ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Справа № 918/55/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

прокурора: Безпалов А.В.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" на рішення господарського суду Рівненської області 03.05.2018р. у справі №918/55/18, ухвалене суддею Марачем В.В., повний текст складено 08.05.2018р.

за позовом Заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в особі Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне Управління Державної фіскальної служби у Рівненській області

про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення

Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал", в якій, посилаючись на порушення умов Договору оренди №00033 від 05.10.2010 року щодо сплати орендної плати, просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 0,3520 га по вул. Вінницькій, 60 у м. Рівне, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування виробничої бази, укладений 05.10.2010р. між Рівненською міською радою та ТОВ - фірма "Дедал", зареєстрований у Державному реєстрі земель за №00033 та зобов'язати повернути Рівненській міській раді за актом приймання - передачі земельну ділянку площею 0,3520 га, нормативно - грошовою оцінкою 3 136 178,01 гривень, к.н. :01:021:0195, що була передана в оренду згідно Договору оренди землі від 05.10.2010р., укладеного між Рівненською міською радою та ТОВ - фірма "Дедал" у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 р. у справі №918/55/18 позов заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради задоволено. Розірвано договір оренди земельної,ділянки площею 0,3520 га по вул. Вінницькій, 60 у м. Рівне, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування виробничої бази, укладений

05.10.2010 р. між Рівненською міською радою та ТзОВ - фірма «Дедал», що зареєстрований 19.04.2011 року у Державному реєстрі земель за № 00033.

Зобов’язано ТзОВ - фірма «Дедал» повернути Рівненській міській раді за актом приймання-передачі земельну ділянку площею 0,3520 га, нормативно-грошовою оцінкою 3 136 178, 01 грн., к.н. :01:021:0195, що була передана в оренду згідно договору оренди землі від 05.10.2010 року, укладеного між Рівненською міською радою та ТзОВ - фірма «Дедал» у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Рівненської області Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області по справі №918/55/18 від 03.05.2018 р., відкрити апеляційне провадження, прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення господарського суду Рівненської області по справі №918/55/18 від 03.05.2018 р. та скасувати рішення господарського суду Рівненської області по справі №918/55/18 повністю.

В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що при розгляді справи в місцевому господарському суді не взято до уваги, що при укладанні договору від 05.10.2010 р. оренди земельної ділянки площею 0,3520 га між Рівненською міською радою та ТзОВ - фірма «Дедал», по вул. Вінницькій, 60 у м. Рівне, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування виробничої бази, на додатку до договору - плані земельної ділянки виділеній товариству, вказані об’єкти нерухомого майна, що належать ТзОВ - фірма «Дедал» і розміщені на цій ділянці. На плані ділянки схематично вказано п’ять об’єктів нерухомого майна товариства загальною площею 980 кв.м. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано об’єкти незавершеного будівництва складське приміщення для збереження плитних матеріалів площею 453 м. кв та складське приміщення площею 55 м. кв., власником якого є ТзОВ - фірма «Дедал» (додаток 3).

Положеннями ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на будівлю, до особи, яка набула право власності на будівлю, розміщеній на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. В прийнятому судом рішенні вилучається вся земельна ділянка площею 0,3520 га без врахування цієї норми кодексу, площі нерухомого майна товариства та норм території, що виділяються для обслуговування цих об’єктів, без виділення земельних ділянок під об’єктами нерухомості та присвоєння їм кадастрових номерів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 р., відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" та призначено розгляд справи на 26.09.2018 р.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/55/18 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В., суддя Маціщук А.В.

У судовому засідання 26.09.2018 р. колегією суддів оголошено перерву до 03.10.2018 р., про що було винесено ухвалу.

У відповідності до абз. 3 п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 р. в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018 “Про комісію для передачі судових справ та матеріалів” згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018 до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" у справі №918/55/18.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/55/18 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2018 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 року у справі № 918/55/18 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. та призначено розгляд апеляційної скарги.

16.08.2018 р. на адресу апеляційного господарського суду від Заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить апеляційний суд рішення господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 р. по справі №918/55/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2018 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне Управління Державної фіскальної служби у Рівненській області та відкладено розгляд апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор Безпалов А.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 р. у справі №918/55/18 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники Рівненської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дедал» та Головне Управління Державної фіскальної служби у Рівненській області не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, проте про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи. Судова колегія визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ТзОВ фірма "Дедал", в якій, посилаючись на порушення умов Договору оренди №00033 від 05.10.2010 року щодо сплати орендної плати, просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 0,3520 га по вул. Вінницькій, 60 у м. Рівне, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування виробничої бази, укладений 05.10.2010р. між Рівненською міською радою та ТзОВ фірма "Дедал" та зобов'язати відповідача повернути Рівненській міській раді за актом приймання - передачі вищезазначену земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду.

05.10.2010 року між Рівненською міською радою (Орендодавець) та ТзОВ - фірма "Дедал” (Орендар) було укладено Договір оренди землі (Договір), за умовами якого, Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування виробничої бази, яка знаходиться у м.Рівне по вул. Вінницькій, 60 (п. 1 Договору).

Договір зареєстрований, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 квітня 2011 року за №00033.

Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3 520м2, за рахунок земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 726 893, 40 грн. (п. 5 Договору).

Згідно п. 8 Договору, договір оренди укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 Договору, сторони визначили, що орендну плату Орендар сплачує Орендодавцю виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 21 806, 80 грн., що становить 3,00% від нормативної грошової оцінки.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 11 Договору).

Відповідно до п.п. 15, 16 Договору, земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування виробничої бази. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування виробничої бази.

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є рішення Рівненської міської ради від 21.08.2007р. № 1001 (п. 18 Договору).

Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п.20 Договору).

Згідно з п. 21 Договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 36 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

На виконання умов вищезазначеного договору між сторонами було підписано акт приймання - передачі земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,3520 га, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Вінницька, 60.

Натомість, орендар здійснював користування земельною ділянкою недобросовісно, порушуючи тривалий час умови договору щодо своєчасного та у повному обсязі внесення орендної плати за землю. Таким чином, підставою для розірвання договору оренди землі є несплата відповідачем всупереч умовам договору з 2013 року орендної плати за користування земельною ділянкою. Станом на 31.12.2017р. заборгованість ТзОВ фірми «Дедал» по орендній платі становить 203 889, 26 грн. відповідно до інформації Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.12.2017 року.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання договору оренди від 05.10.2010 року, враховуючи при цьому наступне.

Як зазначає стаття 14 Конституції України, стаття 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право користування земельною ділянкою наряду з правом власності на земельну ділянку є формою реалізації суб’єктами земельних відносин права на землю відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", у редакції, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної га комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно статті 1 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (абз. 5 ст. 24 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 1 статті 96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За змістом пункту "д" статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Враховуючи зміст статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі", основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, як зазначав у п. 2.23 постанови № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" Пленум Вищого господарського суду України доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Неналежне виконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки достовірно встановлено судом, всупереч умовам договору оренди та приписам статті 96 ЗК України, без належних на те підстав, систематично не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою, що свідчить про порушення істотних умов договору, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди землі від 05.10.2010 року.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача повернути Рівненській міській раді за актом приймання - передачі вищезазначену земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду, апеляційний вважає їх помилковими, з урахуванням наступного.

15.07.1999 р. між Колективним підприємством фабрика «Універсалмеблі» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю – фірма «Дедал» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Відповідно до п.1.1. договору продавець передає покупцеві складське приміщення незавершене будівництво, що розташоване в м.Рівне, вул. Вінницька, 60, а покупець приймає це приміщення і суму його вартості 16 856 грн. перераховує Рівненському відділенню Державного казначейства на р/рахунок 251 263 в АППБ «Аваль» м.Рівне, МФО 333227, код 22586331.

Згідно п.1.2. договору продавець передає покупцеві: складське приміщення для зберігання плитних матеріалів, незавершене будівництво, площею 453 кв.м., висотою 6,4 м., будівельним об’ємом 2889,00 куб.м., одноповерхове, фундамент збірний залізобетонний, стіни залізобетонні збірні, перекриття збірні залізобетонні, перегородки цегляні, по акту прийому-передачі після підписання сторонами цього договору.

Згідно акту прийому-передачі складського приміщення незавершеного будівництва від 30.12.1999року Колективне підприємство фабрика «Універсалмеблі» передає Товариству з обмеженою відповідальністю – фірмі «Дедал» складське приміщення незавершеного будівництво по вул.. Вінницька, 60.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю – фірма «Дедал»на праві приватної власності зареєстровано об'єкти нерухомого майна, зокрема об’єкти незавершеного будівництва складське приміщення для збереження плитних матеріалів, розташовані за адресою: Рівненська обл.., м.Рівне, вул..Вінницька, буд 60.

Наявні у матеріалах справи копії проекту відведення земельної ділянки в оренду, зміст самого договору оренди також відображають наявність на орендованій земельній ділянці об’єкта нерухомого майна, право власності на який підтверджується належними доказами та не заперечується сторонами.

Статтею 120 Земельного кодексу України унормовано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула права власності на будівлю чи споруду переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому землевласнику або землекористувачу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимога про зобов'язання відповідача повернути за актом приймання-передачі орендовану земельну ділянку не може бути задоволена, оскільки , виходячи з положень статті 120 ЗК України, задоволення такої вимоги буде втручанням у здійснення відповідачем права власності на нерухоме майно, з яким нерозривно пов'язано і право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщується.

Колегія суддів також враховує і зміст положень частини 1 статті 116 ЗК України, яка встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та користування на земельні ділянки державної та комунальної власності за рішеннями органів державної влади та місцевого самоврядування, прийнятими у межах їх повноважень, встановлених законом.

Разом з тим, застосовуючи у сукупності норми статей 93, 116, 120 Земельного кодексу України, статей 1, 13, 21, 24 Закону України «Про оренду землі» , апеляційний суд констатує, що наявність у відповідача права на користування земельною ділянкою, яке випливає з наявного права власності на нерухомість, що розташована на цій земельній ділянці, не звільняє відповідача від виконання обов'язків належного користування земельною ділянкою, яке полягає у зверненні відповідача до Рівненської міської ради як органу, який виконує повноваження власника щодо земельної ділянки комунальної форми власності, з метою укладення нового договору оренди земельної ділянки.

Доводи прокурора щодо користування Товариством з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" більшою земельною ділянкою, ніж необхідно для обслуговування складських приміщень, апеляційним судом приймаються до уваги, проте висновкам апеляційного суду не суперечать, оскільки врегулювання питання про надання Товариству з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" земельної ділянки належного розміру може бути вирішено в процедурі укладення нового договору оренди земельної ділянки .

Прийняття рішення про повернення відповідачем земельної ділянки за умови наявності нерухомого майна, розташованого на ній, на думку суду, не буде відповідати, зокрема і тому розумінню права на мирне володіння майном, яке відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

У межах вироблених Європейським судом підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як існуюче майно, так і активи громадянина, включаючи право вимоги з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно можливості ефективного здійснення свого права власності у майбутньому. ЄСПЛ надає тлумачення в контексті змісту статті 1 Першого протоколу, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, як вимога, що може вважатись активом, якщо така має обґрунтовану законну підставу, зокрема чинну правову норму. Тлумачення поняття майно в контексті Конвенції має автономне значення, яке і поширюється на всі безумовні права, які може довести особа, і які мають для цієї особи економічну цінність. Так, за змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Застосовуючи наведені положення Конвенції, Європейський суд зокрема у справі Рисовський проти України зазначав, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини виходить з принципу необхідністі дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 року, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003 року, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги, виходячи зі змісту статті 1, полягає у тому, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.11.2004р. у справі "Трегубенко проти України" вказано, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, "справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Отже, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини майнове право особи, зокрема, і право постійного користування, може бути припинено у разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства.

Стосовно практичної можливості виконання рішення про повернення земельної ділянки апеляційний суд наголошує, що не менш важливим при оцінці судом обставин у справі є застосування принципів, покладених в основу положень статті 13 Конвенції, яка вимагає від суду здійснення судового захисту порушенного права ефективним способом, який призводить до реального, а не формального судового захисту. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на наведене, обраний спосіб захисту у вигляді зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" повернути спірну земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду, є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не призводить до відновлення порушених прав позивача, оскільки фактичне виконання рішення про повернення земельної ділянки є сумнівним, з огляду на розташоване на ній нерухоме майно – складські приміщення.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.05.2018 у справі №918/55/18 слід задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" повернути Рівненській міській раді за актом приймання-передачі земельну ділянку площею 0,3520 га, нормативно-грошовою оцінкою 3 136 178,01 грн., к.н. :01:021:0195, що була передана в оренду за договором оренди землі від 05.10.2010 року, укладеного між Рівненською міською радою та Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду. В цій частині прийняти нове рішення про відмову у позові, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" на рішення господарського суду Рівненської області 03.05.2018р. у справі №918/55/18 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області - скасувати в частині задоволення позову про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" повернути Рівненській міській раді за актом приймання-передачі земельну ділянку площею 0,3520 га, нормативно-грошовою оцінкою 3 136 178,01 грн., к.н. :01:021:0195, що була передана в оренду за договором оренди землі від 05.10.2010 року, укладеного між Рівненською міською радою та Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дедал" у стані, не гіршому, порівняно з тим, в якому вона була передана в оренду.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/55/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "27" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.