ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" листопада 2018 р.                                                             Справа № 924/1061/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., розглянувши матеріали за заявою селянського (фермерського) господарства „Нове життя” про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький

встановив:

До господарського суду надійшла заява селянського (фермерського) господарства „Нове життя” про забезпечення позову (до подання позову), в якій заявник просить: заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження та передачу земельної ділянки, архівний кадастровий номер :01:003:0228, загальною площею 19 га, що розташована на території Нетішинської міської ради за межами населеного пункту та на якій розміщені багаторічні насадження (сад), у власність або у користування будь-кому.

Заборонити державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчиняти внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо поділу чи об’єднання з іншою земельною ділянкою нерухомого майна — земельної ділянки, архівний кадастровий номер :01:003:0228 загальною площею 19 га, що розташована на території Нетішинської міської ради за межами населеного пункту та на якій розміщені багаторічні насадження (сад).

Заборонити державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчиняти державну реєстрацію земельних ділянок за заявами будь-яких осіб на основі земельної ділянки, архівний кадастровий номер :01:003:0228, загальною площею 19 га, що розташована на території Нетішинської міської ради за межами населеного пункту та на якій розміщені багаторічні насадження (сад).

Заявник зазначає, що має намір звернутись з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку.

Обгрунтовуючи заяву, посилається на те, що селянське (фермерське) господарство „Нове життя” створене на базі спілки селянських господарств „Нове життя” відповідно до указу Президента України від 3 грудня 1999 року №1529/99 „Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки” для виробництва сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації. СФГ „Нове життя” є правонаступником усіх майнових та немайнових, в тому числі трудових прав та обов'язків реформованої Спілки селянських господарств „Нове життя”, що підтверджується статутом СФГ „Нове життя” зареєстрованим виконавчим комітетом Нетішинської міської ради від 04.05.2000р.

Як видно з Державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ № 001 від 11 липня 1995 року спілці селянських господарств „Нове життя” (м. Нетішин, Славутського району Хмельницької області) Нетішинською міською Радою народних депутатів Славутського району Хмельницької області передано у колективну власність 1635,5 га землі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Землю передано відповідно до рішення Нетішинської міської Ради народних депутатів від 20 червня 1995 року №18. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1. У масив земельних ділянок, переданих ССГ „Нове життя” у колективну власність відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ №001 від 11 липня 1995 року, входить земельна, ділянка, кадастровий номер :01:03:0228, загальною площею 19 га, що розташована на території Нетішинської міської ради за межами населеного пункту та на якій розміщені багаторічні насадження (сад).

Вирішуючи подану заяву, судом враховується таке.

На підтвердження вказаних у заяві обставин, заявник подав: копію державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №001 від 11.07.1995р. та додаток до нього; копію рішення IV сесії Нетішинської міської ради народних депутатів від 15.12.1995р. №14 „Про вилучення та надання у постійне користування земельної ділянки і видачу державного акту АТ „Агробуд”; викопіювання з публічної кадастрової карти України щодо земельної ділянки площею 19 га, (кадастровий номер :01:03:0228), яка розташована на території Нетішинської міської ради за межами населеного пункту та на якій розміщені багаторічні насадження (сад).

Згідно ст. 136 ГПК господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Згідно п. 1 чинної на даний час постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов’язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної Постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов’язання після пред’явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб’єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Крім того в наведеній постанові Пленум Вищого господарського суду України вказує на те, що Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналіз обґрунтувань заходів забезпечення позову про які просить заявник, а також їх мотиви дає підстави дійти висновку, що заявник ще до вирішення спору про право власності просить вжити заходи забезпечення позову зміст яких передбачає визнання судом права власності СФГ „Нове життя” на спірну земельну ділянку.

Крім того з поданих доказів не можливо дійти висновку що спірна земельна ділянка входить в межі земель, яким користується позивач на підставі акту на право колективної власності на землю серії ХМ №001 від 11.07.1995р. Згідно ж зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п. 6, ч. 1 ст. 139 ГПК заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Заявником вказані вимоги фактично не виконані. Натомість запропоновано суду самостійно визначити заходи зустрічного забезпечення. За ч. 7 ст. 140 ГПК суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене судом не здобуто підстав для реалізації права суду на вжиття заходів забезпечення позову до його пред'явлення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

В забезпеченні позову відмовити.

Заяву про забезпечення позову повернути селянському (фермерському) господарству „Нове життя”.

Ухвала набрала законної сили 22.11.2018р.

Згідно ч. 8 ст. 140 ГПК ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена. За ст. 256 ГПК апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В силу ст. 257 ГПК апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Згідно п. 17.5 Перехідних положень ГПК до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя                                                                      Ю.В. Гладюк

Віддрук. 2 прим.:

1- до справи

2- заявнику (29016, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1 - заява з додатками). - рекомендованим з повідомленням