ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа №914/802/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Лагутіна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства ПС Компані, вих № 20/07Ас-Н від 16.08.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.07.2018, повний текст рішення складено 06.07.2018

у справі № 914/802/18 (суддя Кітаєва С.Б.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) Шахта Надія, с. Сілець Сокальського району Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства (далі - ПП) ПС Компані, м. Червоноград Львівської області

про стягнення 31 963, 38 грн,

за участю:

від позивача: не зявився (належно повідомлено),

від відповідача: адвокат ОСОБА_2 (ордер серії ЛВ № 045075 на надання правової допомоги від 12.11.2018).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

У судовому засіданні 20.11.2018 здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ст. 222 ГПК України.

Хід розгляду апеляційної скарги викладено у відповідних ухвалах суду. В судовому засіданні 13.11.2018 оголошено перерву до 20.11.2018 р.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позивач в судове засідання не зявився, 19.11.2018 подав клопотання про розгляд справи без участі його представника (вх. суду від 19.11.2018 № 01-04/703/18), з огляду на зайнятість в судовому засіданні Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1340/4998/18.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позивачем 05.11.2018 суду апеляційної інстанції подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії витягу з журналу реєстрації одержувачів вугілля, які на його думку підтверджують поставку 13.10.2016 відповідачу 20 тонн вугілля (а.с.194-198).

В судовому засіданні 13.11.2018, за участю представників обох сторін, оголошувалась перерва до 20.11.2018 та суд зобовязав сторін подати для огляду в судове засідання оригінал товарно-транспортної накладної № 1318 від 03.10.2016.

19.11.2018 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх. суду від 19.11.2018 № 01-04/702/18), в якому останній зазначає, що суд першої інстанції оглянув в судовому засіданні оригінали документів, у тому числі і товарно-транспортну накладну № 1318 від 03.10.2016, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне рішення. З огляду на те, що відповідач не заперечує факт отримання вугілля згідно з договором купівлі-продажу на загальну суму 338 000, 00 грн, позивач просить суд зобовязати апелянта надати суду для огляду в судове засідання оригінали товарно-транспортних накладних на одержання від ПАТ «Шахта «Надія» вугілля на загальну суму 338 000, 00 грн.

Відповідач 20.11.2018 подав суду додаткове пояснення (вх. суду від 20.11.2018 № 01-04/759/18), в якому зазначав, що у його розпорядженні наявна лише копія товарно-транспортної накладної № 1318 від 03.10.2016, яка долучена позивачем до позовної заяви. А оплату за товар відповідач проводив відповідно до п. 4.1 договору купівлі-продажу вугілля. Крім того, вказує, що позивачем не долучено до матеріалів справи рахунку або накладної за спірний обєм вугілля, які позивач мав би надати відповідачу згідно з договором.

Розглянувши клопотання позивача про витребування у відповідача доказів, а саме, товарно-транспортних накладних на одержання ним від ПАТ «Шахта «Надія» вугілля на загальну суму 338 000, 00 грн, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи таке. Предметом позову є стягнення 25 500, 00 грн за поставку 13.10.2016 позивачем відповідачу 20 тонн вугілля. Сторонами у справі не заперечується факт поставки позивачем вугілля на суму 338 000, 00 грн та його оплата відповідачем. Відтак необхідність у витребуванні вищевказаних доказів, які не входять в предмет доказування та не заперечується сторонами у даній справі, відсутня.

Як вказано вище, відповідачем до апеляційної скарги долучено копію договору про надання транспортних послуг № 05/09/2016 від 05.09.2016 та акти здавання-приймання наданих послуг від 30.09.2016 та від 10.10.2016, а позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії витягу з журналу реєстрації одержувачів вугілля.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даного спору судом першої інстанції та їм надавався строк для подання доказів та заперечень. В судовому засіданні 13.11.2018 представник позивача вказувала, що копія витягу з журналу реєстрації одержувачів вугілля не була подана суду першої інстанції, оскільки відповідач не заперечував проти факту поставки 13.10.2016 вугілля в кількості 20 тонн. Колегія суддів відхилила вказані доводи як необґрунтовані, оскільки в силу ст. 80 ГПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Відтак сторони, подаючи додаткові докази суду апеляційної інстанції, в порушення ч. 3 ст. 269 ГПК України не подали доказів обєктивної неможливості їх подання суду першої інстанції, отже такі не приймаються апеляційним судом до розгляду.

3. Короткий зміст позовних вимог.

27.04.2018 ПАТ Шахта Надія звернулась з позовом до ПП ПС Компані про стягнення 31 963, 38 грн, з яких 25 500, 00 грн основного боргу, 5 329, 50 грн інфляційних втрат та 1 133, 88 грн 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договору купівлі-продажу вугілля № 20/07-148 від 20.07.2018 в частині своєчасності оплати за поставлене вугілля, в результаті чого утворилася заборгованість, на яку позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати та 3% річних. 03.07.2018 позивачем подано суду першої інстанції заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме: 3% річних та інфляційних нарахувань на загальну суму 6 463, 38 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь 25 500, 00 грн основного боргу за поставку 13.10.2016 р. 20 т вугілля по т.т.н. 1318 від 03.10.2016 р. (а.с. 99).

4.Короткий зміст судового рішення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.07.2018 у справі № 914/802/18 прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення 1 133, 88 грн 3% річних та 5 329, 50 грн інфляційних втрат та закрито в цій частині провадження. Позовні вимоги задоволено частково та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 25 500, 00 грн боргу, 1 405, 69 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 655, 663, 691, 692 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 174, 179, 181, 193, 231 Господарського кодексу України (надалі ГК України), і зроблено висновок, що позивачем виконано обовязок щодо поставки вугілля в кількості 280 т на загальну суму 364 000, 00 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: № 1240 від 12.09.2016, на підставі якої поставлено 160 т вугілля на суму 208 000, 00 грн; № 1318 від 03.10.2016 на підставі якої поставлено 120 т вугілля на суму 156 000, 00 грн. Суд вказав, що товар отримано директором ПП «ПС Компані» ОСОБА_3 на підставі довіреностей №1 від 12.09.2016 та № 2 від 03.10.2016. В той час, як відповідачем здійснено оплату за поставлений товар частково на загальну суму 338 000, 00 грн, отже наявна заборгованість в сумі 25 500, 00 грн. Крім того, судом прийнято відмову позивача в порядку ст. 46 ГПК України від заявлених ним нарахувань на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (5 329, 50 грн інфляційних втрат та 1 133, 88 грн 3% річних) та в цій частині закрито провадження у справі.

Судове рішення в частині закриття провадження у справі сторонами не оскаржується.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

ПП ПС Компані не погоджується з ухваленим рішенням суду в частині задоволених вимог, вважає його незаконним та прийнятим з неповним зясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт підтверджує укладення з позивачем договору купівлі-продажу вугілля № 20/07-148 від 20.07.2017 та не заперечує проти факту отримання у власність 260 т вугілля по 1 300, 00 грн за 1 тонну на загальну суму 338 000, 00 грн, зазначає про його оплату в повному обсязі. Однак скаржник заперечує проти поставки 20 тонн вугілля згідно з товарно-транспортною накладною № 1318 від 03.10.2016, яка відбулась 13.10.2016. Вказує, що підпис ОСОБА_3 у графі відповідальної особи, яка прийняла вантаж у товарно-транспортній накладній № 1318 від 03.10.2016 візуально не збігається з підписами ОСОБА_3 на довіреності та договорі купівлі-продажу вугілля, вважає, що суд не дослідив вказані обставини. Крім того, зазначає, що відповідно до п. 2.1. договору поставка вугілля здійснювалась відповідачем. Для реалізації п. 2.1 договору відповідачем з ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про надання транспортних послуг № 05/09/2016 від 05.09.2016 автомобілем RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1, який вказано в товарно-транспортних накладних. Проте, згідно з актами виконаних робіт за даним договором, перевізник не здійснював перевезення вантажів 13.10.2016. Відповідач долучив до апеляційної скарги копію договору про надання транспортних послуг та акти здавання-приймання наданих послуг від 30.09.2016 та 10.10.2016. Також вказує, що позивачем 03.07.2016 до матеріалів справи було долучено додаткове правове обґрунтування позовних вимог, яке відповідачем було отримано 04.07.2018, тобто після прийняття рішення у даній справі. У даному обґрунтуванні позивач посилається на податкові накладні, як на факт здійснення спірної поставки, поряд з цим, сам вказує, що загальна сума сплачених коштів по кожній накладній відповідає фактично сплаченій відповідачем сумі. Отже скаржник оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог (25 500, 00 грн боргу), просить його скасувати та прийняти нове, про відмову в їх задоволенні.

27.09.2018 на адресу апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що про невизнання відповідачем основного боргу товариство дізналось з апеляційної скарги. Звертає увагу на безпідставність посилання скаржника на акт здавання-приймання наданих послуг від 10.10.2016, оскільки такий не може бути доказом перевезення товару, яке відбулось 13.10.2016, тобто після оформлення акту. Таким чином, вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують факту поставки 13.10.2016 р. відповідачу вугілля в кількості 20 тонн по т.т.н. № 1318 і не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду. Просить залишити рішення Господарського суду Львівської області від 03.07.2018 без змін, апеляційну скаргу без задоволення (а.с.175-179).

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

20.07.2016 ПАТ Шахта Надія (далі - продавець) та ПП ПС Компані (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу вугілля, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобовязується поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах даного договору (а.с. 22).

Марки, базові характеристики якості та базова ціна вугілля, період поставки, обсяги, зміна ціни, реквізити вантажоотримувача та вантажовідправника вугілля, яке буде поставлятись за цим договором, визначаються у додатках до цього договору, які є його невідємною частиною (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 - 2.3 договору поставка вугілля здійснюється власним транспортом покупця. Усі витрати повязані із послугами із організації перевезень проводяться за рахунок покупця. Строк поставки - 7 днів з моменту узгодження ціни на товар та надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця якщо передоплата не перевищує узгодженої суми. Днем виконання зобовязання продавцем вважається дата прийняття вугілля до перевезення.

Згідно з п. 4.1 договору оплата вугілля у відповідності з її ціною, вказаною у рахунках та/або накладних здійснюється покупцем у формі повної попередньої оплати перерахунку належних коштів на уточнений банківський рахунок продавця.

Сторони також погодили, що зміни та доповнення до даного договору можуть бути внесені за взаємною угодою сторін шляхом Додаткової угоди в письмовій формі (п.7.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до моменту остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2016 року. А в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобовязань (п. 7.3 договору).

20 липня 2016 року сторонами також укладено додаткову угоду № 1 до договору, в якій визначено базові характеристики якості, ціну - 1 300, 00 грн за одну тонну, період поставки - вересень 2016 року.

Наявність договірних стосунків не заперечується сторонами.

Підставою звернення позивача до суду слугувала несплата відповідачем поставленого позивачем 13.10.2016 вугілля в кількості 20 тонн на суму 25 500, 00 грн. На підтвердження поставки товару позивачем долучено до позовної заяви товарно-транспортну накладну №1318 від 03.10.2016 та довіреність № 02 від 03.10.2016 (а.с. 31-32).

Позивачем 05.12.2016, 26.02.2018 та 14.04.2018 надсилались відповідачу претензії щодо наявної заборгованості в сумі 25 500, 00 грн, однак відповіді на них матеріали справи не містять.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України та ч. 1 ст. 909 ЦК України договором перевезення вантажу є договір, за яким одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Цей вид договорів укладається в письмовій формі. Так, згідно з ч. 2 ст. 307 ГК України та ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем виконано обовязок щодо поставки 13.10.2016 вугілля в кількості 20 тонн на суму 25 500, 00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 1318 від 03.10.2016, яка підписана уповноваженою особою ПП «ПС Компані» - директором ОСОБА_3 на підставі довіреності №2 від 03.10.2016.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Як вказувалось вище, 20.07.2016 сторонами у справі уклали договір купівлі-продажу вугілля, в якому позивач зобовязався поставити та передати у власність відповідачу вугілля, марка якого, характеристики якості, ціна, період поставки, обсяг повинні визначатись у додатках до договору, а відповідач повинен оплатити товар та доставити його власним транспортом, поставка впродовж 7 днів з моменту узгодження ціни на товар та надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Предметом спору є поставка 13.10.20106 р. 20 тонн вугілля згідно з товарно-транспортною накладною № 1318 від 03.10.2016 на суму 20 500, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять додаткової угоди до договору купівлі-продажу вугілля № 02/07-148 від 20.07.2016, в якій сторони узгодили б марку, базові характеристики якості та базову ціну вугілля, обсяги, у разі наявності зміну ціни, реквізити вантажоотримувача та вантажовідправника для поставки вугілля впродовж жовтня 2016 року. Сторонами лише укладалась додаткова угода № 1 від 20.07.2016 для поставки вугілля впродовж вересня 2016 року, однак вона не може поширюватись на поставку товару в жовтні 2016 року.

Договором купівлі-продажу не передбачено необхідних відомостей та ціни вугілля для його поставки. Також позивачем не надано суду рахунків та/або накладних із зазначенням ціни вугілля на виконання умов п. 4.1 договору. Отже сторонами не погоджено істотних умов поставки вугілля впродовж жовтня 2016 року.

Відповідно до пп. 11.1 п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/25680 (далі - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись субєктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, імя, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Обставини справи свідчать, що сторони засвідчували господарські операції по поставці вугілля по укладеній угоді шляхом складання товарно-транспортної накладної.

Поряд з цим, товарно-транспортна накладна № 1318 від 03.10.2016 не відповідає наведеним вимогам Правил, оскільки вона складена не на кожну партію поставки вугілля, а фактично вписано усі партії поставок протягом жовтня 2016 р., не зазначено П.І.Б. водія який прийняв вантаж до перевезення, також в ній не вказано найменування перевізника та/або експедитора, зазначено лише номерний знак автомобіля, а марку, модель, тип не вказано, повну адресу пунктів навантаження та розвантаження також не вказано, кількість вантажу в накладній надруковано 250 тонн, а прописом написано 120 тонн, не зазначено основних характеристик та ознак вугілля, які надають можливість однозначно його ідентифікувати.

Враховуючи невідповідність товарно-транспортної накладної вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає підставними доводи апелянта щодо поставки йому 13.10.2016 вугілля в кількості 20 тонн по т.т.н. № 1318 від 03.10.20106 р., а також дійшла висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення 25 500, 00 грн основного боргу належить скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Також слід зазначити про обґрунтованість доводів відповідача щодо безпідставності посилань позивача на податкові накладні, як на факт здійснення спірної поставки 13.10.2016 на суму 25 500, 00 грн, оскільки перш за все, податкові накладні не є первинним бухгалтерськими документами та не підтверджують факт здійснення господарської операції. Більше того, позивачем зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні на загальну суму 338 500, 00 грн, сплата яких підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 33-37).

Крім того, слід визнати необґрунтованими твердження позивача, що судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто оригінал товарно-транспортної накладної № 1318 від 03.10.2016, оскільки з протоколу судового засідання від 26.06.2018 вбачається, що позивач вказав про наявність оригіналів документів, однак суд оглянув лише оригінал претензії від 05.12.2016 (а.с.76-78). Позивач на вимогу апеляційного господарського суду не надав для огляду оригінал товарно-транспортної накладної № 1318 від 03.10.2016.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

8. Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача та підлягає до відшкодування з позивача на користь відповідача 2 643, 00 грн судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 252, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.07.2018 у справі № 914/802/18 про стягнення з Приватного підприємства «ПС КОМПАНІ» на користь Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» 25 500, 00 грн боргу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» ідент. код 00178175, місцезнаходження: 80086, Львівська область, Сокальський район, с. Сілець на користь Приватного підприємства «ПС КОМПАНІ» ідент код. 36518451, місцезнаходження: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Львівська, 44 - 2 643, 00 грн судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.11.2018.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Скрипчук О.С.