ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2018

Справа № 910/11516/18

За позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії “Надра України” “Західукргеологія” (м. Львів)

До Приватного акціонерного товариства “Інтернафтогазбуд” (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія “Надра України”

(м. Київ)

Про стягнення 80.011,09 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії “Надра України” “Західукргеологія” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства “Інтернафтогазбуд” про стягнення 80.011,09 грн. за Договором № 120/09-70/04ОР оренди (найму) нерухомого майна від 16.04.09.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов вказаного Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.18. відкрито провадження у справі № 910/11516/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Крім того, означеною ухвалою суду залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство Національну акціонерну компанію “Надра України”, визначено учасникам господарського процесу строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, заяв, клопотань.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження в даній справі, направлено на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак, конверт із вказаної адреси із зазначеною ухвалою суду повернувся із відміткою відділення поштового зв’язку про закінчення встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/11516/18.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.09. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія “Надра України” (далі – Орендодавець), від імені та в інтересах якої на підставі Договору доручення № 388/07 від 09.11.07. діє Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії “Надра України” “Західукргеологія” (далі – Повірений) та відповідачем (організаційно-правову форму якого змінено з Закритого акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство) (далі – Орендар) укладено Договір № 120/09-70/04ОР оренди (найму) нерухомого майна (далі – Договір), за умовами якого (п. 1.1) Повірений зобов’язується передати, а Орендар зобов’язується прийняти в строкове платне користування нерухоме майно – нежилі приміщення загальною площею 38,3 кв.м кім. № 38,39, розміщене за адресою: м. Самбір, Львівська обл., вул. Карпенка Карого, 9а (далі – Майно).

Договір є укладеним і вступає в силу після його підписання Орендарем і Повіреним з дати погодження правлінням Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія “Надра України” і діє протягом 1 (одного) року. Зміни і доповнення, пролонгація Договору допускається за умови їх попереднього погодження Орендодавцем і оформлюються відповідною додатковою угодою, підписаною сторонами (пункти 11.1, 11.3 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 07.03.12. строк дії Договору продовжено до 31.12.12.

Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном з дати підписання Повіреним та Орендарем акту приймання-передачі Майна.

Майно за Договором передано відповідачу в оренду за підписаним 16.04.09. між Повіреним та Орендарем актом приймання-передачі.

Розділом 3 Договору сторони погодили наступне.

Орендна плата визначається з урахуванням принципів, встановлених “Методикою розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року, з наступними змінами та доповненнями, і є не нижчою від ринкової ціни у даному регіоні, та становить 685,0 гривень без ПДВ за базовий місяць оренди. Базовий місяць - це місяць проведення експертної оцінки Майна, на основі якої розраховується орендна плата. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до чинного законодавства. Нарахування орендної плати починається з дати підписання Повіреним та Орендарем акту приймання - передачі Майна. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Повіреного в наступному порядку. Авансовий платіж здійснюється в розмірі орендної плати за базовий місяць оренди протягом п’яти банківських днів з моменту підписання Орендарем та Повіреним акту приймання-передачі Майна; Орендна плата - не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди; Остаточний розрахунок здійснюється з урахуванням авансового платежу в строки, визначені в п.3.4.2. даного Договору. Розмір орендної плати підвищується на вимогу Повіреного (або Орендодавця) у випадку зміни ринкових цін на оренду нерухомого майна в даному регіоні, а також у випадку прийняття нових (або внесення змін до діючих) нормативно-правових актів, які регулюють відносини сторін цього Договору. Крім сплати орендної плати, Орендар щомісячно до 15-го числа кожного місяця відшкодовує Повіреному витрати на утримання та обслуговування орендного Майна; витрати на комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, електроенергія, опалення, тощо), пропорційно до площі орендованого Майна та згідно переліку робіт та послуг, що надаються Повіреним; витрати Повіреного по сплаті податку за землю в сумах, вказаних в розрахунках на оплату, що виставляються Повіреним додатково.

За наданими позивачем поясненнями, авансовий платіж відповідачем не оплачувався.

Позивач вказує на те, що у відповідача перед Повіреним виникла заборгованість зі сплати орендної плати та відшкодування комунальних послуг в сумі 80.011,09 грн. за період з червня 2012 року по лютий 2017 року, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків. Цивільні права і обов’язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендар зобов’язаний своєчасно вносити орендну плату за користування приміщенням (п. 4.2 Договору).

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом за наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати та відшкодування комунальних послуг з червня 2012 року по лютий 2017 року становить 80.011,09 грн.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач до матеріалів справи не надав.

З огляду на викладене в сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 80.011,09 грн., а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача з підстав задоволення позову повністю.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Інтернафтогазбуд” (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 25/2; ідентифікаційний код 31031086) на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії “Надра України” “Західукргеологія”(79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8; ідентифікаційний код 01432606) 80.011 (вісімдесят тисяч одинадцять) грн. 09 коп. основного боргу, 1.762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя                                                                                                                        Т.М. Ващенко