СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Справа № 922/655/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Дучал Н.М. , суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - Юрченко Д.В. (свідоцтво №908 від 06.01.2000, договір про надання правової допомоги №001/2015 від 01.10.2015, ордер ХВ №000005свід 11.12.2017);

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС", м.Харків, (вх.№177Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.06.2018 року у справі №922/655/18

за позовом фізичної особи-підприємця Коваленко Ігоря Вікторовича, м.Харків,

до Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС", м.Харків,

про стягнення 86921,10 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року фізична особа-підприємець Коваленко Ігор Вікторович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 86921,10 грн. Судові витрати, які складаються з судового збору 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката 6953,00 грн. просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 року в частині здійснення повної оплати за виконані роботи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.06.2018 року у справі №922/655/18 (суддя Жельне С.Ч., повний текст рішення складено 22.06.2018 року) позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" на користь фізичної особи-підприємця Коваленка Ігоря Вікторовича 86921,10 грн. заборгованості, 6953,00 грн. витрат на професійну правову допомогу та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 14.06.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" на рішення Господарського суду Харківської області від 14.06.2018 року у справі №922/655/18 та призначено її до розгляду. У подальшому, під час розгляду справи в судовому засіданні було оголошено перерву до 18.10.2018 року до 11:00 год., що підтверджується ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 року.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З метою дотримання вимог ч. 5, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом ДСАУ №475 від 20.09.2018 року, у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 року на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та Указу Президента України від 28.09.2018 року №295/2018 "Про переведення суддів" всі нерозглянуті справи, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, на підставі Розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2018 року передані до Східного та Північного апеляційних господарських судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" №185 (6940) від 03.10.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 року для розгляду справи №922/655/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року справу №922/655/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.11.2018 року.

В судовому засіданні 21.11.2018 представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. Через канцелярію суду 16.11.2018 (вх.№1165) представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість директора бути присутнім у судовому засіданні через від'їзд до міста Києва для проходження щорічного курсу лікування.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом на участь у судовому засіданні, хвороба не є поважною причиною для відкладення розгляду справи, юридична особа ПрАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" повинна була забезпечити явку в засідання суду іншого представника.

Відповідно до статті 216 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною 2 статті 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави для відкладення розгляду справи, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які визнані судом поважними; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого засідання.

Так, відповідно до п. 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був завчасно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування клопотання про відкладення, представник відповідача зазначає, що директор ОСОБА_3 бажає особисто бути присутнім в судовому засіданні, однак наразі він перебуває в м. Києва у зв'язку з проходженням щорічного курсу лікування після перенесеної операції на серці.

До клопотання додає копію виписки з історії хвороби ОСОБА_3 та копію проїзного документу на його ім'я на 11.11.2018.

Дослідивши вказані документи, судова колегія зазначає, що з виписки з історії хвороби ОСОБА_3 вбачається, що йому рекомендовано продовжувати лікування у кардіолога за місцем проживання. Згідно вказаної виписки, місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що метою поїздки до м. Києва ОСОБА_3 є саме лікування.

Водночас при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача жодного разу не з'явився в судове засідання, звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, розгляд справи відкладався, але представник в судове засідання не з'явився.

Нез'явлення представників судового процесу в судові засідання може бути спрямовано на умисне затягування судового процесу, що порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2017 між фізичною особою-підприємцем Коваленко Ігорем Вікторовичем (надалі-позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "ХЕМЗ-ІРЕС"(надалі-замовник, відповідач) був укладений договір на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати роботи з механічної обробки матеріалів.

Відповідно до п.2.1. Договору загальна вартість робіт складає загальну суму по рахункам-фактурам або специфікаціям до даного договору.

Матеріали, необхідні для виконання робіт, надаються замовником. Відповідальність за якість, відповідність технічним вимогам та конструкторській документації матеріалів несе замовник.(п.2.4. Договору)

Так, згідно акту приймання-передачі давальницької сировини від 03.07.2017 замовник передав, а виконавець прийняв для переробки відповідні матеріали.

Відповідно до п.3.2.3, 3.2.4 Договору, виконавець зобов'язувався виконати роботи в повному обсязі у визначені строки та надати замовнику акт виконаних робіт та звіт про використання матеріалів.

Поряд із цим, за умовами п.3.1.8 Договору замовник зобов'язався прийняти від виконавця готову продукцію та підписати акт виконаних робіт чи оформити мотивовану письмову відмову від прийому робіт.

За умовами договору та рахунком-фактурою №СФ-0000013 від 03.07.2017 виконавець мав виконати наступні роботи на загальну суму 173 842,20 грн.:

- виготовлення основи підп'ятника П5М5-01-51-001 у кількості 126 шт. на суму 26 989,20 грн.;

- виготовлення основи підп'ятника ЕД03-06-25-001 у кількості 70 шт. на суму 14 994,00 грн.;

- виготовлення основи підп'ятника ЕД117-06-25-001 у кількості 20 шт. на суму 4 284,00 грн.;

- виготовлення кільця ЭД103-01-60-002 у кількості 4500 шт. на суму 127 575,00 грн.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується складеним та підписаним представниками обох сторін актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 від 28.07.2017 на суму 173 842,20 грн.

Також, на виконання договору позивачем був складений та наданий відповідачу Звіт про фактичне використання давальницької сировини від 28.07.2017 із зазначенням переробленої давальницької сировини, що була отримана від замовника. Даний звіт підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до п.2.1., п.2.2 Договору загальна вартість робіт складає загальну суму по рахункам-фактурам або специфікаціям до даного Договору. Сплата по цьому Договору виконується прямим перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця у національній валюті України.

Замовник проводить сплату за роботи у розмірі та на умовах, що зазначені у рахунках-фактурах або специфікаціях до даного Договору. (п.2.3 Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, кошти за отримані послуги в повному обсязі не сплатив. Несплачена частка за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 на час розгляду справи у суді становить 86 921,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 2від 15.01.2018, в якому вимагав сплатити існуючий борг в сумі 86 921,10 грн. Однак 31.01.2018 у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання було здійснене повернення відправнику поштового відправлення, лист залишений відповідачем без реагування.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 86 921,10 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав їх законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної та своєчасної оплати отриманих за Договором послуг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки наданий позивачем акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 містить підписи виконавця та представника замовника, скріплений печаткою підприємства відповідача. За змістом вказаного акту здачі-приймання робіт №2 підписаного директором підприємства ОСОБА_3 підтверджено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Будь-яких доказів які б свідчили про неналежну якість робіт або відмову відповідача від прийняття робіт у спосіб визначений п.3.1.8 відповідач не надав.

Отже, відповідачем були вчинені дії, що свідчать про прийняття Договору до виконання, а тому у відповідача виник обов'язок щодо прийняття та оплати наданих позивачем робіт. За таких обставин, вказаний акт здачі-приймання робіт №2 від 28.07.2017 є належним та допустимим доказом факту здійснення позивачем на користь відповідача робіт за договором №17/07-01 від 03.07.2017.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 86921,10 грн. законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними.

Судова колегія критично ставиться до поданої відповідачем заяви свідка ОСОБА_5, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що дана особа є працівником Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС". Крім того, як зазначає відповідач, спірна продукція вироблялась працівниками підприємства начебто за вказівкою Коваленка І.В. з 28.08.2017 по 11.09.2017, натомість, як вже було встановлено судами, директором ОСОБА_3 було підписано Акт здачі-приймання робіт №2 на місяць раніше - 28.07.2017.

Колегія суддів зазначає, що твердження відповідача в апеляційній скарзі про неотримання ним сертифікатів якості та документів на товар, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини.

Згідно статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Порядок передачі товару, визначений умовами договору, окремих положень щодо порядку передачі документів підтверджуючих якість товару договір не містить. Товар було прийнято відповідачем без зауважень про що свідчать підписаний сторонами Акт здачі-приймання робіт №2 від 28.07.2017. Вказаний Акт не містять жодних посилань, зауважень про відсутність або отримання товару без необхідних товаросупровідних документів.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі №922/655/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.11.2018 року.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов