Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2018

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/822/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Декра"

про стягнення заборгованості в сумі 24 611 грн 40 к.

за участю:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

установив:

Суть спору: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декра" про стягнення 24611 грн 40 к. з яких, 18077 грн 15 к. основного боргу, 5174 грн 16 к. - інфляційних втрат та 1360 грн 09 к. - 3% річних.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

28.09.2018 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначити на 24.10.2018.

24.10.2018 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 20.11.2018.

В судовому засіданні після перерви 20.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві від 24.09.2018 вх.№14243 та просив суд позов задоволити.

В судовому засіданні 20.11.2018 оголошено перерву до 20.11.2018 о 14:30 год.

Після перерви представник позивача в судове засідання не з"явився.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив; відзиву на позов не подав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в судовому засіданні 24.10.2018 про що свідчить формуляр судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України, учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як передбачено в ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх присутності в судове засідання для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи без представників сторін за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 20.11.2018 о 14:30 год суд ухвалив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав зобов”язання щодо оплати наданих послуг в терміни передбачені договором про постачання теплової енергії №699 від 01.06.2010 в розмірі 18077 грн 15 к.          На підставі ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов"язання, позивач нарахував відповідачу 5174 грн 16 к. - інфляційних втрат та 1360 грн 09 к. - 3% річних.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав. В судовому засіданні 24.10.2018 представник відповідача наявність боргу визнав та просив суд оголосити перерву для проведення звірки заборгованості та подання відзиву на позов.

Обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Предметом позову є вимога про стягнення 18077 грн 15 к.          заборгованості за використану теплову енергію та 5174 грн 16 к. - інфляційних втрат та 1360 грн 09 к. - 3% річних за порушення строку оплати наданих послуг з постачання теплової енергії.                                        01.06.2010 сторони спору уклали договір № 699 про постачання теплової енергії.                               При виконанні умов цього договору та при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов"язалися керуватися чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплоспоживальних установок і теплових мереж, іншими законодавчими актами України, що регулюють правовідносини, передбачені цим договором.

Ссторони уклали договір у письмовій формі єдиного документа, його підписали повноважні особи обох сторін за договором та скріпили печатками сторін. Згідно з п.9.1 договору цей договір укладений на термін до 31.12.2010 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Згідно з п 1.1. договору виробник (позивач) зобов'язався постачати споживачеві (відповідачу) теплову енергію (далі - енергія) у відповідності з умовами Договору, а Споживач - своєчасно проводити оплату за використану енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору на опалення та вентиляцію, гаряче водопостачання, технологічні потреби.

У розділі 3 договору сторони визначили права та обов’язки споживача, зокрема, зазначили, що споживач має право на отримання інформації щодо тарифів, умов та режимів споживання та перевірку кількісних і якісних показників надання послуг та зобов”язаний виконувати умови та порядок оплат спожитої енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

У розділі 5 договору сторони погодили облік теплової енергії. Так, п. 5.1. та 5.2 Договору передбачено, що облік споживання енергії проводиться виключно за Приладами. Розрахунковий метод застосовується тільки при тимчасовому підключенні терміном до 6 місяців.

Як зазначено у п. 5.3. договору, споживач, що має Прилади, щомісячно з 26 по 31 число направляє свого представника у відділ договірної роботи та реалізації теплової енергії виробника за адресою: вул. Б. Хмельницького, 59а, для подання звіту про фактичне споживання енергії за розрахунковий місяць. В абзаці другому п. 5.3. договору сторони погодили, що у випадку неподання звіту про фактичне споживання енергії за розрахунковий період по приладах у вказаний термін, розрахунок за використану енергію проводиться розрахунковим методом згідно годинних теплових навантажень.

Відповідно до п. 5.6. договору, розрахунки за енергію, що споживається проводяться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 5.8. договору, оплата послуг здійснюється споживачем на підставі виставлених виробником рахунків-фактур та в розмірі суми, вказаної в цих рахунках: - з платежів поточного розрахункового періоду в 5-денний термін після дати одержання рахунків-фактури; - з платежів передоплати з 1-го до 5-го числа поточного розрахункового періоду; - в платіжних дорученнях споживач повинен обов’язково вказати номер договору та призначення платежу. За наявності заборгованості по цьому договору, виробник зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу. Тільки після повного погашення суми боргу, перераховані кошти зараховуються за поточний розрахунковий період.

На виконання умов договору позивач у період червень 2015 року - вересень 2016 року поставляв відповідачу теплову енергію та виставляв рахунки - фактури, копії яких приєднані до матеріалів справи; докази направлення яких містяться в матеріалах справи.

29.09.2016 житловий будинок та нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою Чорновола,103 відключені від централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується Актом про відключення, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Однак в порушення прийнятих на себе зобов”язань відповідач за поставлену теплову енергію в спірний період розраховувався не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості останнього перед позивачем, яка станом на 31.08.2018 складає 18077 грн 15 к. На підставі ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов"язання, позивач нарахував відповідачу 5174 грн 16 к. - інфляційних втрат та 1360 грн 09 к. - 3% річних та звернувся за захистом порушеного права до суду.

Суд зазначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом.

Проте, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом протягом розгляду справи доказів належного виконання своїх зобов'язань суду не надав, доводи позивача не спростував.

Дослідивши подані позивачем докази, суд визнав їх належними та достатніми в розумінні статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд застосував такі норми права.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом 3 частини 3 статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Висновки суду.

Отже, суд встановив, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку з оплати теплової енергії; обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не навів; доказів виконання зобов"язання не надав, доводи позивача не спростував, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо оплати поставленої теплової енергії, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 18077 грн 15 к. основного боргу обґрунтована та належить до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних за період з 01.08.2015 - 31.08.2018 та інфляційних втрат за період червень 2015 року липень 2018 року та задовольняє їх за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 18077 грн 15 к. основного боргу, 5174 грн 16 к. - інфляційних втрат та 1360 грн 09 к. - 3% річних.

Судові витрати.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 129 ГПК України, судові витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124, ст.129 Конституції України, керуючись ст. 74, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Декра" про стягнення 24611 грн 40 к. задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Декра" (вул.Чорновола,103, м.Івано-Франківськ, код 24685310) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" ( вул. Б.Хмельницького, 59-а, м.Івано-Франківськ, код 03346058 ) - 18077 (вісімнадцять тисяч сімдесят сім гривень) 15 к. - основного боргу, 1360 (одну тисячу триста шістдесят гривень) 09 к. -3 % річних та 5174 (п"ять тисяч сто сімдесят чотири гривні) 16 к.- інфляційних втрат, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні ) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.11.2018

Суддя Т.В. Максимів