ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1913/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Переходов М.В. - на підставі довіреності №б/н від 01.07.2018р.;

Від відповідача: Моісєєв Д.А. - на підставі довіреності №103-13/20 від 10.07.2018р.;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" про стягнення та зобов'язання виконати умови договору,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" (надалі - позивач), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" (надалі - відповідач) заборгованість у розмірі 7 288 721,44грн. та зобов'язати Державне підприємство "Морський торговельний порт Южний" прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. укладеного із позивачем.

У позовній заяві, позивач звернувся до суду із клопотанням (вх.ГСОО№ 2-4561/18) про відстрочення сплати судового збору у справі у зв'язку із тим, що сума судового збору є значною та потрібен час з метою акумуляції коштів на рахунку підприємства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" (зареєстровану за вх. №2066/18 від 07.09.2018р.) було залишено без руху та рекомендовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" надати суду належні докази сплати судового збору за подання позову.

13.09.2018р. за вх.ГСОО№18750/18 Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" було надано до канцелярії Господарського суду Одеської області заяву про усунення недоліків позовної заяви, а саме належні докази сплати судового збору за подання позову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі №916/1913/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на "04" жовтня 2018 р. о 12:20год.

04.10.2018р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2018р. було відкладено підготовче засідання на "06" листопада 2018 р. о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2018р. було закрито підготовче провадження у справі № 916/1913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" про стягнення та зобов'язання виконати умови договору та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "15" листопада 2018 р. о 11:40 год.

В судовому засіданні 18.11.2017р. представником відповідача було надано суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.11.2018р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

02 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» в особі директора Дудки Олега Ігоровича, який діє на підставі статуту (надалі - Постачальник) та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Южний» (надалі - Покупець) було укладено договір №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна договору становить 22 552 203,30 грн. (двадцять два мільйони п'ятсот п'ятдесят дві тисячі двісті три грн. 30 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 3 758 700,55 грн. (три мільйони сімсот п'ятдесят вісім тисяч сімсот грн. 55 коп.)

Згідно із п. 3.1. Договору, покупець оплачує товар за фактом поставки протягом 10 (десять) банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару прямим банківським переводом коштів на рахунок Постачальника згідно з виставленим Постачальником рахунку, оформленим відповідно до рознарядки Покупця.

Відповідно до п. 7.4 Договору, за прострочення оплати вартості поставленої партії товару Постачальник може стягнути з Покупця пеню в розмірі у розмірі 0,5 облікової ставки НБУ, діючої на день платежу від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.

22.03.2018р. року за вих. №205-63/336 від 22.03.2018 року відповідачем на електрону адресу позивача було надіслано Рознарядку на закупівлю товару загальною кількістю 123 одиниці та 70 одиниць.

6 квітня 2018 року відповідно до видаткової накладної №2 та товарно-транспортної накладної №Р2 від 06.04.2018 року відповідачеві було відвантажено частина товару на загальну суму 7 236 480 (сім мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) гривен 00 коп., в тому числі ПДВ - 1 206 080 (один мільйон двісті шість тисяч вісімдесят) гривен 00 коп.

24.04.2018р. року за вих. №2022/04/205/18 відповідачем на адресу позивача було направлено лист в якому повідомлялось, що у зв'язку із реорганізацією будівлі складу ВМТЗ ДП «МТП «Южний» можливості прийняти інший товар згідно договору Т/СН-2/18 від 02.01.2018 ТОВ «Імпорт Партс Трейд» немає можливості. Також, в зазначеному листі ставилося питання розглянути можливість продовження строку дії Договору до 31.12.2018 року.

24.05.2018р. року за вих. №48/1 ТОВ «Імпорт Партс Трейд» повідомив відповідача про свою згоду відносно пропозицій викладених у листі Відповідача від 24.04.2018 року за вих. №2022/04/205/18, проте, позивач так і не отримав за фактично відвантажений товар кошти в розмірі 6 236 480 (сім мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) гривен 00 коп., в тому числі 1 206 080 (один мільйон двісті шість тисяч вісімдесят) гривен 00 коп.

01.07.2018 року між Позивачем (ТОВ «Імпорт Парте Трейд») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична Фірма «Мацко та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги з питання представництва інтересів Позивача пов'язаних в регулюванні заборгованості за укладеним Договором про закупівлю товару.

12.07.2018 року ТОВ «ЮФ «Мацко та Партнери» на адресу ДП «МТП «Южний» спрямувало вимогу про виконання договірних зобов'язань за договором №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів від 02.01.2018р. та письмове повідомлення про заплановане відвантаження товару (двигун Liebherr d9408tiea4) на 13.07.2018 року.

Однак, відповідачем відповіді на вищезазначені пропозиції позивача надано не було, та заборгованість в розмірі 7 236 480 (сім мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят)грн. 00 коп., в тому числі ПДВ - 1 206 080 (один мільйон двісті шість тисяч вісімдесят) грн. 00 коп. не була погашена, а інший товар згідно Договору про закупівлю товару - двигун liebherr d9408tiea4 загальною вартістю 7 502 946 (сім мільйонів п'ятсот дві тисячі дев'ятсот сорок шість) гривень 00 коп. не був прийнятий Відповідачем відповідно до умов Договору про поставку товару укладеного між сторонами.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" заборгованість у розмірі 7 288 721,44 грн. та зобов'язати Державне підприємство "Морський торговельний порт Южний" прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. укладеного із позивачем.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними договору №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів від 02.01.2018р.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В підтвердження передачі товару за договором позивачем надано суду належним чином засвідчені копії видаткової накладної №2 та товарно-транспортної накладної №Р2 від 06.04.2018 року

Вищезазначені накладні містять печатки та підписи уповноважених осіб відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві, відповідач в порушення вищезазначених приписів закону та укладених договорів, договірні зобов'язання щодо оплати за товар не виконані, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у загальній сумі 7 236 480,00 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сама заборгованості за отриманий товар за договором поставки, в розмірі 7 236 480,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 52 241,44грн. - пені.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 7.4 Договору, за прострочення оплати вартості поставленої партії товару Постачальник може стягнути з Покупця пеню в розмірі у розмірі 0,5 облікової ставки НБУ, діючої на день платежу від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені річних наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв'язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги позивача про зобов'язання ДП «Морський торгівельний порт «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Парте Трейд», господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зазначено, передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (чч. 1, 2 ст.712 ЦК).

Положеннями чч.1, 2 ст.692 ЦК передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищезазначене, господарський суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про зобов'язання ДП «Морський торгівельний порт «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Парте Трейд».

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" про стягнення та зобов'язання виконати умови договору - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт Южний" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" (65003, м. Одеса, вул. Миколи Гефта, буд. 1/5; ) 7 236 480 /сім мільйонів двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят/ грн. 00 коп. - суми основного боргу, 52 241 /п'ятдесят дві тисячі двісті сорок одну/ грн. 44 коп. - пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 112 442 /сто дванадцять тисяч чотириста сорок дві/ грн. 82 коп.

3. Зобов'язати Державне підприємство "Морський торговельний порт Южний" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13; ) прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018 року укладеного з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпорт Партс Трейд" (65003, м. Одеса, вул. Миколи Гефта, буд. 1/5; ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст рішення складено 26 листопада 2018 р.

Суддя С.Ф. Гут