ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"30" листопада 2018 р. Справа№ 921/396/17-г

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТДТ-Автопром»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 25.07.2018, повний текст якого складений 06.08.2018,

у справі № 921/396/17-г (суддя Князьков В.В.)

за позовом Приватного підприємства «ТДТ-Автопром»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : Приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольги Олексіївни,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності, скасування запису про реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лесі України, 39, серії НАК № 775270 від 25.12.2014, яке посвідчене приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною та зареєстроване в реєстрі за № 1555;

- визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольги Олексіївни від 25.12.2014 про реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 39, номер запису про право власності 8245474;

- скасування державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, зальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 39, номер запису про право власності 8245474 від 25.12.2014, яка проведена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною;

- скасування запису № 8245474 від 25.12.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич Ольгою Олексіївною реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на нежитлове приміщення, загальною площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 39.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 06.08.2018, у справі № 921/396/17-г у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне підприємство «ТДТ-Автопром» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.07.2018 року у справі № 921/396/17-г, ухвалити нове рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 справа № 921/396/17-г передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2018, повний текст якого складений та підписаний 06.08.2018, заявник мав подати в строк по 27.08.2018 включно, проте подав її 22.10.2018.

Частиною 1 статті 119 ГПК України в редакції, на дату винесення цієї ухвали встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У апеляційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що представник позивача не був присутнім у судовому засіданні 25.07.2018, на якому було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, що оспорюване рішення позивач за допомогою засобів поштового зв'язку не отримував, а повний текст оскаржуваного рішення апеллянтом отримано нарочно лише 04.10.2018, про що свідчить підпис представника на копії рішення суду, що знаходиться в матеріалах справи, і, оскільки позивачу був необхідний певний розумний час для ознайомлення з текстом рішення та підготовки апеляційної скарги на рішення суду, апеляційна скарга на оскаржуване рішення заявником була направлена засобами поштового зв'язку 09.10.2018.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені позивачем у відповідній заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

З огляду на вказані обставини, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2018:

- апеляційну скаргу залишено без руху;

- заявнику роз'яснено, що:

1. протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали він має право усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду відповідну заяву, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження;

2. в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п. 2 її резолютивної частини, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено в порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст. 242 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали, згідно з якою днем вручення судового рішення, зокрема, є день вручення судового рішення під розписку.

З матеріалів справи слідує, що ухвалу від 09.11.2018 апелянту направлено 12.11.2018 за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою (01133, м. Київ, бульвар Лесі Україники, 5-А) (штрихкодовий ідентифікатор 445) та вручено 19.11.2018.

З огляду на вказані обставини, датою вручення апелянту ухвали суду від 09.11.2018 є 19.11.2018, а відтак, апелянт мав подати до Київського апеляційного господарського суду відповідну заяву, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, в строк до 29.11.2018 включно.

27.11.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали від 09.11.2018 від апелянта надійшла заява про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги у справі № 921/396/17-г.

У заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження апелянт зазначає про таке:

- закон пов'язує відлік (початок перебігу) строку на апеляційне оскарження з моментом отримання скаржником повного тексту судового рішення, яке він має намір оскаржити, в той час як оспорюване рішення він отримав лише 04.10.2018 і до цієї дати апелянт не міг фактично реалізувати своє право на апеляційне оскарження, оскільки йому не була відома правова позиція суду, на підставі якої він прийняв рішення;

- судове рішення не було отримано апелянтом вчасно не з його вини, адже неотримання не було наслідком відмови апелянта у його отриманні та не у зв'язку з закінченням строку його зберігання, тобто нез'явленням апелянта до пошти за поштовим відправленням, а з інших невідомих апелянту причин;

- апелянт не перевіряв он-лайн реєстр судових рішень, адже не має в своєму штаті юрисконсульта, який би надав на постійній основі правову допомогу апелянту і, зокрема, перевіряв би наявність в он-лайн ресурсі тексту опублікованого судового рішення;

- Єдиний державний реєстр судових рішень лише надає можливість, а не обов'язок ознайомлення з текстом судових рішень, проте апелянт не мав можливості ним скористатися через відсутність у апелянта спеціальних юридичних знань про існування даного реєстру та можливості ним користуватися належним чином;

- подача апеляційної скарги неможлива без своєчасного одержання повного тексту рішення, особливо зважуючи на складність справи, а відтак, несвоєчасне одержання копії повного тексту рішення є поважною причиною пропущення строку апеляційного оскарження, адже перешкоди своєчасного подання апеляційної скарги у цьому випадку є об'єктивними та не залежать від волі апелянта.

Щодо зазначених апелянтом в обґрунтування поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження обставин колегія суддів зазначає таке.

Зі змісту поданої апелянтом заяви слідує, що як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження він фактично посилається на ті самі обставини, що й при зверненні з апеляційною скаргою, а саме на те, що спірне рішенням ним отримано були лише 04.10.2018, проте вказаними обставинам колегією суддів вже було надано правову оцінку в ухвалі від 09.11.2018.

Щодо посилань апелянта на відсутність у нього в штаті юрисконсульта та, відповідно, про відсутність у апелянта спеціальних юридичних знань про існування Єдиного державного реєстру судових рішень та можливості ним користуватися належним чином колегія суддів зазначає таке.

Як слідує зі зімсту ухвали про порушення провадження у справі від 12.12.2017 (а.с. 1-3 т. 2), яку позивачем було отримано 21.12.2017 (а.с. 7 т. 2), судом першої інстанції було доведено до відома сторін, в тому числі і про те, що інформацію щодо руху справи можна дізнатися на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, тобто у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вказані обставини спростовують посилання апелянта на необізнаність його про існування Єдиного державного реєстру судових рішень.

Слід зазначити і про те, що з матеріалів справи слідує, що позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції мав трьох повноважних представників, а саме: ОСОБА_5 (довіреність від 29.01.2018 з терміном дії до 31.12.2018 (а.с. 52 т. 2)), ОСОБА_6 (довіреність від 27.02.2018 з терміном дії до 27.02.2019 (а.с. 97 т. 2)) та ОСОБА_7 (довіреність від 26.03.2018 з терміном дії до 26.03.2019 (а.с. 118 т. 2)) в той час як з Єдиного реєстру адвокатів України (http://erau.unba.org.ua/) слідує, що всі вказані особи є адвокатами, тобто мають юридичну освіту та, відповідно, є обізнаним про наявність Єдиного державного реєстру судових рішень.

Доказів скасування позивачем вказаних довіреностей матеріали справи не містять.

Отже, апелянтом не доведено відсутність у нього юрисконсульта, який би надав на постійній основі правову допомогу апелянту.

Слід зазначити і про те, що, як слідує з матеріалів справи, в день проведення судового засідання, в якому було прийнято оспорюване рішення (25.07.2018), позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 201 т. 2), проте матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем дій до 04.10.2018 з метою отримання будь-яких відомостей про стан розгляду справи.

Водночас у поданому 04.10.2018 до суду першої інстанції клопотанні представник позивача ОСОБА_6 просить суд видати йому рішення, що свідчить про його обізнаність з фактом існування такого рішення.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності підтверджується, що судом було вчинено всіх необхідних дій для своєчасного вручення позивачу оспорюваного рішення, а неотримання його позивачем було наслідком дій самого позивача, що позивачем не вживалося жодних дій щодо отримання будь-яких відомостей про стан розгляду справи, в тоу числі в поряджку, передбаченому ГПК України, в той час як відповідно до приписів п. 4 ст. 13 ГПК України в редакції на дату винесення цієї ухвали кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень ГПК України, сторона наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У ч. 8 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене. Таких висновків щодо поновлення строків оскарження дійшов Верховний Суд України в постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Викладені вище обставини свідчать, що можливість подання апеляційної скарги у встановлений строк залежала виключно від волевиявлення та дій самого апелянта, оскільки він мав можливість бути вчасно обізнаним про результат ухвалення судом рішення і при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, мав можливість і своєчасно подати апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення поданої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ті підстави, які зазначені ним в доданому до апеляційної скарги клопотанні та у відповідній заяві, не підтверджені належними доказами і не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 261 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви Приватного підприємства «ТДТ-Автопром» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у від 25.07.2018 у справі № 921/396/17-г.

З огляду на відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги, суд відмовляє у прийнятті апеляційної скарги Приватного підприємства «ТДТ-Автопром» на рішення Господарського суду міста Києва у від 25.07.2018 у справі № 921/396/17-г.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства «ТДТ-Автопром» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у від 25.07.2018 у справі № 921/396/17-г.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ТДТ-Автопром» на рішення Господарського суду міста Києва у від 25.07.2018 у справі № 921/396/17-г.

3. Повернути Приватному підприємству «ТДТ-Автопром» оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи № 921/396/17-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк