номер провадження справи 18/102/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 справа № 908/2103/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Носівець В.В.

розглянувши матеріали справи № 908/2103/18

за позовом державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (71504, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, буд. 133)

до відповідача комунального підприємства “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (71503, м. Енергодар Запорізької області, пр. Будівельників, буд. 17, оф. 5-1)

про стягнення 7572,18 грн.,

Без виклику учасників справи

Розглядаються позовні вимоги стягнення 6239,55 грн. основного боргу за договором № 1ВС-12 про надання послуг з водозабезпечення та водовідведення від 06.02.2012, 1037,02 грн. пені, 115,71 грн. 3% річних та 179,90 грн. інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 справу № 908/2103/18 передано на розгляд судді Носівець В.В

Ухвалою суду від 17.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2103/18, присвоєно справі номер провадження 18/102/18, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться, сплив 16.11.2018, тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 17.12.2018 (з урахуванням того, що останній день процесуального строку припадає на вихідний).

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення – 30.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором № 1ВС-12 про надання послуг з водозабезпечення та водовідведення від 06.02.2012 призвело до утворення у останнього заборгованості за отримані послуги в сумі 6239,55 грн. за період листопад-грудень 2017 року, що є підставою для покладення на нього додаткової відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повноважному представнику позивача 23.10.2018 за фактичною адресою підприємства, зазначеною позивачем у позовній заяві.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (за безкоштовним запитом) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою комунального підприємства “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради є: 71503, м. Енергодар Запорізької області, пр. Будівельників, буд. 17, оф. 5-1.

Ухвала суду від 17.10.2018 про відкриття провадження у справі отримана 24.10.2018 повноважним представником відповідача згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, що є належним повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (виробник, позивачем у справі) та комунальним підприємством “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (споживачем, відповідачем у справі) 06.02.2012 укладено договір № 1ВС-12 з водозабезпечення (питна вода з насосної станції 3-го підйому) та водовідведення (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на об’єднаних очисних спорудах КП “ПКВ” ЕМР) (далі – договір), за умовами якого виробник зобов’язався надати послуги споживачу по водозабезпеченню з насосної станції 3-го підйому з 01.06.2013 у кількості 6000 м. куб. на рік (ООС, ОС ХБС, Промзона база РЕП) згідно розрахунку річного водоспоживання, що є Додатком № 1 до договору, та забезпечити водовідведення (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на об’єднаних очисних спорудах КП “ПКС” ЕМР) в розмірі 100% від спожитої питної води по приладам обліку за місяць на об’єкти, що орендуються споживачем у відповідності до договору оренди № 22/10 від 01.06.2010 (назва договору та п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 08.07.2013).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 08.07.2013) виробник зобов’язаний надавати споживачу послуги по відпущенню питної води від насосної станції 3-го підйому згідно розрахунку річного водоспоживання (Додаток № 1) та Помісячної розбивки споживання питної води об’єктами ООС, ОС ХБС, база РЕП КП «ПКС» ЕМР» (Додаток № № 1/1), виробник зобов’язаний забезпечувати споживачу водовідведення за виключенням об’єктів - ООС, ОС ХБС, Промзона база РЕП (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на об’єднаних очисних спорудах КП “ПКС” ЕМР) в розмірі 100% від спожитої питної води по приладам обліку за місяць.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що по закінченню звітного місяця споживач зобов’язаний підписати надані нарочно з боку виробника акти про надання послуг з водопостачання та водовідведення в 3-х екземплярах протягом 2-х робочих днів з моменту отримання з обов’язковим зазначенням дати підписання акту та по 2 екземпляри актів повернути представнику виробника, який передає споживачу податкову накладну.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за надані послуги по водозабезпеченню та водовідведенню здійснюються споживачем по факту наданих послуг на підставі оформлених двохсторонніх актів про надані послуги по водозабезпеченню та водовідведенню, згідно діючим тарифам на послуги по водозабезпеченню (питна вода з насосної станції 3-го підйому) у розмірі 3,35 грн. за 1 м. куб. (без урахування ПДВ) та водовідведенню (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на об’єднаних очисних спорудах КП “ПКВ” ЕМР) у розмірі 8,71 грн. за м. куб., які затверджуються, переглядаються та набирають сили у встановленому діючим законодавством порядку.

Згідно п. 4.4 договору розрахунки за надані послуги по водозабезпеченню та водовідведенню здійснюються споживачем щомісяця до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника.

Згідно із п. 7.1 договору № 1ВС-12, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання споживачем та виробником. Строк дії цього договору - до 31.03.2012. Договір вважається пролонгованим до 31.12.2012 у разі, якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення строку його дії не заявить про закінчення строку дії договору. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії.

Доказів припинення дії договору матеріали справи не містять.

Позивачем, на виконання умов договору в період листопад-грудень 2017 року надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 6239,55 грн., що підтверджується двосторонніми актами:

-          № 31/11 від 30.11.2017 про надання послуг з питного водопостачання на суму 2056,67 грн.,

-          № 32/11 від 30.11.2017 про надання послуг з водовідведення на суму 1108,94 грн.,

-          № 31/12 від 31.12.2017 про надання послуг з питного водопостачання на суму 1899,76 грн.,

-          № 32/12 від 31.12.2017 про надання послуг з водовідведення на суму 1174,18 грн.

З зазначених актів вбачається, що позивачем надано послуги на загальну суму в розмірі 6239,55 грн. у листопаді та грудні 2017 року, а відповідачем прийнято відповідні послуги без претензій та зауважень.

Отже строк оплати наданих послуг за листопад 2017 року – до 31.12.2017, за грудень 2017 року – до 31.01.2018.

Відповідач оплату за надані послуги у встановлені договором строки та розмірі не вносив, чим порушив умови договору.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 28-23/3683/448 від 13.02.2018 з вимогою сплатити суму заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у листопаді та грудні 2017 року у розмірі 6239,55 грн., а також нараховану позивачем суму пені та 3% річних, яку відповідач отримав 14.02.2018.

Зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та без задоволення.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги про стягнення 6239,55 грн. основного боргу такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своєю правовою природою, договір про водопостачання та водовідведення є договором про надання послуг.

У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Обставини справи свідчать, що позивачем виконані, а відповідачем прийняті без зауважень передбачені договором послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується підписаними обома сторонами Актами про надання послуг за договором № 1ВС-12 від 06.02.2012 за листопад та грудень 2017 року. Жодних зауважень щодо об’ємів наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Враховуючи умови договору № 1ВС-12 щодо оплати до останнього числа місця, наступного за розрахунковим (п. 4.4 договору), граничним строком оплати наданих послуг за листопад 2017 року є 30.12.2017, за грудень 2017 року є 30.01.2018.

Проте, відповідач свої зобов’язання щодо оплати за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення за листопад та грудень 2017 року не здійснив, чим порушив умови договору, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість за договором у сумі 6239,55 грн.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов’язання щодо його виконання, однак відповідач свої зобов’язання щодо оплати за надані позивачем послуги не здійснив, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача грошових коштів у розмірі 6239,55 грн. задовольняється судом.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1037,02 грн. пені, 115,71 грн. 3% річних та 179,90 грн. інфляційних втрат.

За порушення відповідачем строків внесення платежів позивач, обґрунтовуючи п. 4.5 договору № 1ВС-12 від 06.02.2012, просив стягнути 519,33 грн. пені за 182 дня прострочення за період з 31.12.2017 по 30.06.2018 включно по актам № 31/11 та № 32/11 від 30.11.2017 та 517,69 грн. пені за 182 дня прострочення за період з 31.01.2018 по 31.07.2018 включно по актам № 31/12 та № 32/12 від 31.12.2017.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату споживачем послуг по водозабезпеченню та водовідведенню, споживач сплачує виробнику пеню у розмірі 0,1% від належної до оплати суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 1037,02 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення 1037,02 грн. пені за загальний період з 31.12.2017 по 31.07.2018 судом задовольняється.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних – є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом визнано вірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 115,71 грн. 3% річних за період 31.12.2017 по 24.09.2018 та 179,90 грн. інфляційних втрат за період з січня по серпень 2018 року за порушення строків оплати за договором заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов’язання по оплаті вартості отриманої теплової енергії.

На підставі викладеного, суд визнав позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з комунального підприємства “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (71503, м. Енергодар Запорізької області, пр. Будівельників, буд. 17, оф. 5-1, ідентифікаційний код 32166551) на користь державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код 19355964; рахунок № 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Енергодар, код ЄДРПОУ банку 23697280, МФО 320478) 6239,55 грн. (шість тисяч двісті тридцять дев’ять грн. 55 коп.) основного боргу, 1037,02 грн. (одну тисячу тридцять сім грн. 02 коп.) пені, 115,71 грн. (сто п'ятнадцять грн. 71 коп.) 3% річних, 179,90 грн. (сто сімдесят дев’ять грн. 90 коп.) інфляційних втрат та 1762,00грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 30.11.2018.

Суддя                                                      В.В. Носівець