ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" листопада 2018 р. Справа № 916/2582/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

представники сторін:

позивача: Аббасалієв Р.Р., згідно довіреності №01-19/554 від 20.08.2018р.

відповідача: Галькевич О.І., згідно довіреності №09/01/18 від 09.01.2018р.

Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області: Анісімова А.В., згідно довіреності №23312 від 10.03.2018р.,

розглянувши заяву Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства від 30.10.2018р. за вх.№2-5378/18 про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/2582/14 за позовом Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б) до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. Інглезі,1) про стягнення 338375,45грн., ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.09.2014р. задоволено позов позивача повністю, стягнуто з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" 308736,26грн. заборгованості, 10505,16грн. пені, 2013,31грн. три проценти річних, 17120,72грн. індексу інфляції, 6767,51грн. судового збору.

22.09.2014р. судом на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

30.10.2018р. за вх.№2-5378/18 від Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства до суду надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення.

Судом було задоволено клопотання Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства від 06.11.2018р. за вх.№22654/18 про відкладення судового засідання по розгляду заяви від 23.10.2018р. про розстрочення виконання рішення суду проти чого не заперечували представник позивача та ДВС.

Так, в обґрунтування заяви відповідач вказує, що підприємство має податковий борг у розмірі 3762911,57грн., додаючи копію ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2018р. по справі № 1540/4250/18, що, на його думку, істотно ускладнює виконання рішення суду по справі №916/2582/14. Боржник визнає, що його заборгованість перед позивачем на момент подачі цієї заяви до суду складає: 274517,29грн., за цих підстав зобов'язується сплатити борг шляхом виплати, на користь позивача, рівними платежами по 22 876,44грн. на протязі 12 місяців, з 30.11.2018 р. по 31.10.2019р., додаючи графік виплат.

09.11.2018р. за вх.№22988/18 від Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на заяву про розстрочення виконання судового рішення, в якому зазначено, що боржником не надано підтверджень або доказів , котрі б насправді являлися підставою для розстрочки судового рішення, наявність у боржника податкового боргу не виключає можливість виконання рішення суду.

13.11.2018р. за вх.№23253/18 від Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" надійшло заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, в якому позивач заперечує проти надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення, обґрунтовуючи , що останнім не було надано жодного доказу фінансової спроможності та очікуваних систематичних надходжень на власні рахунки в результаті господарської діяльності, відповідно до яких можливо було б в майбутньому сплатити борг.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Так, згідно ч.ч.3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписи ч.1 ст.115 Господарського процесуального кодексу України, у редакції чинній до 15.12.2017 року, передбачали, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.116 Господарського процесуального кодексу України, у редакції чинній до 15.12.2017 року, передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

Згідно зі ст.326 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній на теперішній час, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012р. суд повторює, що п.1 ст.6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання винесеного на користь КП «ТМО» рішення становить порушення п.1 ст.6 Конвенції, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010р.).

Таким чином, враховуючи те, що заявник не довів суду фактичними доказами наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та підтверджуючі документи, що надають можливість дійти висновку щодо можливості виконання рішення суду від 09.09.2014р. у справі 916/2582/14 на протязі 12 місяців, з 30.10.2018 р. по 31.10.2019р., з огляду на що та з врахуванням необхідності дотримання принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, обов'язковості судового рішення, встановленого ч.2, ч.7 ст.2, ст.326 ГПК України, ст.124 Конституції України, не виконання відповідачем судового рішення з 2014р., чим порушено гарантоване Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини право КП «ТМО» на своєчасне виконання постановленого на його користь рішення, та що імовірно може призвести до несприятливих наслідків для позивача, з врахуванням віднесення позивача до підприємств комунальної форми власності, покликаного до забезпечення населення міста Одеси тепловою енергією, у суду відсутні підстави дійти висновку щодо задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.331, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Причорноморському державному регіональному геологічному підприємству у задоволенні заяви від 30.10.2018р. за вх.№2-5378/18 про розстрочення виконання рішення.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 21.11.2018р. та згідно ч.2 ст.254, п.24 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

3. Повну ухвалу складено 26.11.2018р. у зв`язку з перебуванням судді Малярчук І.А. на лікарняному в період з 22.11.2018р. по 25.11.2018р.

Суддя І.А. Малярчук