ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1873/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Квік-2006» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості в загальній сумі 1536397,30 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця про стягнення заборгованості за договором на надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів № ОД/Е-17-1093/НЮ від 28.08.2017 р. в загальній сумі 1536397,30 грн., у т.ч. 1295592,00 грн. - основної заборгованості, 165008,50 грн. - пені, 29284,44 грн. - 3% річних, 46512,36 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на наступне.

28.08.2017 р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 було укладено договір про надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів № ОД/Е-17-1093/НЮ.

За ствердженнями позивача, на виконання умов договору позивачем були надані послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, які залишаються неоплаченими, а саме: за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.8 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 479997,00 грн.; за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.9 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 159999,00 грн.; за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.14 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 495597,00 грн.; за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 307.1 від 07.03.2018 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 79999,50 грн., за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 316.4 від 16.03.2018 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, всього на суму 79999,50 грн.

Відповідно до умов п. 4.3.1. договору, розрахунок за ремонт лінійного обладнання локомотивів проводиться замовником на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі лінійного обладнання з ремонту.

Наразі позивач зазначає, що оплата за виконані послуги згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.8, № 1229.9 № 1229.14 повинна була відбутися до 28.01.2018 р.; згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 307.1 - до 06.04.2018 р., а згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 316.4 - до 15.04.2018 р.

Таким чином, позивач вказує, що у відповідача існує заборгованість за надані послуги в сумі 1295592,00 грн.

Крім того, позивач вказує, що на виконання умов договору з боку TOB ТВК Квік-2006 були здійснені послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, які оплачені з простроченням:

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1207.5 від 07.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 495597,00 грн., сплачено 10.01.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 06.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1207.8 від 07.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 479997,00 грн., сплачено 10.01.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 06.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.10 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 79999,50 грн., сплачено 23.04.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 28.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.11 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, всього на суму 79999,50 грн., сплачено 06.04.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 28.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.12 від 29.12.2017 р. - послуги ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 239998,50 грн., сплачено 11.07.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 28.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.13 від 29.12.2017 р. послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 79999,50 грн., сплачено 03.05.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 28.01.2018 р.;

- за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.29 від 29.12.2017 р. - послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів всього на суму 159999,50 грн., сплачено 11.07.2018 р., тоді як оплата повинна була відбутися до 28.01.2018 р.

Поряд з вказаним позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 165008,50 грн., інфляційні втрати в сумі 46512,36 грн. та 3% річних в сумі 29284,44 грн., розрахунок яких наведено в позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.09.2018 р. позовну ТОВ Торгово-виробнича компанія Квік-2006 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1873/18, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01 жовтня 2018 р.

В ході підготовчого провадження 01.10.2018 р. відповідачем був наданий до суду відзив на позовну заяву (а.с. 72-74), у якому ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими. Зокрема, відповідач вказує, що внаслідок укладення договору про надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів № ОД/Е-17-Ю93/НЮ від 28.08.2017 р. між сторонами виникли цивільні права та обовязки, при цьому зазначений договір за своєю природою є договором підряду. Як вказує відповідач, за змістом п. 2.5 договору після ремонту лінійного обладнання локомотивів, проведеного виконавцем на його території, здійснюється здача лінійного обладнання локомотивів з ремонту замовнику та оформлюється ОСОБА_1 здачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту за підписом уповноважених представників виконавця та замовника. В пункті 2.7 договору сторони передбачили, що виконавець обовязково надає замовнику документальне підтвердження проведення інспекторського контролю складових частин рухомого складу згідно вимог наказу ПАТ Українська залізниця від 01.02.2016 р. № 044 Про затвердження Переліку продукції, при виробництві якої повинна здійснюватися інспекторський контроль, що кореспондується з пунктом 7.2 цього договору. Пунктом 4.3.1 договору встановлено, що розрахунок за ремонт лінійного обладнання локомотивів проводиться замовником на протязі 30 календарних днів з моменту підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту здачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту та надання рахунків на оплату. До рахунку в обовязковому порядку додаються фактичні калькуляції з розшифруванням по статтям витрат на кожну одиницю відремонтованого лінійного обладнання локомотивів.Відтак, відповідач зазначає, що рахунки на оплату та фактичні калькуляції з розшифруванням по статтям витрат на кожну одиницю відремонтованого лінійного обладнання локомотивів надаються замовнику разом з документальним підтвердженням проведення інспекторського контролю складових частин рухомого складу, які відповідач не виконав і в подальшому це не усунув та доказів, які б підтверджували протилежне, матеріали справи не містять. Наразі відповідач вказав, що оплата робіт згідно умов договору залежить від підписання акту здачі-приймання робіт уповноважених представників виконавця та замовника, однак, з наявних у матеріалах справи документів, зокрема, з актів, які зазначені як неоплачені, вбачається, що акт № 1229.14 від 29.12.2017 р. підписаний і затверджений однією й тією ж особою; у фабулі акту № 1229.9 від 29.12.2017 р. не зазначено представника Регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця і він містить підписи осіб, прізвище яких не зазначено; ОСОБА_1 № 1229.9 від 29.12.2017 р. в загалі не долучений як доказ; чи відбулося надання виконавцем замовнику рахунків на оплату послуг, зазначених у актах № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р. та № 1229.9 від 29.12.2017 р., а також доданих до рахунків фактичної калькуляції з розшифруванням по статтям витрат на кожну одиницю відремонтованого лінійного обладнання локомотивів матеріали справи теж не містять. Також, відповідач додає, що позивач посилається як на належний доказ по справі на акти, які залишаються неоплаченими - акт № 0307.1 від 07.03.2018 р. та акт № 0307.4 від 16.03.2018 р., що суперечить змісту претензії № 1 від 20.06.2018 р., де вони зазначені як оплачені несвоєчасно. Таким чином, як зазначає відповідач, позивачем були надані результати робіт у формі, яка не дозволяла їх прийняти, оцінити та оплатити, а наявними у справі доказами підтверджується, що саме внаслідок відсутності оформлених відповідно до умов договору ОСОБА_1 здачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту, які в подальшому не усунути, у зв'язку з чим відповідач не оплатив зазначену у них суму. При цьому відповідач вказує, що позивач стверджує, що 20.06.2018 р. ним була направлена відповідачу претензія № 1 про погашення заборгованості за здійснені послуги та сплату штрафних санкцій, але доказів отримання останнім цієї претензії матеріали справи не містять, що спростовує проведення відповідно до ст. 222 ГК України та умов договору заходів досудового врегулювання спору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.11.2018 р. у справі № 916/1873/18 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 26.11.2018 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, представник відповідача під час розгляду справи по суті не зявився.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

28 серпня 2017 року між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 (виконавець) укладено договір на надання послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів, який зареєстровано за № ОД/Е-17-1093/НЮ, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобовязується надати послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, переданих замовником, в обсягах та переліком, зазначених в додатку № 1, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно п. 2.1. договору подача виконавцю лінійного обладнання локомотивів для ремонту та здачі з ремонту в депо приписки проводиться за узгодженим замовником та виконавцем Графіком подачі в ремонт і здачі з ремонту лінійного обладнання локомотивів Додаток № 2 до цього договору.

За умовами п. 2.2. договору при порушенні строків подачі лінійного обладнання локомотивів в ремонт, сторони керуються пунктом 3.14. Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.2002 р.

Відповідно до п. 2.3. договору здача та приймання в ремонт лінійного обладнання локомотивів оформлюється ОСОБА_1 приймання і попереднього зовнішнього огляду лінійного обладнання локомотивів, за підписом уповноважених представників виконавця та замовника.

Пунктом 2.5. договору встановлено, що після ремонту лінійного обладнання локомотивів, проведеного виконавцем на його території, здійснюється здача лінійного обладнання локомотивів з ремонту замовнику та оформлюється ОСОБА_1 здачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту за підписом уповноважених представників виконавця та замовника.

Згідно п. 2.7. договору виконавець обовязково надає замовнику документальне підтвердження проведення інспекторського контролю складових частин рухомого складу згідно вимог наказу ПАТ Укрзалізниця від 01.02.2016 р. № 044 Про затвердження Переліку продукції, при виробництві якої повинен здійснюватися інспекторський контроль.

В п. 3.1. підпунктах 3.1.1. 3.1.2 договору зазначено, що виконавець зобовязується надати послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів відповідно до типу обладнання згідно з Правилами капітальних ремонтів КР-1, КР-2 тепловозів серії ЧМЕЗ, ЧМЕЗТ, ЦТ-0124, затверджених наказом Укрзалізниці від 13.12.2005 р. № 691-ЦЗ, Правил капітального ремонту КР-1, КР-2 тепловозів 2ТЕ116 ЦТ-0116, затверджених наказом Укрзалізниці від 10.10.2005 р. № 505-ЦВ, з терміном знаходження лінійного обладнання локомотивів в ремонті не більше 60 діб з дати подачі його в ремонт; дотримуватися строків виконання своїх обовязків, встановлених графіком, при умові своєчасної подачі обєктів ремонту в ремонт замовником.

Згідно п. 3.2 підпунктів 3.2.1., 3.2.2., 3.2.4. договору замовник зобовязується подати виконавцю лінійне обладнання локомотивів в ремонт у терміни, згідно з додатком № 2; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати надані послуги згідно з ОСОБА_1 прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту, підписаного виконавцем та замовником (представниками локомотивного депо).

В п. 3.3. підпункті 3.3.4. договору зазначено, що замовник має право повернути рахунок виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених в пункті 4.3. розділу ІV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо).

Відповідно до п. 3.4. підпункту 3.4.1. договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги або виконані роботи.

За умовами п. 4.1. договору ціни на послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів встановлюються в національній валюті України.

Пунктом 4.2. та підпунктом 4.2.1. договору встановлено, що ціна ремонту лінійного обладнання локомотивів визначається узгодженим сторонами Переліком договірних цін на виконання ремонту лінійного обладнання локомотивів згідно Додатку № 4. До переліку додаються планові калькуляції з роз шифровками по статтям витрат. Зворотні відходи, які виникають від ремонту лінійного обладнання локомотивів, залишаються у виконавця, при цьому загальна вартість зменшується на суму зворотних відходів, вартість яких визначається за ринковими цінами на дату підписання акту прийому-передачі обладнання. В Додатку № 1 зазначені базові ціни ремонту лінійного обладнання локомотивів, що визначені переліком договірних цінна виконання ремонту лінійного обладнання локомотивів, згідно додатку № 4, що є невідємною частиною договору.

Згідно п. 4.3. підпункту 4.3.1. договору розрахунок за ремонт лінійного обладнання локомотивів проводиться замовником на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту та надання рахунків на оплату. До рахунку в обовязковому порядку додаються фактичні калькуляції з роз шифровками по статтям витратна кожну одиницю відремонтованого лінійного обладнання локомотивів. Днем надання послуг вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками ОСОБА_1 прийому-передачі наданих послуг з ремонту лінійного обладнання локомотивів.

В п. 4.4. договору встановлено, що сума договору становить 2911182,00 грн. (два мільйони девятсот одинадцять тисяч сто вісімдесят дві грн.) з ПДВ, в тому числі сума договору без ПДВ 2425985,00 грн. (два мільйони чотириста двадцять пять тисяч девятсот вісімдесят пять грн.), ПДВ - 485197,00 грн. (чотириста вісімдесят пять тисяч сто девяносто сім грн.).

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2. договору строк виконання ремонту лінійного обладнання локомотивів визначається у додатку № 2 до цього договору. Місце виконання ремонту на території виконавця.

За умовами п. 6.3. договору за несвоєчасний розрахунок замовника з виконавцем за надані послуги, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені від суми простроченої плати за кожний день прострочення платежів.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно п. 10.1. договору всі суперечки щодо виконання цього договору вирішуються шляхом переговорів та консультацій, при необхідності із залученням незалежних експертів.

В п. 10.4. договору встановлено, що територіальна підсудність спорів, які можуть виникнути при виконанні, зміни, розірванні цього договору визначається з урахуванням частин першої-третьої ст.15. Господарського процесуального кодексу України за місцезнаходженням філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19).

Відповідно до п. 13.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017 року, а в частині виконання сторонами своїх зобовязань по розрахунках - до повного їх виконання.

Розділом ХІV договору встановлено, що невідємною частиною цього договору є додатки: Додаток №1 Ремонт лінійного обладнання локомотивів; Додаток №2 Графік подачі в ремонт і видачі з ремонту лінійного обладнання локомотивів; Додаток №3 Гарантійні терміни на ремонт лінійного обладнання локомотивів; Додаток №4 Перелік договірних цін на виконання ремонту лінійного обладнання локомотивів.

За ствердженнями позивача, за умовами укладеного договору він надавав відповідачу послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, що підтверджується відповідними рахунками та актами виконаних робіт, які були погоджені відповідачем. Вартість неоплачених наданих послуг склала 1295592,00 грн., хоча жодних зауважень щодо якості та обєму наданих позивачем послуг від відповідача не надходило. Крім того, частина наданих послуг була сплачена відповідачем несвоєчасно, а тому позивач стверджує, що у нього існує право нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Так, вищевказаний договір між позивачем та відповідачем є підставою для виникнення у сторін договору зобовязань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України) та згідно ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору позивачем надавались послуги з ремонту лінійного обладнання локомотивів, про що позивачем складались відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг). Зокрема:

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.8 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 479 997,00 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.9 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 159999,00 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.14 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 495597,00 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 307.1 від 07.03.2018 р. вартість послуг склала 79999,50 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0316.4 від 16.03.2018 р. вартість послуг склала 79999,50 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1207.5 від 07.12.2017 р. вартість послуг склала 495597,00 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1207.8 від 07.12.2017 р. вартість послуг склала 479997,00 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.10 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 79999,50 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.11 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 79999,50 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.12 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 239998,50 грн.,

- згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.29 від 29.12.2017 р. вартість послуг склала 159999,00 грн.

При цьому позивачем на оплату вказаних послуг були оформлені рахунки № 1229.8 від 29.12.2017 р. на суму 479997,00 грн., № 1229.9 від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн., № 1229.14 від 29.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., № 307.1 від 07.03.2018 р. на суму 79999,50 грн., № 0316.4 від 16.03.2018 р. на суму 79999,50 грн., № 1207.5 від 07.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., № 1207.8 від 07.12.2017 р. на суму 479997,00 грн., № 1229.10 від 29.12.2017 р. на суму 79999,50 грн., № 1229.11 від 29.12.2017 р. на суму 79999,50 грн., № 1229.12 від 29.12.2017 р. на суму 239998,50 грн., № 1229.29 від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн.

Наразі позивач вказує, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1207.5 від 07.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., № 1207.8 від 07.12.2017 р. на суму 479997,00 грн., № 1229.10 від 29.12.2017 р. на суму 79999,50 грн., № 1229.11 від 29.12.2017 р. на суму 79999,50 грн., № 1229.12 від 29.12.2017 р. на суму 239998,50 грн., № 1229.29 від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн., відповідачем були оплачені, однак несвоєчасно, чим порушено умови п. 4.3. договору від 28.08.2017 р.

Водночас, як вказує позивач, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1229.8 від 29.12.2017 р. на суму 479 997,00 грн., № 1229.9 від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн., № 1229.14 від 29.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., № 307.1 від 07.03.2018 р. на суму 79999,50 грн., № 0316.4 від 16.03.2018 р. на суму 79999,50 грн., їх вартість відповідач

При цьому, за ствердженнями позивача, відповідачем були підписані та скріплені печатками всі зазначені вище акти, відтак погоджені ним повністю.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, надання позивачем обумовлених договором послуг є підставою виникнення у відповідача як замовника зобов'язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору від 28.08.2017 р. та чинного законодавства на підставі складених за договором актів надання послуг.

Так, з огляду на те, що за умовами спірного договору обовязок з оплати наданих послуг у відповідача виникає саме з моменту підписання акту надання послуг, відповідно суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо виникнення у відповідача зобовязання з оплати наданих послуг по акту № 1229.8 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 479997,00 грн., по акту № 1229.9 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн., по акту № 1229.14 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., по акту № 307.1 виконаних робіт від 07.03.2018 р. на суму 79999,50 грн. та по акту № 316.4 виконаних робіт від 16.03.2018 р. на суму 79999,50 грн., які підписані відповідачем. Як зясовано судом та не спростовано відповідачем, вартість наданих позивачем послуг згідно вказаних актів не була сплачена відповідачем, у звязку з чим у нього існує заборгованість в сумі 1295592,00 грн. (479997,00 грн. + 159999,00 грн. + 495597,00 грн. + 79999,50 грн. + 79999,50 грн.).

Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що акт № 1229.14 від 29.12.2017 р. підписаний і затверджений однією й тією ж особою, а також на те, що у фабулі акту № 1229.9 від 29.12.2017 р. не зазначено представника Регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця і він містить підписи осіб, прізвище яких не зазначено, судом до уваги не приймаються, оскільки сторони в договорі не передбачили умови, що підписання та затвердження актів повинно бути здійснено різними особами, а не однією й тією ж, а також не визначили конкретних осіб на підписання актів. Крім того, вказані акти засвідчені печаткою відповідача.

Наразі судом критично оцінюються доводи відповідача про те, що позивачем були надані результати робіт у формі, яка не дозволяла їх прийняти, оцінити та оплатити, а наявними у справі доказами підтверджується, що саме внаслідок відсутності оформлених відповідно до умов договору ОСОБА_1 здачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту, які в подальшому не усунуті, зважаючи на що відповідач не оплатив зазначену у них суму. Адже з огляду на ті обставини, що вказані акти були підписані відповідачем та скріплені печатками останнього, відповідно відповідач прийняв надані позивачем послуги.

Також судом спростовуються доводи відповідача про те, що як на належний доказ по справі позивач посилається й на акти, які залишаються неоплаченими: акт № 0307.1 від 07.03.2018 р. та акт № 0307.4 від 16.03.2018 р., що суперечить змісту претензії № 1 від 20.06.2018 р., де вони зазначені як оплачені несвоєчасно, саме з огляду на відсутність доказів їх оплати в матеріалах справи.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача існуючої суми боргу в розмірі 1295592,00 грн. за надані послуги по акту № 1229.8 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 479997,00 грн., по акту № 1229.9 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 159999,00 грн., по акту № 1229.14 виконаних робіт від 29.12.2017 р. на суму 495597,00 грн., по акту № 307.1 виконаних робіт від 07.03.2018 р. на суму 79999,50 грн. та по акту № 316.4 виконаних робіт від 16.03.2018 р. на суму 79999,50 грн. При цьому слід зазначити, що наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем вартості наданих послуг або неможливості виконання цього зобовязання з поважних причин, в матеріалах справи відсутні.

Щодо вимог позивача про стягнення нарахованої пені по кожному акту здачі-приймання робіт (надання послуг) в загальній сумі 165008,50 грн., розрахунок якої наведено в позові (а.с. 4-8), суд зазначає наступне.

Невиконання зобовязання або виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несплата відповідачем вартості наданих послуг) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання, зокрема з боку відповідача.

Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов'язання, або якщо він не виконав зобов'язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.

Враховуючи те, що відповідачем не були виконані зобовязання за спірним договором щодо оплати у встановлений строк наданих послуг згідно спірних актів, відповідно відповідачем було допущено прострочення виконання вказаних зобовязань.

В свою чергу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 договору за несвоєчасний розрахунок замовника з виконавцем за надані послуги, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені від суми простроченої плати за кожний день прострочення платежів.

При цьому, як передбачає частина 1 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, з огляду на встановлення судом невиконання відповідачем зобовязань за спірним договором щодо здійснення оплати за надані послуги згідно актів № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 0316.4 від 16.03.2018 р., а також несвоєчасне виконання зобовязань за спірним договором щодо здійснення своєчасної оплати за надані послуги згідно актів № 1207.5 від 07.12.2017 р., № 1207.8 від 07.12.2017 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.11 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р., суд вважає правомірним нарахування позивачем пені на існуючу суму боргу по вказаним актам здачі-приймання робіт (надання послуг).

При цьому з огляду на умови п. 4.3 договору, на які посилається позивач у позові, що визначають строк здійснення відповідачем оплати на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі лінійного обладнання локомотивів з ремонту та надання рахунків на оплату, судом здійснено перерахунок пені на суму боргу по кожному акту виконаних робіт № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 0316.4 від 16.03.2018 р., № 1207.5 від 07.12.2017 р., № 1207.8 від 07.12.2017 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.11 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р. з урахуванням 30-ти календарних днів з дати підписання відповідного акту до дати сплати (у випадку наявності такої сплати) або до дати, визначеної позивачем. Зокрема,

Сума боргу по акту № 1229.8 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
479997,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %6733,11
479997,0002.03.2018 - 12.07.201813317.0000 %29733,51
479997,0013.07.2018 - 29.08.2018 4817.5000 %11046,51
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.8 від 29.12.2017 р. за договором складає 47513,13 грн.

Сума боргу по акту № 1229.9 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
159999,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %2244,37
159999,0002.03.2018 - 12.07.201813317.0000 %9911,17
159999,0013.07.2018 - 29.08.20184817.5000 %3682,17
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.9 від 29.12.2017 р. за договором складає 15837,71 грн.

Сума боргу по акту № 1229.14 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
495597,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %6951,94
495597,0002.03.2018 - 12.07.201813317.0000 %30699,86
495597,0013.07.2018 - 29.08.20184817.5000 %11405,52
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.14 від 29.12.2017 р. за договором складає 49057,32 грн.

Сума боргу по акту № 307.1 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
79999,0007.04.2018 - 12.07.20189717.0000 %3614,20
79999,0013.07.2018 - 31.08.20185017.5000 %1917,78
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 307.1 від 07.03.2018 р. за договором складає 5531,98 грн.

Сума боргу по акту № 316.4 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
79999,0016.04.2018 - 12.07.20188817.0000 %3278,86
79999,0013.07.2018 - 31.08.20185017.5000 %1917,78
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 307.1 від 16.03.2018 р. за договором складає 5196,64 грн.

Сума боргу по акту № 1207.5 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
495597,0007.01.2018 - 10.01.2018414.5000 %787,52
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1207.5 від 07.12.2017 р. за договором складає 787,52 грн.

Сума боргу по акту № 1207.8 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
479997,0007.01.2018 - 10.01.2018414.5000 %762,73
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1207.8 від 07.12.2017 р. за договором складає 762,73 грн.

Сума боргу по акту № 1229.10 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
79999,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %1122,18
79999,0002.03.2018 - 23.04.20185317.0000 %1974,77
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.10 від 29.12.2017 р. за договором складає 3096,95 грн.

Сума боргу по акту № 1229.11 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
79999,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %1122,18
79999,0002.03.2018 - 06.04.20183617.0000 %1341,35
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.11 від 29.12.2017 р. за договором складає 2463,53 грн.

Сума боргу по акту № 1229.12 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
239998,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %3366,55
239998,0002.03.2018 - 11.07.201813217.0000 %14754,95
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.12 від 29.12.2017 р. за договором складає 18121,49 грн.

Сума боргу по акту № 1229.13 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
79999,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %1122,18
79999,0002.03.2018 - 03.05.20186317.0000 %2347,37
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.13 від 29.12.2017 р. за договором складає 3469,55 грн.

Сума боргу по акту № 1229.29 (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
159999,0029.01.2018 - 01.03.20183216.0000 %2244,37
159999,0002.03.2018 - 11.07.201813217.0000 %9836,65
Таким чином, розмір пені на суму боргу по акту виконаних робіт № 1229.29 від 29.12.2017 р. за договором складає 12081,02 грн.

Отже, загальна сума нарахованої пені складає 163919,57 грн. З врахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 165008,50 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у встановленому судом розмірі 163919,57грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, розрахунок яких наведено в позові (а.с. 4-8), суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов'язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось вище, з огляду невиконання відповідачем зобовязань за спірним договором щодо здійснення оплати за надані послуги згідно актів № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 0316.4 від 16.03.2018 р., а також несвоєчасне виконання зобовязань за спірним договором щодо здійснення своєчасної оплати за надані послуги згідно актів № 1207.5 від 07.12.2017 р., № 1207.8 від 07.12.2017 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.11 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р., відповідач є таким, що прострочив виконання зобовязання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту предявлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобовязання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

При цьому застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене та невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг згідно актів № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 0316.4 від 16.03.2018 р., а також несвоєчасне виконання зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати за надані послуги згідно актів № 1207.5 від 07.12.2017 р., № 1207.8 від 07.12.2017 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.11 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р., суд вважає правомірним нарахування відповідачу 3% річних на існуючу суму боргу по кожному акту виконаних робіт з урахуванням 30-ти банківських днів з дати підписання відповідного акту до кінцевого моменту, визначеного позивачем у розрахунку. Зокрема:

- по акту № 1229.8 на суму боргу 479997,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 31.08.2018 (215 дн.) складають 8482,14 грн. (479997,00 грн./100%х3%/365 дн. х 215 дн).;

- по акту № 1229.9 на суму боргу 159999,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 31.08.2018 (215 дн.) складають 2827,38 грн. (159999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 215 дн).;

- по акту № 1229.14 на суму боргу 495597,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 31.08.2018 (215 дн.) складають 8757,81 грн. (495597,00 грн./100%х3%/365 дн. х 215 дн);

- по акту № 307.1 на суму боргу 79999,00 грн. 3% річних за період з 07.04.2018 р. по 31.08.2018 (147 дн.) складають 966,56 грн. (79999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 147 дн);

- по акту № 316.4 на суму боргу 79999,00 грн. 3% річних за період з 16.04.2018 р. по 31.08.2018 (138 дн.) складають 907,39 грн. (79999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 138 дн);

- по акту № 1207.5 на суму боргу 495597,00 грн. 3% річних за період з 07.01.2018 р. по 10.01.2018 (4 дн.) складають 162,94 грн. (495597,00 грн./100%х3%/365 дн. х 4 дн);

- по акту № 1207.8 на суму боргу 479997,00 грн. 3% річних за період з 07.01.2018 р. по 10.01.2018 (4 дн.) складають 157,81 грн. (479997,00 грн./100%х3%/365 дн. х 4 дн);

- по акту № 1229.10 на суму боргу 79999,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 23.04.2018 (85 дн.) складають 558,90 грн. (79999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 85 дн).;

- по акту № 1229.11 на суму боргу 79999,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 06.04.2018 (68 дн.) складають 447,12 грн. (79999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 68 дн).;

- по акту № 1229.12 на суму боргу 239998,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 11.07.2018 (164 дн.) складають 3235,04 грн. (239998,00 грн./100%х3%/365 дн. х 164 дн).;

- по акту № 1229.13 на суму боргу 79999,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 03.05.2018 (95 дн.) складають 624,65 грн. (79999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 95 дн).;

- по акту № 1229.29 на суму боргу 159999,00 грн. 3% річних за період з 29.01.2018 р. по 11.07.2018 (164 дн.) складають 2156,70 грн. (159999,00 грн./100%х3%/365 дн. х 164 дн).

Отже, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, складає 29284,44 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р. зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг згідно актів № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 0316.4 від 16.03.2018 р., а також несвоєчасне виконання зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати за надані послуги згідно актів № 1207.5 від 07.12.2017 р., № 1207.8 від 07.12.2017 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.11 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р., суд вважає обґрунтованим нарахування інфляційних втрат на існуючу суму боргу по кожному акту виконаних робіт з урахуванням 30-ти банківських днів з дати підписання відповідного акту до кінцевого моменту, визначеного позивачем у розрахунку. Враховуючи викладене та з огляду на положення законодавства, судом було перевірено наведений позивачем у позові розрахунок інфляційних нарахувань по кожному акту окремо та встановлено, що вказаний розрахунок інфляційних нарахувань за актами № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р., № 307.1 від 07.03.2018 р., № 1229.10 від 29.12.2017 р., № 1229.12 від 29.12.2017 р., № 1229.13 від 29.12.2017 р., № 1229.29 від 29.12.2017 р. є невірним, оскільки здійснений з обранням невірного індексу інфляції у дійсному періоді прострочення. Між тим, позивачем в своєму розрахунку вказано за квітень 2018 р. індекс інфляції 100,6, в той час як Державною службою статистики України індекс інфляції у квітні 2018 р. визначено 100,8.

Крім того, за актами № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р. прострочення виконання відповідачем зобовязань почалося з 29.01.2018 р., а за актом № 307.1 від 07.03.2018 р. з 07.04.2018 р., тому слід вважати дійсним період прострочення сплати відповідачем нарахованих сум з вказаних моментів (29.01.2018 р. щодо актів № 1229.8 від 29.12.2017 р., № 1229.9 від 29.12.2017 р., № 1229.14 від 29.12.2017 р. та 07.04.2018 р. щодо акту № 307.1 від 07.03.2018 р.) та до моменту звернення позивача до суду із заявленим позовом (в розрахунку позивачем вказано 31.08.2018 р.), Отже інфляційні можуть нараховуватися з лютого 2018 р. (квітня 2018 р.) по серпень 2018 р. включно. Ті обставини, що у липні 2018 року визначений Державною службою статистики України індекс інфляції становив менше одиниці - 99,3%, тобто мала місце дефляція, не є підставою для виключення вказаного місяця з загального періоду нарахування інфляційних, адже в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці.

У звязку з цим судом здійснено самостійно перерахунок інфляційних втрат із врахуванням вказаних періодів прострочення та визначеного Державною службою статистики України індексу інфляції, зокрема:

Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.8 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 31.08.,001.02110079,94
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.9 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 31.08.,001.0213359,98
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.14 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 31.08.,001.02110407,54
Період заборгованостіСума боргу по акту № 307.1 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
07.04.2018 - 31.08.201879999,001.00180,00
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.10 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 23.04.201879999,001.0282239,97
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.11 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 31.03.201879999,001.0211607,98
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.12 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 30.06.,001.0286719,04
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.13 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 28.02.201879999,001.0282739,97
Період заборгованостіСума боргу по акту № 1229.29 (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргу
01.02.2018 - 30.06.,001.0284479,97
Відтак, за розрахунком суду інфляційні нарахування за актом № 1229.8 від 29.12.2017 р. складають 10079,94 грн., однак позивачем заявлено 12575,92 грн., тому з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 10079,94 грн.;

- за актом № 1229.9 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 3359,98 грн., однак позивачем заявлено 4191,97 грн., тому підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 3359,98 грн.;

- за актом № 1229.14 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 10407,54 грн., однак позивачем заявлено 12984,64 грн., тому підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 3359,98 грн.;

- за актом № 307.1 від 07.03.2018 р. інфляційні нарахування складають 80,00 грн., однак позивачем заявлено 479,99 грн., тому підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 80,00 грн.;

- за актом № 1229.10 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 2239,97 грн., однак позивачем заявлено 2095,97 грн. Той факт, що за проведеним судом розрахунком інфляційних втрат за вказаним актом № 1229.10 від 29.12.2017 р. встановлено більший розмір, слід зазначити, що суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, як це передбачено в ч. 2 ст. 237 ГПК України. Відтак, оскільки заявлена до стягнення сума інфляції є меншою, ніж вище розрахована судом, відповідно з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем за актом № 1229.10 від 29.12.2017 р. в розмірі 2095,97 грн.;

- за актом № 1229.11 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 1607,98 грн., тому підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 1607,98 грн.;

- за актом № 1229.12 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 6719,94 грн., однак позивачем заявлено 6287,95 грн. Так, за проведеним судом розрахунком інфляційних втрат за вказаним актом № 1229.12 від 29.12.2017 р. встановлено більший розмір, тому з огляду на те, що суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, як це передбачено в ч. 2 ст. 237 ГПК України, а заявлена до стягнення сума інфляції є меншою, ніж вище розрахована судом, відповідно з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем за актом № 1229.12 від 29.12.2017 р. в розмірі 6287,95 грн.;

- за актом № 1229.13 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 2739,97 грн., однак позивачем заявлено 2095,97 грн. Так, за проведеним судом розрахунком інфляційних втрат за вказаним актом № 1229.13 від 29.12.2017 р. встановлено більший розмір, тому з огляду на те, що суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, як це передбачено в ч. 2 ст. 237 ГПК України, а заявлена до стягнення сума інфляції є меншою, ніж вище розрахована судом, відповідно з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка заявлена позивачем за актом № 1229.13 від 29.12.2017 р. в розмірі 2095,97 грн.;

- за актом № 1229.29 від 29.12.2017 р. інфляційні нарахування складають 4479,97 грн., однак позивачем заявлено 4191,97 грн. Так, оскільки заявлена до стягнення сума інфляції є меншою, ніж вище розрахована судом, та суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України, відповідно з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат в заявленому розмірі 4191,97 грн.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат, що становить 40207,30 грн. (10079,94 грн. + 3359,98 грн. + 10407,54 грн. + 80,00 грн. + 2095,97 грн. + 1607,98 грн. + 6287,95 грн. + 2095,97 грн. + 4191,97 грн. ).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 обґрунтовані частково, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 22935,05 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича компанія «Квік-2006» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості в загальній сумі 1536397,30 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд 9 А, ) заборгованість за договором № ОД/Е-17-1093/НЮ від 28.08.2017 р. у розмірі 1295592/один мільйон двісті девяносто пять тисяч пятсот девяносто дві/грн. 00 коп.; пеню в розмірі 163919/сто шістдесят три тисячі девятсот девятнадцять/грн. 57 коп., 3% річних в сумі 29284/двадцять девять тисяч двісті вісімдесят чотири/грн. 44 коп., інфляційні втрати в сумі 40207/сорок тисяч двісті сім/грн. 30 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 22935/двадцять дві тисячі девятсот тридцять пять/грн. 05 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Квік-2006 до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 р.

Суддя В.С. Петров