ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа№ 910/12269/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від першого відповідача - Алексенко В.Ю., адвокат, ордер №043388 від 26.11.2018;

від другого відповідача - Кравченко О.М., адвокат, довіреність № 2/12 від 02.11.2018;

від третьої особи на стороні позивача - Архіпов О.Ю., адвокат, довіреність № б/н від 23.11.2018;

від третьої особи на стороні відповідачів - Воробйова І.В., адвокат, ордер №316488 від 03.09.2018,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/12269/18 (суддя Сівакова В.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" та публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Сервіс Дон", та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватного підприємства "Будрекс-2002", про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" ПАТ "Українська залізниця" внести зміни до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів №№ 50736065, 50736164, 50736271, 50736321, 50736255, 50736131, 50736339, 50979525, 51776920, 51776912, 51776979, 50736263, 50736230, 50736313, 51776292, 50979780, 50979681, 50030386, 50030733, 50984285, 50984384, 50030451, 50979848, 51776730, 51776755, 50984541, 50979939, 50984426, 50984277, 50979483, 51776771, 50984566, 51776516, 51776664, 50030808, 50984533, 50030345, 50984194, 51777050, 51776763 ,51776607 ,50979731, 50984392, 51776995, 50984210, 51777076, 50984467, 50984244, 50030675, 50030352, 50979640, 51776508, 50030469, 50984376, 50984475, 50030543, 50979624, 50984343, 50030683, 50030816, 50984400, 50984442, 51776532, 50979608, 50979996, 50979673, 50979707, 50979905, 50984483, 50984632, 51776748, 50979764, 57063109, 50030568, 50979699, 51776284, 51776490, 51776565, 51776623, 51776953, 50030337, 50030535, 50030576, 50030717, 50736107, 50979723, 50979806, 50030766, 51182657, 51776557, 51776722, 51776888, 50030840, 50979954, 50984319, 51776789, 50030501, 50030659, 50030667, 50030857, 50979541, 50979566, 50979947, 50984186 ,50984368, 50984624, 51776326, 51776383, 51776631, 51776839, 50030709, 51776474, 50030428, 50030626, 50736032, 51776409, 51776938, 50030782, 50736073, 50979657, 50979814, 50979863, 50736123, 50736214, 50736305, 50979715, 51776599, 51776946, 51777068, 50030584, 50030832, 50736206, 50979913, 50979962, 50984228, 50984558, 50984590, 50984640, 50984665, 51776581, 51777001, 51776862, 50979889, 50030378, 51776680, 50030865, 50736289, 50979665, 51776896, 50736248, 50736354, 51776391, 51776821, 51777035, 50979509, 51776375, 50984459, 50736081, 50979871, 51776847, 51776870, 50030642, 51776318, 51776334, 52524592, 52524493, 57304305, 51776854, 50736362, 50979574, 51776433, 57311441, 51206217, 57090094, 51182665, 52524493, шляхом проставлення ознаки код 05 - "Зміна власника вагону, внесеного до АБД ПВ" з ПП "Будрекс-2002" на ТОВ "Рейл Вей Ін.".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.06.2018 позивач на підставі договору купівлі-продажу № 01 та акту приймання-передачі від 15.06.2018 придбав у ТОВ "Сіті Сервіс Дон" 279 цистерн та 2 вагони, внаслідок добровільного виконання приватним підприємством "Будрекс-2002" мирової угоди від 28.04.2016, затвердженої ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2016 у цивільній справі № 752/5409/16-ц.

За доводами позивача, ТОВ "Сіті Сервіс Дон" не ініціювало внесення відповідних змін стосовно власника вантажних вагонів в автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а тому на момент набуття позивачем права власності на вагони, останні за даними Філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" ПАТ "Українська залізниця" продовжують обліковуватися за ПП "Будрекс-2002".

Як вказує позивач, ТОВ "Рейл Вей Ін." зверталось до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" із заявками (№ 9 від 02.07.2018, № 16 від 26.07.2018, № 17 від 31.07.2018, № 18 від 09.08.2018) на внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах (у кількості 175 штук) до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів з ознакою 05: "Зміна власника вагонів", проте наразі відповіді на вказані заявки позивач не отримав та зміни до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів не внесено, у зв'язку з цим, за доводами позивача він фактично позбавлений права розпоряджатися вагонами, які є його власністю. У свою чергу ПП "Будрекс-2002" зберігає право на таке користування, оскільки в АБД ПВ міститься відмітка про перебування вагонів у його власності.

Також, позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову до набрання рішенням законної сили шляхом заборони публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" вчиняти дії щодо виконання розпоряджень, інструкцій, заяв, листів-переадресації будь-яких осіб, у тому числі ПП "Будрекс-2002", які спрямовані на вилучення (відчуження) у ТОВ "Рейл Вей Ін." вантажних вагонів або перешкоджання користуванню ТОВ "Рейл Вей Ін." вантажними вагонами, виведення вагонів з експлуатації, їх розукомплектування, які є предметом позову, загальною кількістю 175 вагонів за №№ 50736065, 50736164, 50736271, 50736321, 50736255, 50736131, 50736339, 50979525, 51776920, 51776912, 51776979, 50736263, 50736230, 50736313, 51776292, 50979780, 50979681, 50030386, 50030733, 50984285, 50984384, 50030451, 50979848, 51776730, 51776755, 50984541, 50979939, 50984426, 50984277, 50979483, 51776771, 50984566, 51776516, 51776664, 50030808, 50984533, 50030345, 50984194, 51777050, 51776763 ,51776607 ,50979731, 50984392, 51776995, 50984210, 51777076, 50984467, 50984244, 50030675, 50030352, 50979640, 51776508, 50030469, 50984376, 50984475, 50030543, 50979624, 50984343, 50030683, 50030816, 50984400, 50984442, 51776532, 50979608, 50979996, 50979673, 50979707, 50979905, 50984483, 50984632, 51776748, 50979764, 57063109, 50030568, 50979699, 51776284, 51776490, 51776565, 51776623, 51776953, 50030337, 50030535, 50030576, 50030717, 50736107, 50979723, 50979806, 50030766, 51182657, 51776557, 51776722, 51776888, 50030840, 50979954, 50984319, 51776789, 50030501, 50030659, 50030667, 50030857, 50979541, 50979566, 50979947, 50984186 ,50984368, 50984624, 51776326, 51776383, 51776631, 51776839, 50030709, 51776474, 50030428, 50030626, 50736032, 51776409, 51776938, 50030782, 50736073, 50979657, 50979814, 50979863, 50736123, 50736214, 50736305, 50979715, 51776599, 51776946, 51777068, 50030584, 50030832, 50736206, 50979913, 50979962, 50984228, 50984558, 50984590, 50984640, 50984665, 51776581, 51777001, 51776862, 50979889, 50030378, 51776680, 50030865, 50736289, 50979665, 51776896, 50736248, 50736354, 51776391, 51776821, 51777035, 50979509, 51776375, 50984459, 50736081, 50979871, 51776847, 51776870, 50030642, 51776318, 51776334, 52524592, 52524493, 57304305, 51776854, 50736362, 50979574, 51776433, 57311441, 51206217, 57090094, 51182665, 52524493, внесення будь-яких змін щодо вказаних вагонів до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ), у тому числі, але не виключно, щодо власника, орендаря, станції прописки зазначених вагонів.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що в проміжок часу, з якого ТОВ "Рейл Вей Ін." вже набуло права власності на вагони, попередній зареєстрований в ГІОЦ Укрзалізниці власник вагонів ПП "Будрекс-2002", користуючись тим, що в електронній базі ПАТ "Укрзалізниця", дотепер вагони обліковуються за ПП "Будрекс-2002", незаконно здійснював переадресацію вагонів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/12269/18 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." про забезпечення позову відмовлено повністю.

При прийнятті даної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, а також не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що наразі спірні вагони фактично знищуються, оскільки їх було невідомими особами розукомплектовано та частково порізано на металобрухт.

При цьому, скаржник посилається на те, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за ст. 185 КК України за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами майном позивача - вагонами.

Крім цього, апелянт посилається на неодноразове здійснення попереднім власником вагонів - ПП "Будрекс-2002" незаконної їх переадресації.

За доводами позивача, наведеним підтверджуються обставини того, що спірне майно може зникнути або зменшитися за кількістю.

У судовому засіданні 26.11.2018 представники відповідачів та третіх осіб заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Позивач (апелянт) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та третіх осіб не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення позивача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, як вже було зазначено, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" вчиняти дії щодо виконання розпоряджень, інструкцій, заяв, листів-переадресації будь-яких осіб, у тому числі ПП "Будрекс-2002", які спрямовані на вилучення (відчуження) у ТОВ "Рейл Вей Ін." вантажних вагонів або перешкоджання користуванню ТОВ "Рейл Вей Ін." вантажними вагонами, виведення вагонів з експлуатації, їх розукомплектування, які є предметом позову, загальною кількістю 175 вагонів, а також шляхом заборони публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" внесення будь-яких змін щодо вказаних вагонів до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ), у тому числі, але не виключно, щодо власника, орендаря, станції прописки зазначених вагонів.

При цьому, як в позовній заяві, так і в заяві про забезпечення позову, позивач зазначає про те, що він є власником спірних вагонів.

В свою чергу, третя особа - приватне підприємство "Будрекс-2002" у відзиві на апеляційну скаргу вказує про те, що саме вона є єдиним власником зазначених спірних вагонів.

Отже, між вказаним особами наявний спір про право власності на вказані вагони, а вимоги позивача за заявою про забезпечення позову фактично підміняють собою його позовні вимоги, адже питання щодо належного власника спірних вагонів вирішується судом лише при розгляді справи по суті.

Таким чином, заборона публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" вчиняти вказані вище дії не може бути застосована судом як засіб забезпечення позову.

Крім цього, стосовно заборони внесення будь-яких змін щодо вказаних вагонів до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів слід зазначити, що позивачем не доведено обставин того, що приватне підприємство "Будрекс-2002" вчиняє чи має намір вчинити дії щодо відчуження та перереєстрації спірних вагонів.

Посилання апелянта на те, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за ст. 185 КК України за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами майном позивача - вагонами не може бути підставою для заборони саме публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" вчиняти певні дії, оскільки вказане жодним чином не може свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання.

Отже, наведена заявником обставина також не може бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду до суду.

Колегія суддів вважає, що обставини на які посилається заявник не свідчать про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, а вказані вище доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи все вищевикладене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника - позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Вей Ін." залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/12269/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 03.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко