ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2568/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області ( суддя Євстигнеєва Н.М.) від 18.07.2018р. у справі № 904/2568/18, повне рішення складено 20.07.2018р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", м. Першотравенськ Дніпропетровської області

про стягнення 64 493, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 64 493,54 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 44 360,78 грн.;

- 3 % річних у розмірі 4 025,00 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 16 107,76 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" про стягнення 64 493,54 грн. задоволено частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд" заборгованість у розмірі 44 360 (сорок чотири тисячі триста шістдесят) грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 4 017 (чотири тисячі сімнадцять) грн. 99 коп., інфляційні втрати у розмірі 16 107 (шістнадцять тисяч сто сім) грн. 81 коп. та витрати, пов’язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 761 (одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн. 81 коп.

В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недотримання судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що у зобов»язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов»язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов»язання мало бути виконане, тобто перебіг строку позовної давності по даній справі почав свій перебіг з 03.06.2015 року. В зв»язку з чим, строк позовної давності встановлений для захисту порушеного права ТОВ «Богарт Буд» встановлений в період з 05.06.2015 року по 05.06.2018рік.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ТОВ «Богарт Буд» була подана до суду першої інстанції 11.06.2018року, тобто після спливу строку позовної давності, який встановлений для захисту порушеного права.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області та відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 розгляд апеляційної скарги призначено у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи №904/2568/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", м. Першотравенськ Дніпропетровської області про стягнення 64 493, 54 грн. з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2018 для розгляду справи №904/2568/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач), суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2018 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), суддів: Кузнецов В.О., Коваль Л.А.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно прийняте у відповідності діючого законодавства.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Першотравенеький ремонтно-механічний завод" (покупець) укладений договір поставки № 226-3-ДЦ, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання промислово-технічного призначення, код ГК (в подальшому продукція), в асортименті, кількості, у строки, за цінами та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами до даного договору. Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до п.5.4 договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 5 (п’яти) робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції па підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» із позовом про стягнення 64493,54грн. заборгованості , позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Богарт Буд» посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №226-ПЗ-ДЦ від 17 квітня 2015 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв’язку з простроченням виконання грошового зобов’язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 03.06.2015 по 11.06.2018 у сумі 4 025,00 грн. та інфляційні збитки за період з червня 2015 року по червень 2018 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено умови договору поставки №226-ПЗ-ДЦ від 17 квітня 2015 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, що є підставою як для стягнення заборгованості, так і нарахування сумм, передбачених ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 44360,78 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 від 28.04.2015 та товарно-транспортною накладною №37 від 08.04.2015.

Позивачем виставлено відповідачеві на оплату рахунок-фактуру №СФ-0000002 від 24.04.2015 на суму 44360,78 грн.

Проте, у порушення умов договору та діючого законодавства, відповідачем отриманий товар своєчасно не оплачений, хоча позивач 27.11.2015 звертався до відповідача із претензією-вимогою №137, якою просив терміново погасити борг. Разом з претензією відповідачу було направлено акт звірки.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оскільки п. 5.4 договору передбачено, що розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 5 (п’яти) робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції па підставі отриманого покупцем рахунку, то строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 44 360,78 грн. покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував, протее звернувся із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Разом з цим, позивач у прохальній частині позову просив поновити пропущений строк для подачі позовної заяви, обгрунтовуючи пропуск позовної давності тим, що звертався до суду із заявою про видачу судового наказу за цими ж самими вимогами, на підставі якої 02.05.2018 судом видано судовий наказ. Однак, 07.06.2018 при ознайомленні з матеріалами справи позивач дізнався, що судовий наказ скасовано ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2018.

Так, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, позивач не пропустив строк позовної давності, а у зв’язку із скасування судового наказу ухвалою суду від 31.05.2018, про наявність якої позивач дізнався лише 07.07.2018, він пропустив строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду лише на 8 днів, та з урахуванням мотивованого клопотання про поновлення цього строку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про поважність причин пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю "Богарт Буд" позовної давності.

За викладеного, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 44360,78 грн. Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 4 025,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16 107,76 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4 025,00 грн. за загальний період з 03.06.2015 по 11.06.2018 та інфляційні втрати у розмірі 16 107,76 грн. за період з червня 2015 року по квітень 2018 року.

Пунктом 5.4 договору визначено, що розрахунки за поставлений товар проводяться протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки. Оскільки поставка товару відбулася 28.04.2015, строк оплати настав – 04.06.2015, відповідно прострочка оплати виникла – 05.06.2015, а тому господарський суд першої інстанції обгрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних у розмірі 4 017,99 грн. за період з 05.06.2015 по 11.06.2018.

Розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснено правильно, а тому суд також обгрунтовано стягнув інфляційні втрати у розмірі 16 107,76 грн.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 275 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" – залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018р. у справі № 904/2568/18 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.11.2018року

Головуючий суддя                                                                       О.В. Березкіна

Суддя                                                                                 В.О.Кузнецов

Суддя                     Л.А.Коваль