позивача та відповідача надали пояснення, якими просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача. Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статтей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (частина 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 5 вказаної статті до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно пункту 1.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

Самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушене відповідачем. Третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу. Разом з тим, самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі. Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов.

Вимогами за первісним позовом є стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" заборгованості за кредитними договорами в розмірі 888 580 663, 62 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19.07.2018).

Вимогами товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" є стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК" 10 000,00 грн., які, як вказує заявник, ним були оплачені Банку на виконання Договору доручення від 16.08.2016 №16/8-16, укладеному з відповідачем у справі.

При цьому, товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН", зазначаючи про виконання ним частини обов'язку боржника - відповідача у справі перед Банком та набуття ним права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "АС-МВК", вважає, що задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" призведе до часткової неможливості задоволення первісних позовних вимог.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що заявник не переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а тільки на свою користь (де підставою позову є, зокрема, договір доручення, якого не має в підставах первісного позову), тобто процесуально не протиставляє себе позивачу, а тому процесуально вимоги позивача та заявника не суперечать один одному.

Доводи апелянта наведеного не спростовують, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення без розгляду позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН".

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСОН" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 про повернення позовної заяви у справі №910/7957/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 22.11.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко