ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. м. Київ Справа№ 910/350/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача: згідно протоколу судового засідання від третьої особи-1: згідно протоколу судового засідання від третьої особи-2: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства культури України
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від02.05.2018
суддя Картавцева Ю.В.
повний текст складений15.05.2018
за позовомКП "Київжитлоспецексплуатація"
доДП "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство культури України, м. Київ
прозобов'язання вчинити дії

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (надалі - позивач/КП "Київжитлоспецексплуатація") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України" (надалі - відповідач/ДП "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України") про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язання відповідача передати позивачеві за актом приймання-передачі основних засобів ОЗ-1 нежиле приміщення площею 187,7 кв. м. в будинку № 38 літера А по вул. Саксаганського.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що всупереч рішенню Київської міської ради від 23.02.2017 №946/1950, відповідач безпідставно ухиляється від передання позивачеві спірного нерухомого майна, що й зумовило звернення позивача за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Окрім того, за клопотанням позивача залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, а також третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство культури України.

Державне підприємство "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України"проти позову заперечував, зазначаючи про його необґрунтованість та безпідставність.

Зокрема, відповідач стверджував про те, що передача спірного приміщення мала б відбуватись за участі Міністерства культури України, якому це приміщення було передано.

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (надалі - третя особа-1) підтримав позов з викладених у ньому підстав.

Міністерство культури України (надалі - третя особа-2) проти позову заперечувало, посилаючись на те, що передача спірного нерухомого майна можлива лише за процедурою, передбаченою Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 позов задоволено повністю.

Зобов'язано Державне підприємство "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України" передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" за актом приймання-передачі основних засобів ОЗ-1 нежиле приміщення площею 187,7 кв.м. в будинку №38 літера А по вул. Саксаганського у м. Києві.

Стягнуто з Державного підприємства "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Місцевий господарський суд, посилаючись на ст. ст. 143, 144 Конституції України, ст.ст. 11, 14, 317, 327, 398 Цивільного кодексу України, ст. 136 Господарського кодексу України, ст. ст. 29, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зазначав у своєму рішенні про те, що на підставі рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 946/1950 у відповідача виник обов'язок щодо передачі спірного нежилого приміщення у встановленому законом порядку згідно з актами приймання-передачі основних засобів із свого балансу на баланс позивача. Однак відповідач не здійснив підписання акту приймання-передачі вказаного нежилого приміщення.

Закон України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки названий Закон визначає основні засади передачі об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну, тоді як правовідносини у даній справі стосуються передачі об'єкта комунальної власності в управління органу державної влади з передачею на баланс відповідній особі, а не передачі такого майна у державну власність.

Оскільки відповідачем не здійснено підписання акту приймання-передачі основних засобів щодо нежилого приміщення загальною площею 187,70 кв. м в будинку № 38 літера А на вул. Саксаганського, наявні підстави для зобов'язання відповідача передати позивачеві за актом приймання-передачі основних засобів ОЗ-1 нежиле приміщення площею 187,7 кв.м. в будинку №38 літера А по вул. Саксаганського у м. Києві, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство культури України (надалі - скаржник, третя особа-2) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було порушено норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 316, 318, 321, 326 Цивільного кодексу України, ст. 41 Конституції України, а висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, скаржник зазначав про те, що місцевим господарським судом було надано не вірну оцінку рішенню Київської міської ради від 23.02.2017 № 946/1950, на підставі якого втратило чинність рішення Київської міської ради від 15.03.2012 № 232/7569 втратило чинність з 01.03.2017.

За твердженням скаржника, відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (додаток 10) підлягав передачі з державної у комунальну власність ДП "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України", але фактично передача не відбулася.

Скаржник вважає, що передача спірних нежилих приміщень повинна проводитися з дотриманням норм Закону України України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності". В даному випадку потрібне рішення Кабінету Міністрів України та погодження Міністерства культури України. Однак сторонами не досягнуто згоди, щодо приймання спірного об'єкта, тимчасова узгоджувальна робоча група не була створена.

Позивач та третя особа-1 у відзивах на апеляційну скаргу заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду. Зокрема, у відзивах зазначено про те, що спірне майно належить до комунальної власності, а відтак Київська міська рада, як орган місцевого самоврядування, приймаючи рішення від 23.02.2017 № 946/1950 діяла в межах наданих їх повноважень. Ані відповідач, ані третя особа-2 не передали спірне приміщення за Актами приймання-передачі позивачу, хоча за останнім зареєстровано в установленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» порядку речові права (право господарського відання) на нежиле приміщення в будинку № 38 на вул. Саксаганського шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі № 910/350/18 апеляційну скаргу Міністерства культури України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 - залишено без руху.

30.07.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Міністерства культури України надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 у справі № 910/350/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства культури України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі № 910/350/18 розгляд апеляційної скарги Міністерства культури України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 призначено на 03.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

25.06.2018 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України № 295/2018 від 28.09.2018 "Про переведення суддів", відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 11 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу № 910/350/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018, справу № 910/350/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 (головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу Міністерства культури України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 було прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2018.

В судовому засіданні 20.11.2018 представник скаржника підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити. Скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану третьою особою-2 апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 скасувати та прийняти нове про відмову у позові

В судовому засіданні представники позивача та третьої особи-1 заперечували проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 - без змін як таке, що було ухвалено з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 15.03.2012 Київською міською радою було прийнято рішення №232/7569 "Про передачу до сфери управління Міністерства культури України нежилого приміщення у будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва", згідно з яким до сфери управління Міністерства культури України (третя особа-2) передано нежиле приміщення загальною площею 187,70 кв. м в будинку № 38 на вул. Саксаганського з подальшою передачею на баланс Державному симфонічному естрадно-симфонічному оркестру України (відповідач).

На виконання вказаного рішення 25.04.2012 позивач передав на баланс відповідачу згідно з актом приймання-передачі основних засобів № 37 нежиле приміщення загальною площею 187,70 кв. м в будинку, що згідно з технічним паспортом БТІ від 26.03.2001 значиться як № 38 літера А на вул. Саксаганського.

23.02.2017 Київською міською радою було прийнято рішення № 946/1950 "Про повернення приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій", відповідно до якого вищезгадане рішення Київради від 03.2012 № 232/7569 втратило чинність з 01.03.2017 (п.1 рішення та п.16 додатку 1 до рішення).

Водночас нежиле приміщення площею 187,70 кв. м за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 38А закріплено за позивачем на праві господарського відання (п.3 рішення).

Позивачу визначено прийняти за актами приймання-передачі нерухоме майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, зазначене у додатку 2 до цього рішення, в числі й приміщення на вул. Саксаганського, 38 літера А (п. 4.1 рішення).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 19.12.2017 № 062/15/1/03-8665, в якій він просив у строк до 09.01.2018 здійснити передачу приміщення площею 187,70 кв. м. за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 38А.

Зважаючи на те, що вимога позивача була залишена без належного реагування, спірне приміщення не було передано позивачу, останній звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача передати позивачеві за актом приймання-передачі основних засобів ОЗ-1 нежиле приміщення площею 187,7 кв.м. в будинку №38 літера А по вул. Саксаганського.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ст. ст. 143, 144 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Органи місцевого врядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, с обов'язковими до виконання на відповідній території.

Як уже зазначалося вище, спірне майно закріплене за позивачем на праві господарського відання.

Відповідно до положень ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання закріплюється за суб'єктом підприємництва власником або уповноваженим ним органом. Власник або уповноважений ним орган здійснює контроль за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна.

Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України право володіння, користування та розпорядження майном належить власникові майна, а право володіння, відповідно до ст. 398 названого Кодексу виникає на підставі договору із власником або особою, якій майно було передано власником, а також з інших підстав, установлених законом.

В ст. 327 Цивільного кодексу України вказано про те, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належать територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

В ст.ст. 29, 59 названого Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні повноваження), зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Київської міської ради від 15.03.2012 №232/7569 "Про передачу до сфери управління Міністерства культури України нежилого приміщення у будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва" до сфери управління третьої особи-2 було передано нежиле приміщення загальною площею 187,70 кв. м в будинку № 38 на вул. Саксаганського з подальшою передачею на баланс Державному симфонічному естрадно-симфонічному оркестру України. Вказане приміщення 25.04.2012 передано позивачем на баланс відповідача.

Наведені обставини учасниками провадження у даній справі не заперечуються.

Однак відповідно до рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 946/1950 "Про повернення приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій" рішення від 03.2012 № 232/7569 втратило чинність з 01.03.2017. Спірне нежиле приміщення закріплено за позивачем на праві господарського відання та визначено позивачу прийняти це нерухоме майно за актами приймання-передачі.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом в тому, що після прийняття Київською міською радою рішення від 23.02.2017 № 946/1950 у сторін у даній справі виникли певні обов'язки щодо спірного майна, а саме: у відповідача обов'язок щодо передачі спірного нежилого приміщення у встановленому законом порядку згідно з актами приймання-передачі основних засобів із свого балансу на баланс позивача, а у позивача, як балансоутримувача нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, - прийняти на баланс нежиле приміщення утримувати його належним чином.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою про передачу приміщень за Актами приймання-передачі, але вимога залишена відповідачем без належного реагування.

Судом апеляційної інстанції враховано посилання відповідача на те, що передача спірного приміщення повинна відбуватись за безпосередньої участі третьої особи-2 (Міністерства культури України), однак дана обставина не спростовує доводів позивача про наявність саме у відповідача обов'язку передати це приміщення позивачеві.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що передача спірного приміщення повинна відбуватися лише за процедурою, передбаченою Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та відповідною постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", з отриманням погоджені Кабінету Міністрів України та третьої особи-2.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, вищезгаданий Закон визначає основні засади передачі об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну. Натомість правовідносини учасників провадження у даній справі безпосередньо стосуються передачі об'єкта комунальної власності в управління органу державної влади з передачею на баланс відповідній особі, а не передачі такого майна у державну власність.

За аналогічних підстав не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність створення тимчасової узгоджувальної робочої групи.

Відносно доводів позивача про необхідність здійснення передачі спірного майна саме за Актами приймання-передачі, судом було з'ясовано наступне.

В ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Позивач наголошував на тому, що складення актів ОЗ-1 застосовується для оформлення зарахування до складу основних засобів окремих об'єктів, для обліку введення їх в експлуатацію, для оформлення внутрішнього переміщення основних засобів із одного цеху (відділу, дільниці) в інший, а також для виключення із складу основних засобів при передачі іншому підприємству (організації).

Акти приймання-передачі основних засобів повинні відповідати типовій формі актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (Форма № ОЗ-1), яка затверджена наказом Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 352.

Відповідно до наказу Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 352 при оформленні приймання основних засобів акт складається в одному примірнику на кожний окремий об'єкт приймальною комісією, призначеною розпорядженням (наказом) керівника підприємства (організації). При безоплатній передачі основних засобів іншому підприємству акт складається у двох примірниках (для підприємства, що здає та приймає основні засоби).

Таким чином, акт ОЗ-1 є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем та передачі позивачу відповідних актів приймання-передачі щодо спірного нерухомого майна.

Судом апеляційної інстанції враховано посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (додаток 10) підлягав передачі з державної у комунальну власність ДП "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України", але фактично передача не відбулася. Однак в Додатку 10 до названого Закону наведено лише перелік закладів, установ, організацій та заходів освіти, культури, охорони здоров'я та фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування/надання фінансової підтримки з місцевий бюджетів. Жодного посилання на прийняття рішення щодо передачі з державної у комунальну власність ДП "Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України" вказаний додаток не містить.

Таким чином, оскільки відповідач не підписав акт приймання-передачі основних засобів щодо нежилого приміщення загальною площею 187,70 кв. м в будинку № 38 літера А на вул. Саксаганського, то в даному випадку наявні підстави для зобов'язання відповідача передати позивачеві назване приміщення за актом приймання-передачі основних засобів ОЗ-1.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст.ст. 78, 79 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення сторін свідчать про обґрунтованість та доведеність позовних вимог належними доказами, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 02.05.2018 у справі № 910/350/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства культури України - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 22.11.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська