ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" листопада 2018 р. Cправа № 902/517/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", м.Вінниця

про стягнення 33 132 795,40 грн заборгованості

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: Безпалюк Олександр Леонідович, довіреність № 14-72 від 14.04.2017 р. строком на три роки; службове посвідчення № 1741 від 29.08.2014 р. (головний юрисконсульт юридичного департаменту)

відповідача: Бобко Тетяна Євгеніївна, довіреність № 007Др-19-1217 від 19.12.2017 р. є дійсною по 31.12.2018 р.; паспорт НОМЕР_1 виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.08.2005 р.

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про стягнення 33 132 795 грн 40 коп. заборгованості з яких 2 090 420 грн 60 коп. - 3 % річних, 6 697 630 грн 02 коп. інфляційних втрат та 24 344 744 грн 78 коп. пені за договором купівлі-продажу природного газу № 16-100-Н від 30.12.2015 р.

Ухвалою суду від 27.08.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/517/18 в порядку загального позовного провадження та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26.09.2018 р.

11.09.2018 р. на адресу суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № Viz007-СК1407-0918 від 11.09.018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог повністю. В якості додатків до відзиву подано ряд документів.

26.09.2018 р. в підготовчому судовому засіданні з метою подання доказів оголошено перерву до 05.10.2018 р., про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

За результатами підготовчого судового засідання (05.10.2018 р.) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 05.10.2018 р. призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.10.2018 р.

16.10.2018 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2018 р. про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

13.11.2018 р. до суду від ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла відповідь на відзив вих. № 14/4-2957 від 10.11.2018 р., в якій останній не погоджується із запереченнями відповідача викладеними у відзиві та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

16.11.2018 р. представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив вих. № Viz0072-Cк-1814-1118.

Розгляд справи здійснюється із фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору купівлі-продажу природного газу № 16-102-РО від 30.12.2015 р., відповідно до умов якого ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано у власність ТОВ "Вінницягаз Збут" у 2016 р. природний газ оплату за який здійснено останнім здійснено з порушенням строку встановленого Договором.

На підтвердження здійснених проплат та перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача за Договором шляхом проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахунку деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій" позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок ціни позову, довідку по операціях по Договору за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2016 р. та спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 090 420 грн 60 коп. - 3% річних, 6 697 630 грн 02 коп. інфляційних втрат та 24 344 744 грн 78 коп. пені за вказаним Договором.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заявлені позовні вимоги не визнає, та просить суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи, з поміж іншого, наступне:

- умовами укладеного Договору сторонами погоджено, що газ, який продається за Договором використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам. При цьому сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання продавця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП;

- станом на день звернення з позовом до суду оплату отриманого природного газу за договором здійснено в повному обсязі на загальну суму 1 307 945 641 грн 52 коп., наступними платежами: частину вартості природного газу на суму 531 502 893 грн 49 коп. відповідачем оплачено згідно п. 6.2 розділу VI Договору згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП, іншу частину вартості природного газу на суму 776 442 568 грн 03 коп. за рахунок отриманих відповідно до приписів чинної на той час постанови КМУ від 11.01.2015 р. № 20 на підставі спільних протокольних рішень;

- споживачі оплачують вартість спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ відкритий в установах уповноваженого банку постачальника природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки та їх структурними підрозділами;

- кошти перераховуються із поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки та їх структурними підрозділами згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обов'язків, покладених на такого продавця (ПАТ НАК "Нафтогаз України"), 2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи, 3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи, 4) поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки;

- у відповідача по справі відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за отриманий природний газ, постачальник з спеціальними обов'язками отримує грошовий ресурс для розрахунку з продавцем природного газу лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу;

- відповідач самостійно немає можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок Товариства, уповноваженим банком самостійно розподілялись згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховувалися на рахунок позивача;

- підписанням спільних протокольних рішень сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за отриманий природний газ. Тому для стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат необхідно щоб оплата за газ була здійснена поза межами порядку встановленого спільними протокольними рішеннями;

- частина боргу, яка існувала у відповідача перед позивачем це кошти, які держава компенсує відповідачеві за надані незахищеним громадянам пільги та нараховані субсидії, в зв'язку з чим у діях Товариства відсутня вина у не проведені розрахунків в цій частині.

У відповіді на відзив позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими зазначаючи, окрім іншого, слідуюче:

- борг в сумі 531 502 893 грн 49 коп. був оплачений відповідачем власними коштами, його оплата не була врегульована спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20;

- згідно доданого до позову розрахунку заборгованості всі нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат здійснені виключного на суми заборгованості, яка була сплачена відповідачем власними коштами та з порушенням строків розрахунків визначених Договором, а не суми заборгованості, які відшкодовувалися на підставі спільних протокольних рішень;

- звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань можливе лише відносно оплати здійсненої у порядку встановленому спільними протокольними рішеннями. У період з січня 2016 р. по грудень 2016 р. відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості за Договором власними коштами суму 531 502 893 грн 49 коп. - поза межами порядку і строків, встановленими Спільними протокольними рішеннями;

- нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат здійснювалось за періоди прострочень оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків;

- заперечень відповідача про відсутність у нього можливості вплинути на дію алгоритму - зазначене не відповідає умовам Договору, оскільки абз. 2 п. 6.2. Договору визначено, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання позивача.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вважає доводи позивача недоведеним, вказуючи наступне:

- щодо посилань позивача, що борг в сумі 531 502 893 грн 49 коп. було оплачено відповідачем власними коштами та його оплата не була врегульована спільним протокольними рішеннями останнім не взято до уваги, що п. 6.2. Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання продавця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП;

- частину вартості природного газу отриманого за Договором на суму 531 502 893 грн 49 коп. відповідачем оплачено згідно п. 6.2. розділу VI Договору згідно з нормативами розподілу коштів;

- позивачем до позовної заяви долучено довідку по операціям, яка відображає оплати здійснені відповідачем з призначенням платежу, яка підтверджує, що оплату за природний газ, отриманий згідно Договору на суму 531 502 893 грн 49 коп. відповідачем проведено згідно нормативами розподілу коштів, затвердженим постановою НКРЕКП;

- підписанням спільних протокольних рішень сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за отриманий природний газ. Відповідач на виконання умов Спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 30.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (Покупець, Відповідач) укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 16-100-Н (Договір) відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору. Газ, що передається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (а.с. 17-21, т. 1).

Згідно із п.п. 2.1., 2.1.1. Договору постачальник передає споживачу з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. (включно) газ обсягом до 263 935 тис.куб.м. Обсяги газу, що планується передати за Договором можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу.

Відповідно до п. 3.2. Договору приймання-передачі природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

За змістом п. 5.2. Договору ціни за 1000 куб.м. без урахуванням податку на додану вартість тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальним обов'язками (включно) становлять:

- п.п. 5.2.1. Газ, що використовується населенням для приготування їжі та/або підігріву води - 5 214,80 грн (індивідуальне опалення, підігрів їжі та/або підігрів води);

- газ, що використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, підігрів їжу та/або підігрів води): за обсяг, спожитий до 1 200 кубм. природного газу (включно) на період з 01.10.2015 р. по 31.03.2016 р. (включно) - 2 224,80 грн за 1000 кубм., крім того ПДВ 20 %; за обсяг спожитий понад 1 200 куб.м. природного газу (включно) на період з 01.10.2015 р. по 31.03.2016 р. (включно) - 5 214,80 грн за 1000 куб.м., крім того ПДВ 20 %.

Згідно із п. 6.1. Договору оплата планованих обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Пунктом 7.1 Договору сторони погодили за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Також між сторонами підписано ряд Додаткових угод до Договору, зокрема Додаткову угоду № 1 від 31.01.2016 р., № 2 від 29.02.2016 р., № 3 від 31.03.2016 р., № 4 від 30.04.2016 р., № 5 від 06.02.2017 р. якими внесено зміни до Договору щодо обсягів природного газу, що поставляється, ціни газу, порядку та умови проведення розрахунків, строку дії Договору (а.с. 22-28, т. 1).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем у період з січня 2016 р. по вересень 2016 р. передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 1 307 945 461 грн 52 коп. на підтвердження чого у справі містяться обопільно підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі природного газу (а.с. 29-37, т. 1).

За твердженням позивача, відповідач за отриманий газ розрахувався не своєчасно, з порушенням строку визначеного умовами Договору.

На підтвердження здійснених проплат та перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача за Договором шляхом проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахунку деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій" позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок ціни позову, довідку по операціях по Договору (Підприємством "Вінницягаз Збут" ТОВ) за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2016 р., спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України та зведені реєстри актів звіряння проведення розрахунків для погашення заборгованості по пільгах та субсидіях за спожитий природний газ згідно постанови КМУ № 20 (із змінами) від 11.01.2005 р. (а.с. 38-46, 48-51, 52-55, 57-68, 70-73, т. 1.).

Зі змісту долученої позивачем до матеріалів справи довідки по операціях по Договору (Підприємством "Вінницягаз Збут" ТОВ) за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2016 р. слідує, що остаточний розрахунок за переданий у період з січня 2016 р. по вересень 2016 р. природний газ відповідачем проведено - 21.12.2016 р. (а.с. 48-51, т.1).

При цьому, згідно вказаної довідки по операціях по Договору та наявного в справі розрахунку штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних нарахувань розрахунки між сторонами здійснювались двома способами: укладенням Спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку з спеціальним режимом використання у відповідності до п. 6.2. Договору (а.с. 38-46, т. 1).

Зокрема, зі змісту наявних в справі спільних протокольних рішень, підписаних між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахунку деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій" (розділ 1 Спільних протокольних рішень).

При цьому відповідно до зведених реєстрів актів звірки для проведення розрахунків по погашенню заборгованості по пільгам та субсидіям за спожитий природний газ у січні 2016 р., березні-червні 2016 р., лютому-квітні 2016 р., квітні-липні 2016 р., серпні 2016 р. в рахунок погашення заборгованості відповідача за природний газ згідно постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 р. перераховано позивачу суму коштів в розмірі 776 442 568 грн 03 коп. (а.с. 55, 60, 64, 68, 73, т. 1).

Решту оплати отриманого природного газу за Договором в сумі 531 502 893 грн 03 коп. відповідачем на користь позивача проведено з рахунку з спеціальним режимом використання.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором позивачем заявлено до стягнення з останнього 2 090 420 грн 60 коп. - 3% річних, 6 697 630 грн 02 коп. інфляційних втрат та 24 344 744 грн 78 коп. пені.

Суд зауважує, що між сторонами відсутня розбіжність та спір щодо суми поставленого природного газу, суми сплачених коштів за спільними протокольними рішеннями та суми сплачених грошових коштів шляхом проведення оплати із рахунку із спеціальним режимом використання.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Договору між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору купівлі-продажу.

За змістом ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 6.1. Договору з урахуванням змін внесених Додатковою угодою № 3 від 31.03.2016 р. оплата планованих обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем реалізації газу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3,4 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розділом 7 Договору сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання зобов'язань.

Зокрема, пунктом 7.2 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Умовами п. 9.3. Договору визначено, що Строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у томі числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 22.02.2016 р., 22.07.2016 р., 22.08.2016 р. та 22.09.2016 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона 2), Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (сторона 3) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 734, 1953, 2019, 2234, 2440.

Як зазначалось вище, розділом 1 спільних протокольних рішень визначено, що їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахунку деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій".

Розділом 2 спільних протокольних рішень, сторони передбачили порядок проведення взаєморозрахунків. Зокрема, сторона № 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут") перераховує стороні останній (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") кошти за природний газ 2016 року згідно з договором від 30.12.2015 р. № 16-100-Н із записом у графі "призначення платежу": "постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, дата і номер спільного протокольного рішення, за природний газ 2016 р., договір від 30.12.2015 р. № 16-100-Н.

Згідно із розділом 3 спільних протокольних рішень, сторони зобов'язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком, проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 р. № 493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 спільних протокольних рішень визначено, що сторони, що підписали це Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Уряду від 11.01.2005 р. № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Таким чином, сторони, зокрема НАК "Нафтогаз України та ТОВ "Вінницягаз збут", підписавши дані протокольні рішення, узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-100-Н (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2018 р. у справі № 906/1075/17).

На виконання зазначених спільних протокольних рішень, позивачу перераховано кошти за спожитий природний газ в загальній сумі 776 442 568 грн 03 коп. що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами та не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні.

Решту оплати отриманого природного газу за Договором в сумі 531 502 893 грн 03 коп. відповідачем на користь позивача проведено з рахунку з спеціальним режимом використання.

Отже, розрахунки між сторонами договору від 30.12.2015 № 16-100-Н здійснювались двома способами:

1) укладенням спільних протокольних рішень;

2) коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку з спеціальним режимом використання у відповідності до ч. 1 п. 6.2 Договору.

Укладаючи спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

У відповідності до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного порядку постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Водночас відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 р. № 705 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій", у пункті 7 в абзаці 4 слова "за згодою учасників" виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п'яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку. Так, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Враховуючи викладене, підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за Договором № 16-100-Н від 30.12.2015 р.

Отже, сторонами за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20 (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2018 р. у справі № 906/1075/17).

Відтак, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічна правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі № 904/1858/16, від 13.03.2018 р. у справі № 903/61/17, від 13.03.2018 р. у справі № 926/33/17.

Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу (постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 р. у справі № 924/1090/17 та від 18.09.2015 р. у справі № 906/1075/17).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2516 від 30.09.2015 р. (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами) затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки", відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП N 2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

Відповідно до пункту 1.2 укладеного між сторонами Договору на купівлю-продаж природного газу № 16-100-Н від 30.12.2015 р. передбачено, що газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Згідно зі ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Досліджуючи долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заявлених позовних вимог та співставивши його із здійсненими оплатами отриманого газу відповідачем на підставі спільних протокольних рішень та оплат проведених із застосуванням Алгоритму шляхом перерахування коштів із рахунків зі спеціальним режимом використання, які надходять від побутових споживачів, судом встановлено наявність помилок у здійсненні їх розрахунку.

Зокрема, позивачем при здійсненні розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення оплати відповідачем отриманого газу не в повному обсязі враховувалась оплата згідно спільних протокольних рішень за кожен із періодів передачі природного газу, а лише частково переносивши решту погашення оплати у наступні періоди, тоді як в рахунок оплати взято проведенні із застосуванням Алгоритму перерахування коштів із рахунків зі спеціальним режимом використання грошові надходження на які здійснюються в залежності від надходження оплат спожитого природного газу від побутових споживачів.

Зокрема, як вказувалось вище і встановлено судом спільних протокольних рішень підписано між сторонами на суму 776 442 568 грн 03 коп, що свідчить про погашення за їх рахунок вартості природного газу отриманого в січні-лютому 2016 року в повному обсязі (348 046302,23 грн + 242 679 712,81 грн) та частини вартості природного газу поставленого в березні 2016 року (поставлено на суму 235 289 815,24 грн, погашено за рахунок спільного протокольного рішення на суму 185 716 552,99 грн).

Допущені в розрахунку заборгованості помилки в цій частині мали наслідком наявність прострочення оплати отриманого газу відповідачем у періоди, в які останнє відсутнє, враховуючи оплату отриманого газу у дані періоди в повному обсязі згідно спільних протокольних рішень та як результат збільшення суми прострочення оплати природного газу та періодів за які нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Так зі змісту розрахунку позивача слідує наявність заборгованості у період передачі природного газу січня 2016 р. - квітня 2016 р., тоді як з урахуванням оплати газу згідно спільних протокольних рішень та із застосуванням Алгоритму перерахунку коштів з рахунків із спеціальним режимом використання прострочення оплати боргу відповідача у вказані періоди відсутнє.

При цьому, прострочення боржника за результатами здійсненого судом перерахунку розпочинається у періоді щодо отриманого відповідачем природного газу у травні 2016 р. в якому позивачем не вказано прострочення заборгованості відповідача.

Також, як слідує із наданого позивачем розрахунку у нього відсутнє прострочення оплати за поставлений у червні 2016 року природний газ, хоча при перевірці розрахунку судом виявлено прострочення оплати боржником у вказаному періоді.

Оскільки визначення ціни позову, періодів прострочення, розміру заборгованості належить до виключної прерогативи позивача суд за відсутності з його сторони заяв про збільшення розміру позовних вимог виходить із того, що прострочення заборгованості за поставлений природний газ в травні-червні 2016 року відсутнє.

Здійснивши ретельну перевірку наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат щодо оплати поставленого в липні-вересні 2016 року природного газу із урахування наведеного вище, а саме при здійсненні розрахунку останніх спочатку взято суми оплати отриманого газу згідно вищевказаних спільних протокольних рішень та з подальшою оплатою боргу (у випадку не покриття в повному обсязі оплати згідно спільних протокольних рішень) із застосування Алгоритму перерахування коштів із рахунків із спеціальним режимом використання судом виявлено те, що оплата здійснювалась Покупцем із порушенням строків визначених абзацом 2 п.6.1 Договору на купівлю-продаж природного газу № 16-100-Н.

Так, судом встановлено, що вартість поставленого природного газу за договором на купівлю-продаж природного газу № 16-100-Н від 30.12.2015 р. була оплачена з урахуванням раніше зарахованих коштів за спільними протокольними рішеннями шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, за межами строків оплати, встановлених п. 6.1 договору № 16-100-Н від 30.12.2015 р., а саме:

- у липні 2016 року на суму 58 028 256 грн 14 грн була проведена з простроченням платежу в період з 26.08.2016 р. по 03.11.2016 р.;

- у серпні 2016 року на суму 59 674 426 грн 75 грн була проведена з простроченням платежу в період з 26.09.2016 р. по 30.11.2016 р.;

- у вересні 2016 року на суму 56 744 501 грн 84 грн була проведена з простроченням платежу в період з 26.10.2016 р. по 22.12.2016 р.

За результатами перерахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням вказаного судом отримано їх в розмірі: 7 279 794 грн 85 коп. пені, 735 420 грн 47 коп. 3 % річних, 3 469 175 грн 48 коп. інфляційних втрат, який є меншим ніж той, що заявлений позивачем, в зв'язку з чим в задоволенні решти заявлених до стягнення з відповідача 17 064 949 грн 93 коп. пені, 1 355 000 грн 13 коп. 3 % річних, 3 228 454 грн 54 коп. інфляційних втрат слід відмовити з огляду на їх безпідставність.

При здійсненні перерахунку судом взято до уваги розрахунок заборгованості, який наданий позивачем та контррозрахунок заборгованості, який наданий відповідачем в якому дати оплат, суми оплат із застосуванням Алгоритму перерахування коштів із рахунків із спеціальним режимом використання є тотожними між собою.

Зазначені висновки суду щодо можливості стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат у випадку проведення розрахунку за межами строків оплати, встановлених п. 6.1 договору № 16-100-Н від 30.12.2015 р. узгоджуються із позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеною у постановах від 14.08.2018 р. у справі № 924/1090/17, від 18.09.2018 р. у справі № 906/1075/17 тощо.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню судом частково.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

19.11.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", провулок Костя Широцького, 24, м.Вінниця, 21012 (ідентифікаційний код - 39593306) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул.Богдана Хмельницького, 6, м.Київ, 01601 (ідентифікаційний код - 20077720) - 6 866 091 грн 75 коп. - пені, 705 307 грн 19 коп. - 3 % річних, 3 507 385 грн 40 коп. - інфляційних втрат, 166 181 грн 77 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. У стягненні 17 478 653 грн 03 коп. пені, 1 385 113 грн 41 коп. 3 % річних, 3 190 244 грн 62 коп. інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 листопада 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001.

3 - відповідачу - пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012.