ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03 грудня 2018 року Справа 923/1000/18

Суддя Господарського суду Херсонської області Остапенко Т.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Фрунзе, 2 кв. 8, ідентифікаційний код юридичної особи: 19235970

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Резтех", місцезнаходження: 73010, м. Херсон, вул. Лісна, 2 кв. 32, ідентифікаційний код юридичної особи: 37353315

про стягнення дійсної (ринкової) вартості майна пропорційно частці у статутному капіталі товариства, виплату належної частини прибутку, одержаного товариством, зобов'язання провести державну реєстрацію змін в установчих документах

Без повідомлення учасників справи

в с т а н о в и в:

30.11.2018 року до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Резтех»», у якій позивач, на підставі ст. 10, 54 Закону України «Про господарські товариства», ст. 116 ЦК України, просить стягнути з ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»» на користь Позивача вартість частини майна пропорційно частці у статутному капіталі товариства - 15000 грн.; стягнути з ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»» на користь Позивача належну йому частку прибутку, одержаного відповідачем у період з 01.01.2017 р. по 04.08.2017 р., а саме 25110 грн.; зобов'язати ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»» провести державну реєстрацію змін в установчих документах про виключення ТОВ «Мрія» зі складу засновників ТОВ Торгівельний дім «Резтех»».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2018 року, справа розподілена судді Остапенко Т.А. До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти Відповідача, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.11.2018 року, передана на вирішення судді Остапенко Т.А.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник зазначає, що його представнику стало відомо, що учасники Відповідача - ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»», з метою уникнення здійснення розрахунків з Позивачем, планують реалізувати майно, за рахунок якого може бути виконано рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог ТОВ «Мрія».

Зазначені обставини викликають обґрунтоване побоювання заявника, що такі дії Відповідача можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову за переліком, який наведений в ч. 1 ст. 137 цього ж Кодексу.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Оцінивши обгрунтованість обставин зазначених в заяві про забезпечення позову, достатність, належність та допустимість доказів на їх підтвердження, зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти Відповідача.

Так, пунктами 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", роз'яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

В пунктах 6.5., 6.8. постанови Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», зокрема, зазначено, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору.

Предметом спору у справі №923/1000/18 є стягнення з ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»» на користь Позивача грошових коштів - вартості частини майна пропорційній частці у статутному капіталі товариства та частини прибутку, одержаного відповідачем у період з 01.01.2017 р. по 04.08.2017 р., а також похідна вимога проведення державної реєстрації змін в установчих документах про виключення Позивача зі складу засновників Відповідача.

Отже, обрані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами, оскільки накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно не відповідає предмету позову, а накладення арешту на грошові кошти заявлене не в межах ціни позову та можливих судових витрат.

Також, суд зазначає, що об'єктивні обставини дійсної необхідності в заходах забезпечення позову, без застосування яких права, свободи та законні інтереси заявника будуть порушені, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Разом з тим, заявник, зазначаючи про намір вчинення учасниками Відповідача - ТОВ «Торгівельний дім «Резтех»», з метою уникнення здійснення розрахунків з Позивачем, дій, направлених на реалізацію майна, жодного доказу на підтвердження обставин, з якими пов'язується забезпечення позову суду не надав.

Враховуючи викладене, оцінивши розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, керуючись ст. 136, 137, 140, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія» в задоволенні заяви від 30.11.2018 року про забезпечення позову.

2.Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала, відповідно до ст. 235, 256 ГПК України, набирає законної сили з дати підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів.

Ухвалу складено та підписано 03.12.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко