УХВАЛА

м. Київ

30.11.2018Справа № 910/6924/18

Суддя Господарського суду міста Києва Пукшин Л.Г. дослідивши матеріали заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про вжиття заходів до забезпечення позову по справі № 910/6924/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз,9/1)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська,13-15)

про стягнення 403 625 335,22 грн.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про солідарне стягнення з 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" 400 378 811,60 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 11.09.2017, 2 983 291,98 грн. пені, 263 231,65 грн. 3% річних та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем та Відповідачем-1 укладено Договір, проте Відповідач-1 за послуги з балансування за цим Договором не розрахувався. Підставою для нарахування вартості послуг з балансування для врегулювання негативного місячного небалансу Позивачем визначено виявлений негативний місячний небаланс у квітні 2018 року. Пред'являючи вимоги до Відповідача-2, Позивач посилався на наявність між відповідачами агентського договору від 01.04.2018 №01-04/18 (далі - Агентський договір) та те, що Відповідач-2 передає Відповідачу-1 газ природний для переробки його в мінеральні добрива на потужностях публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Одеський припортовий завод".

19.06.2018 від АТ "Укртрансгаз" надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій останнє просило: накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накласти арешт на карбамід, аміак що знаходяться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2018 (суддя Ярмак О.М.): заяву АТ "Укртрансгаз" про забезпечення позову задоволено; до набрання законної сили рішенням у даній справі в межах суми позову 403 625 335,22 грн.: накладено арешт на грошові кошти на рахунках Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накладено арешт на карбамід, що знаходиться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; накладено арешт на аміак, що знаходиться у власності Компанії та ТОВ "Газоторгова компанія"; визначено стягувачем за даною ухвалою АТ "Укртрансгаз", а боржниками - Компанію та ТОВ "Газоторгова компанія".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018: апеляційну скаргу Компанії залишено без задоволення; апеляційну скаргу ТОВ "Газоторгова компанія" задоволено; ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі №910/6924/18 змінено шляхом викладення резолютивної частини у такій редакції:

"1) Заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову задовольнити частково.

2) До набрання законної сили рішенням у даній справі в межах суми позову 403625335,22 грн.:

2.1) Накласти арешт на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

2.2) Накласти арешт на карбамід, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

2.3) Накласти арешт на аміак, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ).

3) Стягувачем за даною ухвалою є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, вул. Кловський узвіз,9/1,).

4) Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2, ). ".

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія" звернулось з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/6924/18 у частині вжиття заходів забезпечення позову щодо Компанії.

За результатами розгляду касаційної скарги ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія" Верховним Судом 10.10.2018 прийнято постанову, якою: касаційну скаргу задоволено частково; скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018; справу №910/6924/18 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

АТ "Укртрансгаз" також звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, при висновках, що не відповідають дійсним обставинам справи, - просить: скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/6924/18; ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 залишити без змін; витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покласти на Відповідача-2.

Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 910/6924/18 за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" та вирішено здійснити перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/6924/18 у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; зупинено дію постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/6924/18.

Постановою Верховного Суду від 14.11.2018 суд частково задовольнив скаргу АТ "Укртрансгаз"; скасував ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018; справу №910/6924/18 направив на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Причиною подання касаційної скарги ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія" на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 з даної справи (за результатами розгляду якої Касаційним господарським судом прийнято постанову від 10.10.2018) було питання про наявність або відсутність підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову щодо Компанії (які були вжиті щодо останньої судами попередніх інстанцій), в інших частинах ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не оскаржувалася жодною із сторін. Причиною ж подання АТ "Укртрансгаз" касаційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 з даної справи стала незгода названого товариства з постановою суду апеляційної інстанції, в якій суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову щодо Відповідача-2. Отже, вимоги та доводи касаційних скарг ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія" та АТ "Укртрансгаз" були різними, однак за результатами розгляду обох касаційних скарг Верховний Суд встановив наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди попередніх інстанцій не здійснили належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та належним чином не встановили, чи співвідносяться заявлені позивачем щодо відповідача-2 заходи забезпечення позову з предметом позовних вимог.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Господарського суду м. Києва №05-23/2034 від 27.11.2018 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №910/6924/17, за наслідками якого, визначено суддю Пукшин Л.Г. для розгляду заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.11.2018 суд прийняв до розгляду заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову та постановив здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обгрунтування поданої заяви про забезпечення Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з огляду на те, що майно, яке належить відповідачу-1 може бути привласнено іншими невстановленими особами, що зробить неможливим в подальшому погашення боргу відповідачем-1.

У заяві про забезпечення позову заявник також посилається на лист-факсограму який отримано 29.05.2018 вх.н. 1001ВХ-18-6009 та у якому зазначено про встановлення наявності залишків готової продукції (в т.ч. карбаміду та аміаку) та те, що 26.05.2018 йому стало відомо, що у порту ПАТ "ОПЗ" відбувається відвантаження готової продукції карбаміду ємністю 50 тис. тон, з яких 33 тис. тон є власністю ТОВ "Всеукраїнська Енерго Компанія", перед цим 25.05.2018 невстановлені особи з корисливих мотивів викрали директора цього товариства, з приводу чого порушено кримінальне провадження №10005093, 24.05.2018 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами на суму понад 52 млн. грн., які були розміщені на рахунку спеціального режиму використання (ПДВ рахунок), про що було порушено кримінальне провадження №0002209.

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суть забезпечення позову полягає саме у наявності об'єктивних побоювань заявника, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Таким чином, посилання заявника на дії невідомих осіб, які намагаються незаконно заволодіти майном відповідача-1, не можуть бути підставою для тверджень про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язань.

Разом з тим, суд звертає увагу, що посилання Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на обставини, які були зазначені в листі-факсограмі вх.№ 1001ВХ-18-6009 від 29.05.2018 є лише оціночними судженнями, інформацією, що не підтверджена належними засобами доказування, та яка не може свідчити про існування реальної загрози невиконання рішення суду по даній справі у випадку задоволення позову.

В частині обгрунтовування заяви про забезпечення позову щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія", заявник посилається на агентський договір №01-04/18 від 01.04.2018, як на наявність зв'язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору.

Так, за твердженням заявника, солідарний обов'язок з оплати послуг балансування природного газу за квітень 2018 року за договором транспортування природного газу № від 11.09.2017, укладеним між позивачем та відповідачем-1, виник у відповідача-2 за агентським договором, який, на переконання позивача, є договором спільної діяльності.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії агентського договору №01-04/18 від 01.04.2018 відповідач-1 зобов'язався приймати від відповідача-2 газ, який належить відповідачу-2, та за винагороду здійснювати його переробку на потужностях ПАТ "Одеського припортового заводу" в мінеральні добрива та їх зберігання.

Тобто, на думку позивача, результатом переробки газу, що належить відповідачу-2 є продукція: аміак та карбамід, наявність та належність цією продукції відповідачу-2, як і заяви відповідача-1 щодо шахрайських дій та відвантаження цієї продукції невстановленими особами, підтверджується матеріалами справи. Водночас позивач є особою, якою надано послуги балансування газу, що є предметом агентського договору та в результаті переробки якого виробляється продукція: аміак та карбамід, і накладення арешту в межах суми позову на грошові кошти відповідачів та на аміак та карбамід що є їх власністю, за вказаних обставин є співрозмірним та адекватним заходом із позовними вимогами, адже у випадку відчуження майна та грошових коштів відповідачів, позивач буде позбавлений можливості отримати плату за надані послуги балансування, що ускладнить або зроблять неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, одна тільки наявність укладеного між відповідача агентського договору, без надання належних доказів наявності у відповідача-2 зобов'язань перед позивачем по оплаті послуг з балансування за договором № , не є достатньою підставою для накладення арешту на кошти та майно відповідача-2 з метою забезпечення позову про солідарного стягнення з відповідача боргу за укладеними між позивачем та відповідачем-1 договором.

Крім того, газ за агентським договором передає відповідач-2 відповідачу-1, а не навпаки. Доказів наявності договірних відносин між позивачем та відповідаяем-2, матеріали оскарження не містять, як і доказів наявності заборгованості відповідача-2 перед позивачем за договором, заборгованість за яким є предметом розгляду у даній справі.

При цьому, позивачем не наведено обґрунтувань на підтвердження того, як імовірні незаконні дії щодо відповідача-1 можуть вплинути на виконання рішення у даній справі щодо нього та відповідача-2, докази взаємовідносин яких з позивачем матеріали оскарження не містять.

Вказане свідчить про відсутність зв'язку між предметом спору, підставою виникнення заборгованості та відповідачем-2 у вказаний послідовності.

З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання відповідачами рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у даній справі, та того, що у випадку невжиття таких заходів щодо відповідачів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

Поряд з цим, судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 18.10.2018 у справі №910/6924/18 було прийнято рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 400 378 811 грн. 60 коп. заборгованості, 2 983 291 грн. 98 коп. пені, 263 231 грн. 65 коп. 3% річних та 616 700 грн. 00 коп. судового збору. У задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" відмовлено.

Станом на момент розгляду даної заяви, у Північному апеляційному господарському суді відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.10.2018 у справі № 910/6924/18, розгляд скарги призначено на 12.12.2018.

Крім вищенаведеного, суд також звертає увагу, що у заяві Акціонерного товариства "Укртрансгаз" не міститься належного обгрунтування, допустимих та належних доказів, які б свідчили про необхідність накладення арешту на кошти, карбамід та аміак відповідачів, без відповідного посилання та підтвердження належності вказаного майна відповідачам (відомостей про наявність рахунків відповідачів), встановленої вартості даного майна (карбамід та аміак), з метою визначення співмірності із заявленими позовними вимогами.

Отже, дослідивши та надавши оцінку поданим заявником матеріалам та доказам в обґрунтування необхідності забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, та враховуючи, що жодних інших мотивів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" заявником не надано, суд приходить до висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів забезпечення позову у зв'язку з недоведеністю підстав.

Поряд з цим суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев'ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об'єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України").

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З урахуванням викладеного, забезпечення права на ефективний спосіб захисту позивача не може виправдовувати втручання у право відповідачів на мирне володіння своїм майном, у зв'язку із задоволенням необґрунтованої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно останніх.

Таким чином, приймаючи до уваги, що в поданій заяві міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, при цьому відсутнє достатнє обгрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов'язані ці витрати з розглядом справи.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз", витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 та касаційної скарги відповідача-1 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 у справі № 910/6924/18 відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про забезпечення позову відмовити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 13-15; ідентифікаційний код 39201974) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул.Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енерго Компанія" (01601, м. Київ. вул. Мечникова 2; ідентифікаційний код 37403140) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у сумі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили 30.11.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.Г. Пукшин