ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2623/18

Суддя Господарського суду Одеської області Погребна К.Ф., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Лєкол" про забезпечення позову від 23.11.2018 за вх. № 2-5947/18 по справі №916/2623/18

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю „Лєкол" (67560, Одеська область, Лиманський район, с. Ілічанка, вул. Шкільна, 3, )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Одеській машинобудівельний завод» (65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 141, )

про стягнення 93 362,49грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лєкол" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одеській машинобудівельний завод» про стягнення 93 362,49грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання телекомунікаційних послуг №03041517 від 03.04.2015р.

Разом із позовною заявою до господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю „Лєкол" було подано заяву про забезпечення позову (вх.№2-5947/18), в якій заявник просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Лєкол" до Публічного акціонерного товариства «Одеській машинобудівельний завод» про стягнення 93 362,49грн. шляхом накладання арешту на всі банківські рахунки відповідача Публічного акціонерного товариства «Одеській машинобудівельний завод».

При цьому, в обґрунтування заяви позивач зазначає, що необхідність вжиття заходів до забезпечення вказаного позову обумовлена тим, що невжиття заходів забезпечення позову, в разі задоволення позовної заяви, може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки відповідач по даній справі тривалий час, відмовляється усупереч його договірному зобов'язанню в добровільному порядку сплатити заборгованість за надані послуги.

Суд, дослідивши подану позивачем заяву про забезпечення позову, зазначає наступне:

Згідно зі ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку, що заява позивача не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Поряд з цим, суд звертає увагу заявника, що факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань за спірним договором №03041517 від 03.04.2015р. не може бути підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов'язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому твердження позивача, не є безспірними.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову по справі №916/2623/18, у зв'язку з чим у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Лєкол" слід відмовити.

Керуючись ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Лєкол" про вжиття заходів забезпечення позову за вх.№2-5947/18 від 23.11.2018р. по справі №916/2623/18 - відмовити.

Ухвала набирає чинності в порядку, визначеному ст.235 ГПК України та окремо від рішення не оскаржується.

Суддя К.Ф. Погребна