СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа № 905/1976/16

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача Мартюхіна Н.О. Геза Т.Д., Шутенко І.А. ОСОБА_4 не з'явився адвокат ОСОБА_5 - на підставі ордеру ДН№014367 від 01.10.2018
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Красносільське", с. Іванівське, Бахмутський район Донецької області (вх. № 512 Д/2)
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від20.07.2018 року (повний текст від 24.07.2018 року)
у справі№905/1976/16 (суддя Зекунов Е.В.)
за позовом до відповідача про за заявою про Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В.В., м. Київ Товариства з додатковою відповідальністю "Красносільське",с. Іванівське, Бахмутський район Донецької області стягнення 11009281,52 грн. ОСОБА_8, м. Бахмут Донецької області заміну сторони виконавчого провадження у справі №905/1976/16

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16 заяву ОСОБА_8 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №905/1976/16 та поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання задоволено частково; замінено сторону (стягувача) ПАТ "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації її правонаступником - ОСОБА_8 у виконавчому документі (наказі) та рішенні суду по справі №905/1976/16.

Не погодившись з ухвалою, постановленою господарським судом першої інстанції, Товариство з додатковою відповідальністю "Красносільське" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, зважаючи на наступне:

- ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» після укладання договору про відступлення права вимоги мало б вирішити питання щодо заміни первісного кредитора в порядку, визначеному чинним законодавством, а саме звернутися із заявою до суду про надання йому статусу правонаступника і одночасно нового стягувача відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 334 Господарського процесуального кодексу України. Між тим цього зроблено не було і ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» не вирішивши питання щодо правонаступництва у встановленому законом порядку, 30.11.2017р. уклало такий же самий договір відступлення права вимоги за кредитним договором із фізичною особою - ОСОБА_8, який поставив питання щодо визнання його правонаступником у виконавчому провадженні;

- на момент укладання договорів про відступлення права вимоги, спір з приводу кредитних правовідносин вже було вирішено, видано судовий наказ про стягнення з ТДВ «Красносільське» заборгованості за кредитом і за таких обставин питання мало вирішуватися лише про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Оскільки предметом спірних договорів є відступлення права вимоги за кредитним договором, а не щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні, у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення заяви;

- спір в даній справі не пов'язаний із здійсненням господарської діяльності, заявник ОСОБА_9 не є суб'єктом господарювання та не є фізичною особою-підприємцем, у зв'язку із чим справа не відноситься до юрисдикції господарського суду, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України;

- первісний стягувач ПАТ «Банк Національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, будучи державним органом, маючи у своєму розпорядженні судовий наказ щодо примусового виконання рішення в даній справі, звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження лише 22.05.2017р., тобто поза межами тримісячного строку, передбаченого ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2018 року, з урахуванням ухвали від 26.09.2018 року про виправлення описки, поновлено ТДВ "Красносільське" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ "Красносільське" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16; встановлено строк до 08.10.2018 для подання іншими учасниками судового процесу відзивів на апеляційну скаргу, в порядку, визначеному ст. 263 ГПК України.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Приписами ч. 5 та 7 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 01.10.2018 року "Про передачу судових справ до Східного та Центрального апеляційного господарських судів" відділом документального забезпечення та контролю здійснено передачу судової справи №905/1976/16, що перебувала у провадженні Донецького апеляційного господарського суду, за відповідним супровідним листом до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 року здійснено розподіл судової справи №905/1976/16 та визначено наступний склад колегії судді для її розгляду: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2018р. прийнято справу №905/1976/16 до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Красносільське" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року на 12.11.2018 о 15:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2018р. оголошено перерву у судовому засіданні у справі №905/1976/16 до 19 листопада 2018 року об 16:15 год.

Представник Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання 19.11.2018р. не з'явився, причини неявки не повідомив.

Представник Товариства з додатковою відповідальністю "Красносільське" в судовому засіданні 19.11.2018р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В процесі розгляду апеляційної скарги від апелянта надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме копії повідомлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛЮС» про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки і застави №213 від 24.09.2018р. та копію повідомлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛЮС» про відступлення права вимоги за договором про надання відновленої кредитної лінії і договорами застави майбутніх врожаїв №212 від 24.09.2018р. В обґрунтування вказаного клопотання, Товариство з додатковою відповідальністю "Красносільське" зазначило, що вищевказані документи не були долучені відповідачем до справи раніше, у зв'язку із тим, що при розгляді справи у суді 1-ї інстанції та при прийнятті оскаржуваної ухвали, зазначені документи були відсутні, а отримані лише 24.09.2018р.

Розглянувши вищевказане клопотання про долучення додаткових доказів, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо залишення його без задоволення, зважаючи на той факт, що вищевказані документи датовані 24.09.2018р., а отже не існували на момент винесення ухвали Господарського суду Донецької області від 20.07.2018р., що унеможливлює застосування апеляційним господарським судом положень ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Представник ОСОБА_8 у судове засідання 19.11.2018р. не з'явився, на електронну пошту суду направив додаткові пояснення, які не приймаються апеляційним господарським судом у зв'язку із тим, що вказаний документ не засвідчено електронним цифровим підписом.

В процесі розгляду апеляційної скарги від ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу місцевого господарського суду просив залишити без змін.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зважаючи на вимоги апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду переглядає ухвалу місцевого господарського суду виключно в оскаржуваній частині, а саме щодо можливості здійснення процесуального правонаступництва в даній справі.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області від 30.08.2016 року у справі №905/1976/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В.В. задоволені частково. З відповідача стягнуто 5053460,00грн. - заборгованості за кредитом, 1568629,10 грн. - заборгованості зі сплати процентів, 57961,60грн. - 3% річних від простроченої суми кредиту, 14246,70грн - 3% річних від простроченої суми процентів, 25085,38 грн. - індексу інфляції за час прострочки по кредиту.

На виконання вказаного рішення були видані накази господарського суду Донецької області від 14.09.2016.

13 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно з п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги від 13.11.2017р. Банк передає (відступає) Новому кредитору своє право вимоги, а Новий кредитор набуває право вимоги та сплачує Банку за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Зокрема, відповідно до умов зазначеного Договору від 13.11.2017р. були відступлені права вимоги до позичальника - ТДВ Красносільське за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012 (надалі - Кредитний договір) та за договором застави майнових прав на врожай майбутнього періоду № 04 3/1-1 від 06.01.2012 та договором застави майнових прав на врожай майбутнього періоду № 04-1802/1-1 від 29.04.2015.

У відповідності до п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги від 13.11.2017р., підтвердженням переходу права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та за договорами застави від Банку до Нового кредитора є день укладання цього договору, але не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів.

В подальшому, 30.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» (Первісний кредитор) та фізичною особою ОСОБА_8 (Новий кредитор) був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступає Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012 та за договором застави майнових прав на врожай майбутнього періоду № 04 3/1-1 від 06.01.2012 та договором застави майнових прав на врожай майбутнього періоду № 04-1802/1-1 від 29.04.2015 з урахувань усіх змін, доповнень та додатків до них.

Відповідно до п. 1.7. договору про відступлення права вимоги від 30.11.2017р. в день підписання Сторонами Договору Первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а Новий кредитор таким, що набув всіх прав Первісного кредитора за Кредитним договором, укладеним з Боржником та Договорами забезпечення, що укладені з Поручителями.

Згідно п.1.8. договору про відступлення права вимоги від 30.11.2017р. Первісний кредитор з дати відступлення права вимоги втрачає будь-які права за Кредитним договором по відношенню до Боржника.

Враховуючи наведені вище обставини, фізична особа ОСОБА_8 звернувся до місцевого господарського суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якою просив:

- замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» його правонаступником - фізичною особою ОСОБА_8;

- визнати поважними причини пропуску та поновити строк на пред'явлення наказу від 14.09.2016р. у справі №905/1976/16 до виконання.

При розгляді вищевказаних вимог, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України суд, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч. 1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено статтею 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. При цьому слід враховувати, що у зв'язку із заміною кредитора в зобов'язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" його правонаступником - фізичною особою ОСОБА_8, з огляду на укладання договору про відступлення права вимоги від 13.11.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер», а також договору про відступлення права вимоги від 30.11.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» та фізичною особою ОСОБА_8.

Фізична особа ОСОБА_8 стверджує, що наявність вищевказаних договорів про відступлення права вимоги від 13.11.2017р. та 30.11.2017р. свідчить, що ОСОБА_8 став новим кредитором у зобов'язанні, що виникло з договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012р. та є достатньою правовою підставою для здійснення процесуального правонаступництва із чим також погодився місцевий господарський суд.

Проте, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із вищевказаним висновком, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Аналіз вищевказаних положень діючого законодавства свідчить, що характерною особливістю зобов'язання, яке виникло на підставі кредитного договору, є наявність спеціального суб'єкту - кредитодавця, яким може бути виключно банк або інша фінансова установа. При цьому, вказаний перелік кредитодавців є вичерпним.

В той же час, фізична особа ОСОБА_8 не є юридичною особою та фінансовою установою, що в світлі приписів Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" свідчить про неможливість здійснення ним операцій з надання фінансових послуг, у зв'язку із чим заявник не може бути кредитодавцем, зокрема за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012р. та як наслідок, набути права, основані на кредитному зобов'язанні.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що неможливість фізичної особи бути кредитодавцем у вищевказаному кредитному зобов'язанні, свідчить про відсутність факту вибуття стягувача як сторони виконавчого провадження, що унеможливлює застосування ч.1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» його правонаступником - фізичною особою ОСОБА_8, у зв'язку із чим відповідна заява ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018р. у справі №909/968/16 та Верховний Суд в постанові від 16.10.2018р. по справі №923/151/17.

Крім наведених вище обставин, судова колегія апеляційного господарського суду приймає до уваги наступне.

Товариство з додатковою відповідальністю "Красносільське" в судових засіданнях повідомило апеляційний господарський суд, що 20.09.2018р. між ОСОБА_8 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛЮС» було укладено договір про відступлення права вимоги згідно якого ОСОБА_8 відступив право вимоги до ТДВ «Красносільське» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012р. При цьому, на теперішній час як ОСОБА_8, так і Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІЛЮС» вимагають повернення боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1Ю/2012/05-7/2-1 від 06.01.2012р.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що факт укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги від 20.09.2018р. між ОСОБА_8 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛЮС», а також факт прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, зумовили виникнення потенційної можливості подвійного стягнення нарахованих сум за зазначеним кредитним договором, що є безумовним порушенням прав відповідача.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими, а також такими, що не мають суттєвого значення, зважаючи на встановлені вище апеляційним господарським судом обставини. При цьому, апеляційним господарським судом встановлено факт неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, зважаючи на приписи ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим доводи апелянта не приймаються до уваги колегією суддів апеляційного господарського суду.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_8 про заміну сторони зі стягувача Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" правонаступником - фізичною особою ОСОБА_8.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Красносільське" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №905/1976/16 - в оскаржуваній частині скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про заміну сторони зі стягувача Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" правонаступником - фізичною особою ОСОБА_8 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Т.Д. Геза

І.А. Шутенко

(У судовому засіданні 19.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 23.11.2018 року).