ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 Справа № 917/965/17

м.Полтава

за позовом Фізичної особи - підприємця Мілютіної Наталії Олександрівни, АДРЕСА_1, 04108, адреса для листування:65012, АДРЕСА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш", юридична адреса:, вул. Садовського, 8, м. Полтава, 36034, поштова адреса: А/С 470, вул. Садовського, 8, м.Полтава, 36034,

про стягнення 131 053,50 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін 08.11.2018р.:

від позивача: Аврамов В.П.

від відповідача: Кузьменко С.В.

Представники сторін 15.11.2018р.:

від позивача: Аврамов В.П.

від відповідача: Лахно Є.І.

Рішення приймається після перерви оголошеної в судовому засіданні 08.11.2018р. на підстав ст. 216 ГПК України.

Обставини справи:

21.06.2017р. за вхід. №1136/17 Фізична особа - підприємець Мілютіна Наталія Олександрівна звернулася до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" про стягнення 131 053,50 грн., з них: 55 921,82грн. - сума основного боргу, 48 932,06грн. - пені, 3 603,51грн. - 3% річних, 22 596,11 грн. - інфляційних витрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання згідно умов Договору поставки обладнання№11/07-14/1 від 11.07.2014 та Договору №1 від 24.06.2015р. про відступлення права вимоги.

Ухвалою суду від 23.06.2017р. порушено провадження у справі №917/965/17, розгляд справи призначено на 13.07.2017р. Ухвалою від 13.07.2017р. суд відклав розгляд справи на 27.07.2017р.

Ухвалою від 27.07.2017р., враховуючи клопотання відповідача, суд зупинив провадження у даній справі до вирішення господарським судом м.Києва, пов'язаної з нею справи №910/11905/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітекс-проджект" та Фізичної особи - підприємця Мілютіної Наталії Олександрівни про визнання недійсним договору №1 про відступлення права вимоги від 24.06.2015р.

09.02.2018р. за вхід. №1386 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Так, рішенням господарського суду м.Києва від 26.10.2017р. у справі №910/11905/17 Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" відмовлено у позові. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 рішення господарського суду м.Києва залишено без змін.

У зв'язку з усуненням обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі, суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду у підготовче засідання на 06.03.2018р.

Ухвалою від 06.03.2018р., враховуючи клопотання відповідача, суд зупинив провадження у даній справі до вирішення господарським судом м.Києва, пов'язаної з нею справи №917/2/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" до Приватного підприємства "Промінвестенерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітекс-Проджект" та Фізичної особи - підприємця Мілютіної Наталії Олександрівни про визнання недійсним договору поставки обладнання №11/07-14/1 від 11.07.2014р., на підставі якого позивач уклав договір №1 про відступлення права вимоги від 24.06.2015р. з Товариством з обмеженою відповідальністю "Профітекс-Проджект" та заявляє вимогу про стягнення заборгованості з відповідача по даній справі.

06.09.2018р. за вхід. №8292 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Так, рішенням господарського суду м.Києва від 17.05.2018р. у справі №917/2/18 відмовлено у позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш". Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2018р. рішення господарського суду м.Києва залишено без змін.

У зв'язку з усуненням обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі, суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду у підготовче засідання на 11.10.2018р.

У судовому засіданні 11.10.2018р. суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 08.11.2018р.

08.11.2018р. за вхід. №10429 від відповідача до суду надійшла заява на поновлення процесуального строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про зупинення провадження у справі №917/965/17.

Ухвалою суду від 08.11.2018р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" у задоволенні заяви відмовлено.

У судовому засіданні 08.11.2018р. було оголошено перерву у розгляді справи до 15.11.2018р.

08.11.2018р. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" про відвід судді Паламарчука В.В. від участі у розгляді справи №917/965/17

Ухвалою від 09.11.2018р. судом зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою від 13.11.2018р. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" про відвід судді Паламарчука В.В. від участі у розгляді справи №917/965/17 відмовлено.

Ухвалою від 15.11.2018р. провадження у справі №917/965/17 поновлено, справу призначено до розгляду в засідання суду на 15.11.2018р.

У судовому засіданні 15.11.2018р. представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі №917/965/17, оскільки ним подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.11.2018р., якою суд відмовив у поновленні процесуального строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі, за необхідністю направлення матеріалів справи до апеляційної інстанції.

Відповідно до п.9 ст.255 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Також, п.17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17 - 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

З огляду на викладене, суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, на підставі ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» (Покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» (Постачальник) 11 липня 2014 року було укладено Договір поставки обладнання №11/07-14/1 (Договір поставки).

Відповідно до умов Договору Постачальник приймає на себе зобов'язання здійснити поставку технологічного обладнання, асортимент та кількість якого вказані в Специфікації (Додаток №1 до Договору), яка є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язується прийняти Обладнання та сплатити за нього ціну у відповідності до умов Договору (п.1.1 Договору поставки).

Відповідно до пункту 3.2. Договору ціна Договору встановлена в Специфікації (Додатки до Договору), що є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що ціна Договору складається з ціни обладнання, вартості монтажних та пусконалагоджувальних робіт, вартості навчання персоналу.

Відповідно підписаної Сторонами Специфікації до Договору загальна вартість Специфікації визначає загальну вартість обладнання, що базується на еквіваленті Євро. Вартість зафіксована в гривні при курсі продажу гривні до Євро ( з врахуванням ПДВ) в розмірі 869 539,36 грн. згідно курсу на міжбанківській валютній біржі на кінець дня, що передує дню підписання договору на 14.07.2014р. за Євро, відповідно до сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/eur, та становить 54179,00 (п'ятдесят чотири тисячі сто сімдесят дев'ять Євро). Ціна обладнання складає суму всіх додатків, які є невід'ємними частинами даного Договору в гривні разом з ПДВ та визначається сукупністю оплат за даним Договором. Вартість послуги шеф-монтажу та пусконалагоджувальних робіт складає 0,5% від вартості обладнання в гривні. Вартість навчання персоналу складає 0,1% від вартості Обладнання в гривні.

Розділом 4 Договору поставки (п.п.4.1 - 4.6 Договору поставки) сторони погодили порядок проведення розрахунків.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що поставка Обладнання здійснюється Постачальником на склад Покупця за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 15, в строк упродовж - 60 (шістдесяти) робочих днів з моменту зарахування на банківський рахунок Постачальника оплати Покупця за пунктом 4.1.1. Договору поставки, та своєчасної оплати за пунктом 4.1.2. При цьому, якщо покупець затримав оплату відповідно до пункту 4.1.2. Договору, то постачальник має право затримати строки поставки Обладнання на відповідну кількість днів.

Відповідно до пункту 7.2. Договору поставки, приймання-передача здійснюється уповноваженими представниками Сторін за видатковою накладною на Обладнання, проект якої надасться Постачальником до підписання Покупцю. Підписання видаткової накладної здійснюється в момент прийняття Обладнання в місці, що вказане в п. 6.1. Договору.

На виконання умов Договору поставки Постачальник здійснив поставку Обладнання, про свідчить підписана сторонами без будь - яких заперечень Видаткова накладна №138 від 26.11.2014р. на загальну суму 902 553,37грн. Також, Постачальником були здійснені монтажні, пусконалагоджувальні роботи та навчання персоналу, що підтверджується підписаним сторонами без зауважень Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №27 від 26.11.2014р. на загальну суму 5 415,32 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» умови Договору виконало належним чином, здійснивши поставку Обладнання в повному обсязі, згідно умов Договору. Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» взяті на себе зобов'язання за Договором належним чином не виконало, не оплативши в повному обсязі поставлене постачальником Обладнання та надані послуги з монтажних, пусконалагоджувальних робіт та навчання персоналу, відповідно до умов Договору.

Таким чином, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» за Договором поставки №11/07-14/1 від 11.07.2014р. на загальну суму 58 675,96грн.

25 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» було підписано Протокол погашення зустрічних однорідних вимог, згідно пункту 4 якого після проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» складає 55 921,82 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект»

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» Договір за своєю правовою природою є договором поставки та відповідно до ч.1. ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

24 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» (Первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем Мілютіною Наталією Олександрівною (Новий кредитор) було укладено Договір №1 про відступлення права вимоги (Договір №1), згідно умов якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором поставки обладнання №11/07-14/1 від 11.07.2014р., укладеним між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» (36034, м.Полтава, вул. Садовського, будинок 8, ) (Боржник) на підставі Статуту.

Відповідно до п. 1.2. Договору №1 Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного та реального виконання зобов'язань за Основним договором, включаючи, але не обмежуючись наступним: вимагати оплати робіт з встановлення технологічного обладнання, включаючи закупівлю та постачання усіх необхідних матеріалів та обладнання, організацію та виконання всіх необхідних, монтажних та інших робіт, встановлення та пусконалагодження обладнання, а також здачу цього обладнання приймальним комісіям, що вже були надані Первісним кредитором і отримані Боржником до дати набрання чинності цим Договором, а також сплати штрафних санкцій, інфляційного збільшення суми заборгованості, процентів за користування грошовими коштами і відшкодування збитків у розмірі, строки і у випадках, передбачених Основним договором та чинним законодавством України, а також виконати інші умови Основного договору, які на час укладання цього Договору не були виконані його сторонами.

Повідомленням від 25 червня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» про відступлення права вимоги за Договором поставки обладнання №11/07-14/1 від 11.07.2014р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітекс-Проджект», на користь фізичної особи - підприємця Мілютіної Наталії Олександрівни, згідно Договору №1.

10 жовтня 2016 року позивач направив на адресу відповідача письмову Вимогу №2 щодо погашення протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання вимоги заборгованості за Договором поставки обладнання №11/07-14/1 від 11.07.2014р. та Договором №1 про відступлення права вимоги в сумі 55 921,82 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання відповідачем своїх зобов'язаннь згідно умов Договору поставки обладнання №11/07-14/1 від 11.07.2014р. та Договору №1 про відступлення права вимоги щодо сплати заборгованості в сумі 55 921,82 грн. перед позивачем.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Будь-яких додаткових доказів щодо сплати заборгованості матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що відповідачем відзиву на позов не надано

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 55921,82грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 48932,06грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 року, 3% річних в розмірі 3603,51грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 року та суму інфляційних втрат в розмірі 22596,11грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунком суд погоджується з нарахуванням 3% річних в розмірі 3603,51грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 та суму інфляційних втрат в розмірі 22596,11грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 року., а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо нарахованої позивачем суми пені у розмірі 48932,06грн. за період з 25.03.2015 року по 17.05.2017 року, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 10.3 Договору поставки №11/07-14/1 від 11.07.2014 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем платежів, що передбачені цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми прострочення за кожен день прострочення сплати відповідного платежу.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що позивач нараховує пеню у розмірі 48932,06грн. за загальний період з 25.03.2015 по 17.05.2017. При цьому, при нарахуванні пені позивачем порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Врахувавши визначені в договорі поставки строки оплати, суд встановив, що позивач безпідставно нарахував відповідачу пеню за період з 25.09.2015 по 17.05.2017, адже вказані нарахування здійснені після спливу 6-місячного строку від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Враховуючи викладене, стягненню підлягає пеня на суму 16739,78грн.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрбудмаш" (юридична адреса: вул. Садовського, 8, м. Полтава, 36034, поштова адреса: А/С 470, вул. Садовського, 8, м.Полтава, 36034, ) на користь Фізичної особи - підприємця Мілютіної Наталії Олександрівни (АДРЕСА_2, 04108, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 55 921,82грн. - сума основного боргу, 16 739,78 грн. - пені, 3 603,51грн. - 3% річних, 22 596,11грн. - інфляційних втрат, а також 1600,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 26.11.2018р.

Суддя Паламарчук В.В.