ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа №921/760/17-г/5

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Н.Кишенюк

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2-адвокат, діє на підставі довіреності № 4 від 21.02.18 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України, № 14/4-752 від 05.06.2018 (вх. № ЗАГС №01-05/325/18 від 17.10.2018)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 (суддя Гирила І.М., м.Тернопіль, повний текст рішення складено 22.05.2018)

у справі № 921/760/17-г/5

за позовом: Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Дочірнього підприємства ,,Газпостач Приватного акціонерного товариства ,,Тернопільміськгаз, м.Тернопіль

про: стягнення заборгованості в сумі 484 047, 28 грн..

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 у справі №921/760/17-г/5 (суддя Гирила І.М.) позов Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України задоволено частково. Вирішено стягнути з Дочірнього підприємства ,,Газпостач Приватного акціонерного товариства ,,Тернопільміськгаз на користь Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України- 194 988,12 грн.-пені, 27 221,35 грн.-3% річних, 66 799,61 грн.- інфляційних нарахувань. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат (частково) та пені є обґрунтованими. Водночас, при ухваленні рішення суд врахував клопотання Дочірнього підприємства ,,Газпостач Приватного акціонерного товариства ,,Тернопільміськгаз та на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.1 ст. 233 ГК України зменшив розмір пені за несвоєчасне виконання відповідачем основного зобовязання на 50%.

Не погоджуючись з даним рішення, позивач подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 у справі № 921/760/17-г/5 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки, а саме пені у сумі 194 988,11 грн., та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки, а саме пені в сумі 194 988,11 грн. задоволити у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає наступні:

суд першої інстанції не врахував інтереси позивача та особливі обставини його діяльності, а також, ухвалив рішення без врахування того, що матеріалами справи не доведено важкого фінансового стану відповідача. Відсутність вини відповідача у виникненні боргу та його важкий фінансовий стан не вважаються винятковими обставинами, тому, відповідно, вони не можуть бути підставою для зменшення пені в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.1 ст. 233 ГК України.

Також, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення не оцінив майновий стан сторін та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2018 справу №921/760/17-г/5 призначено судді-доповідачу ОСОБА_3 та суддям Бонк Т.Б. та Костів Т.С..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 у справі №921/760/17-г/5 та надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 10.07.2018 призначено справу №921/760/17-г/5 до розгляду у судовому засіданні на 23.07.2018.

В матеріалах справи міститься повідомлення, в якому зазначено, що у звязку із тимчасовою непрацездатністю з 23.07.2018 головуючого судді Марка Р.І., та з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_3 суддів України № 21 від 03.03.2016 розгляд вищевказаної справи 23.07.2018 не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.08.2018 № 50 у звязку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Марка Р.І. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 921/760/17-г/5.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 справу №921/760/17-г/5 призначено судді-доповідачу ОСОБА_4 суддям Бонк Т.Б. та Костів Т.С..

Ухвалою суду від 10.09.2018 призначено справу №921/760/17-г/5 до розгляду в судовому засіданні на 24.09.2018.

Наказом від 21.09.2018 № 06-03/241 члену колегії судді Бонк Т.Б. надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 16.11.2017 до 15.11.2018 на 2 календариних дні з 24.09.2018 по 25.09.2018.

Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч.6 ст.147 Закону України Про судоустрій та статус суддів у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посадах суддів Західного апеляційного господарського суду.

03.10.2018 в газеті Голос України №185 (6940) було опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Автоматизованим розподілом (протокол автоматизованого розподілу від 17.10.2018) справу №921/760/17-г5 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б..

Ухвалою суду від 18.10.2018 прийнято справу № 921/760/17-г5 до провадження Західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Н.А. та Желіка М.Б, призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України в судовому засіданні 13.11.2018.

В матеріалах справи міститься повідомлення, в якому зазначено, що у звязку із перебуванням головуючого судді Галушко Н.А. у відрядженні 13-14.11.2018, та з урахуванням положень абз.2 пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_3 суддів України № 21 від 03.03.2016 розгляд вищевказаної справи відбудеться 19.11.2018.

Згідно ч.1 статті 222 ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео-та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

В судове засідання 19.11.18 представник відповідача зявився, проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання не зявився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду спору, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживаня чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає позивача належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без його участі.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

за встановленими судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що 30.12.2015р. між НАК "Нафтогаз України" (продавець) та Дочірнім підприємством ,,Газпостач Приватного акціонерного товариства ,,Тернопільміськгаз (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-185-Б, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього договору. Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцю з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року газ обсягом до 4780,0 тис.куб.м.

Згідно п.3.2-3.3 договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Сторони погодили, що не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо споживач до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає Постачальнику акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного користування у звітному місяці газу Постачальником документально не оформляються. Коригування планових обсягів газу оформляється Покупцем у вигляді заявки.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 5 договору сторони визначили ціну газу. Так, до сплати за 1000 куб.м. природного газу підлягає сума 6 398,00 грн. з ПДВ. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п.п. 5.4 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 11 Договору визначено, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Згідно п. 10.2 р. 10 Договору усі зміни і доповнення до Договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін.

У відповідності до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

В пункті 7.2 договору зазначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, з метою узгодження обсягів переданого газу, його вартості та інших умов до даного Договору укладено низку Додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу, порядок проведення розрахунків між сторонами, строку дії Договору тощо. Зокрема, Додатковою угодою №3 від 31.03.2016 до Договору сторони, серед іншого, змінили, редакцію п. 3.3 р. 3 Договору, зокрема, передбачили, що: "не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання Продавцем акту приймання-передачі газу, Продавець письмово повідомляє Покупця про причини не підписання акта.

У разі, якщо Покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає Продавцю акти приймання-передачі природного газу, такі дії (бездіяльність) з боку Покупця вважаються односторонньою відмовою Покупця від поставки природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період. При цьому, Покупець не має право заперечувати проти не поставки Продавцем природного газу на його користь за цим Договором за відповідний розрахунковий період".

Додатковою угодою №8 від 30.09.2016 встановлено обсяги поставки газу з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 в обсязі до 1820, 000 тис. куб. м.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач протягом січня-лютого 2016 (включно) поставив, а відповідач прийняв природний газ вартістю 7 425 209,49 грн. в обсязі 976,914 тис. куб м., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 4 476 578,23 грн., від 29.02.2016 на суму 2 948 631, 26 грн., які підписані представниками сторін без застережень.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого у період з січня по лютий місяць 2016 (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків. Зокрема, вартість газу, отриманого у січні місяці 2016 року відповідачем в повному обсязі оплачено 11.04.2016; вартість газу отриманого у лютому місяці 2016 року- 17.06.2016.

Підставою звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 389 976,23 грн., нараховану на підставі п.7.2 договору. Окрім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 66 849,70 грн. інфляційних нарахувань та 27 221,35 грн. 3% річних.

При прийнятті постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В частинах 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Встановивши факт існування між сторонами зобовязальних відносин щодо купівлі-продажу природного газу на підставі договору від 30.12.2015 за №16-185-Б, суд першої інстанції проаналізував умови зазначеного договору та надав йому правильної юридичної оцінки.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу матеріалів справи та проведеного судом першої інстанції перерахунку заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних за допомогою інформаційно-технічного центру ,,Ліга вбачається, що судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 194 988,12 грн, 3% річних в розмірі 27 221,35 грн. та інфляційних втрат в сумі 66 799,61 грн.

Окрім того, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач на підставі ст.ст.551 ЦК України, 233 ГК України просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій до 10 %. Суд першої інстанції приймаючи рішення дійшов висновку про винятковість обставин даного випадку та вважав за доцільне скористуватись повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України та зменшив розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) до 50 % від надмірно нарахованої в розмірі 194 988,12 грн. за неналежне виконання умов Договору на купівлю-продаж природного газу № 16-185-Б від 30.12.2015.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині зменшення розміру пені та стягнення її з відповідача в сумі 194 988,12 грн., що становить 50 % від заявленої до стягнення, є законним та обґрунтованим, враховуючи наступне:

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені по кожному періоду прострочення виконання зобовязання здійснено за шість місяців згідно положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що Дочірнє підприємство ,,Газпостач Приватного акціонерного товариства ,,Тернопільміськгаз знаходиться у важкому фінансово-економічному стані, в матеріалах справи наявні копія Балансу (Звіту про фінансовий стан) відповідача, які свідчать по його збитковість.

Окрім того, суд першої інстанції підставно зазначив, що відповідач займається пріорітетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення транспортування природного газу мешканцям міста Тернопіль та Тернопільського району, у відповідача відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків з контрагентами, відповідно до умов договору укладеного між сторонами, відповідач отримував природній газ від позивача виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а не для власних потреб. Також підставно взято до уваги судом першої інстанції той факт, що станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем оплата за отриманий згідно Договору №16-185-Б від 30.12.2015 природний газ здійснена в повному обсязі. Заборгованість Покупця за Договором відсутня.

Окрім того, предметом судового розгляду є стягнення штрафних санкцій та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань, що, в свою чергу, не є основним доходом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і не може впливати на його господарську діяльність. Також Позивач застосував до відповідача міру відповідальності, як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

З наведеного, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції правомірно зменшив розмір належної до стягнення пені, пославшись на ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України. При цьому, суд обґрунтовано взяв до уваги інтереси обох сторін, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін.

Суд апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2018. у справі № 921/760/17-г/5 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України без задоволення.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 23 листопада 2018 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.

суддя Желік М.Б.