ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 місто Дніпро Справа № 904/151/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст складено 31.05.2018) у справі №904/151/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1, м. Київ

до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області, м. Дніпро

третя особа-1 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна організація (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", м. Київ

третя особа-2 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Координаційний центр з надання правової допомоги, м. Київ

третя особа -3 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство юстиції України, м. Київ

про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 таким, що відповідає ознакам нікчемності та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 таким, що відповідає ознакам нікчемності та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що судом не встановлено наявності продажу нежитлових приміщень згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 на умовах нижчих від звичайних. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що звіт №07-17-М14-12 від 17.08.2017 не є належним та допустимим доказом, оскільки він є дійсним тільки в повному обсязі та лише для визначеної у ньому мети. Оскільки метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості для подання у суд незалежної оцінки нерухомого майна у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки (згідно статті 39 Закону України "Про іпотеку" - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації), вищезазначений звіт не може підтверджувати ринкову вартість об'єкта нерухомості з метою його продажу.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що при укладенні спірного договору сторони були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, а тому всі умови спірного договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що оскільки при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за цим договором не настала.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18 та прийняти нове рішення, яким визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" та Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №3530, недійсним.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, укладений договір купівлі-продажу від 27.11.2015 у відповідності до частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 228 Цивільного кодексу України віднесено до категорії нікчемних у зв'язку з тим, що приміщення, яке було предметом продажу по оскарженому договору купівлі-продажу було продано за заниженою ціною.

Апелянт зазначає, що спеціальним нормативним актом, яким є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачені випадки, з якими закон повязує нікчемність укладених банком в період одного року до впровадження тимчасової адміністрації правочинів, у разі виявлення таких підстав. Апелянт вважає, що ним надані належні та допустимі докази укладення спірного договору за заниженою ціною.

Також апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не надано оцінки наданому висновку про вартість обєкта оцінки, який було зроблено Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Плюс".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18 відкладений у судове засідання на 09.10.2018.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/151/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2018 прийнято до свого провадження справу №904/151/18 за апеляційною Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18, розгляд скарги розпочато спочатку, розгляд скарги призначений до розгляду у судовому засіданні на 21.11.2018.

У судове засідання, яке відбулося 21.11.2018, представник апелянта не з'явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали (судової повістки) № 414, яке отримане представником апелянта 22.10.2018 (за адресою реєстрації) (поштова кореспонденція, направлена апеляційним судом за адресою для листування, яка зазначена в апеляційній скарзі, повернулась із відміткою органу поштового звязку: "за закінченням встановленого терміну зберігання").

13.11.2018 (на адресу суду направлено 09.11.2018) від апелянта надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії звітів про оцінку майна №43-ФБ, виконаного ТОВ "Центр оцінки власності "Парето", та №07-17-М14-12, виконаного ПП "ТА-Експерт-Сервіс".

Регіональний центр з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач вважає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

20.11.2018 віл Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов (електронною поштою) відзив, в якому апеляційну скаргу підтримано у повному обсязі.

Координаційний центр з надання правової допомоги, у відзиві на апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Третя особа-2 вважає, що місцевий господарський суд правильно надав оцінку доводам позивача та дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з'явився.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 27.11.2015 між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (продавець) та Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області (покупець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 3530.

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність належне продавцю на праві власності нежитлове приміщення номер 103 в будинку номер 21а по вулиці Жуковського в місті Дніпропетровську, яке складається з: в літ. А-10 на цокольному поверсі позиції № 1-3 площею 31,5 кв.м, на І-поверсі позиції № 4-17, І-лоджія, ІІ-лоджія, загальною площею по 1 поверху прим. № 103-287,9 кв.м, разом по приміщенню 103 загальна площа складає 319,4 кв.м та ґанок літ. а7, надалі іменується "Нерухоме майно", та сплачує за нього обговорену даним договором грошову суму.

Відповідно до пункту 2.1 договору, ціна нерухомого майна за домовленістю сторін визначається в сумі 5 200 000 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ- 866 666 грн. 67 коп., яка повинна бути повністю сплачена покупцем продавцю не пізніше 10 банківських днів з наступного дня після підписання та нотаріального посвідчення цього договору, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця (Публічне акціонерне товариство "Фідобанк". Рахунок: НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк" міста Києва, МФО 300175, ). Підтвердженням факту оплати буде відповідний розрахунковий документ установи про перерахування вказаної суми.

Пунктом 2.2 договору сторони узгодили, що право власності на нерухоме майно виникає у покупця з моменту державної реєстрації такого права згідно зі статтею 334 Цивільного кодексу України та нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно з пунктом 2.3 договору відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку майна №43-ФБ (ідентифікатор за базою ФДМУ 2015_43-FB), складеного субєктом оціночної діяльності 11 листопада 2015 року (дата оцінки 09 листопада 2015 року) оцінювачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "Парето" (Сертифікат №14164/13 субєкта оціночної діяльності, виданого 18 січня 2013 року Фондом державного майна України), вартість нерухомого майна, становить 5 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 866 666,67 грн.

Оплата нерухомого майна проводиться в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, що визначений в цьому договорі в строк до 11 грудня 2015 року включно (пункт 2.4. договору).

Згідно з пунктом 3.1.1. договору у день отримання продавцем коштів за відчужуване нерухоме майно, продавець зобовязаний передати покупцю нерухоме майно за актом приймання-передачі, шляхом передачі усієї наявної документації, предметів, інформації та ключів від нерухомого майна, без яких право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном буде неможливе або обмежене.

Відповідно до пункту 5.1 договору, цей договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення.

Договір діє до 11 грудня 2015 року або до дати повного виконання покупцем зобовязань та обовязків за цим договором відповідно до пункту 2.1. договору.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 травня 2016 року №783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічним акціонерним товариством "Фідобанк", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 строком на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №959 від 09.06.2016 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк" продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товариству "Фідобанк" ОСОБА_1 з 20.06.2016 по 19.07.2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року №142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати Публічне акціонерне товариство "Фідобанк".

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року №142-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265 Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічним акціонерним товариством "Фідобанк", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами - ОСОБА_1 з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

25.05.2016 Тимчасовою адміністрацією Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" прийнято наказ №32 "Про організаційні заходи щодо перевірки договорів", яким на виконання частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо забезпечення перевірки договорів (інших правочинів), укладених Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" за період з 20.05.2015 до 20.05.2016 вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" за період з 20.05.2015 до 20.05.2016 на предмет їх нікчемності з підстав, визначених частиною 3 ст. 38 Закону та створено з цією метою комісію з перевірки договорів за операційною діяльністю банку.

Наказом №24 від 22.02.2017 продовжено строк проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними строком до 15.05.2017.

13.05.2017 комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів) Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними призначеної наказом №24 від 22.02.2017 прийнято рішення, оформлені протоколом від 13.05.2017 стосовно виявлених правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав визначених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статею 228 Цивільного кодексу України.

За результатами проведеної перевірки було вирішено визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" та Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області від 27.11.2015, таким, що підпадає під ознаки нікчемності визначені пунктом 3 частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статтею 228 Цивільного кодексу України.

У протоколі зазначено, що відчуження майна з боку банку відбулось протягом одного року до введення тимчасової адміністрації за ціною, яка за попереднім аналізом відрізняється на понад 20% від звичайних цін на подібне нерухоме майно.

З огляду на умови укладеного договору, порівняльний підхід (аналогів купівлі-продажу нерухомого майна) в зазначений період, що базується на прямому порівнянні обєктів нерухомого майна з аналогічними обєктами купівлі-продажу нерухомого майна, які були продані, або включені в перелік обєктів, які підлягають продажу (розміщені на різних спеціалізованих Інтернет ресурсах).

14.09.2017 Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" направлено на адресу Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області повідомлення про врегулювання заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, яким повідомив відповідача, що субєктом оціночної діяльності ПП "ТА-Експерт-Сервіс" на замовлення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" було визначено незалежну оцінку ринкової вартості предмету договору у сумі 6 829 206,00 грн. з врахуванням ПДВ станом на дату укладення договору (звіт №07-17-М14-12 від 26.11.2015). На підставі частин 3, 5, 9 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" вимагало у добровільному порядку строком до 01.10.2017 відшкодувати збитки у сумі 1 629 206,00 грн. за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 (а.с. 47-48, том 1).

Також, Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" направило Регіональному центру з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області повідомлення про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 (а.с. 49, том 1).

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" зазначає, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, продаж нежитлових приміщень було здійснено за 5 200 000 грн. з ПДВ., що понад 20% нижче від вартості згідно незалежної оцінки.

На підтвердження своїх тверджень Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" надано звіт №07-17-М14-12 складений 17.08.2017 з незалежної оцінки ринкової вартості нежилого приміщення номер 103 в будинку номер 21а по вулиці Жуковського в місті Дніпропетровську, який виконаний суб'єктом оціночної діяльності ПП "ТА-Експрес-Сервіс", у якому зазначено, що ринкова вартість нежилого приміщення станом на 26.11.2015 року становить 5 691 005 грн. без врахування ПДВ.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначив, що оскільки при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2015 було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за цим договором не настала.

За приписами частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 Цивільного кодексу України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Таким чином, за змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як на підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 року позивач зазначає, що продаж нежитлових приміщень було здійснено за ціною 5 200 000 грн. з ПДВ., що понад 20% нижче від вартості згідно незалежної оцінки, тому такий правочин є нікчемними, тобто таким, недійсність якого встановлена приписами частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

На підтвердження своїх тверджень стосовно того, що оспорюваний правочин був укладений за цінами нижчими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" наданий звіт з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлового приміщення №103, в літ.10, загальною площею 319,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Жуковського, буд 21а (а.с.161-174, том 1).

У вказаному звіті зазначено, що ринкова вартість приміщення №103, в літ.10, загальною площею 319,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Жуковського, буд 21а станом на 26.11.2015 становить 5 691 005 грн. без врахування ПДВ

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується, що за договором купівлі-продажу здійснено продаж нежитлових приміщень на користь позивача за первісним договором за ціною, що складає 5 200 000 гривень 00 копійок в т.ч. ПДВ -866 666 гривень 67 копійок (пункт 2.1 договору) відповідно до звіту про оцінку майна №43-ФБ (ідентифікатор за базою ФДМУ 2015_43-FB), складеного субєктом оціночної діяльності 11 листопада 2015 року (дата оцінки 09 листопада 2015 року) оцінювачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "Парето" (Сертифікат №14164/13 субєкта оціночної діяльності, виданого 18 січня 2013 року Фондом державного майна України).

Згідно зі статтею 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Поняття "звичайних" цін наведено в Податковому кодексі України. Відповідно до пункту 14.1.71 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Якщо під час здійснення операції обов'язковим є проведення оцінки, вартість об'єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.

Відтак, рівень звичайної ціни (рівень ринкової ціни) може бути визначений за результатами оцінки об'єкта продажу.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності, у цьому Законі майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що для встановлення факту заниження ціни продажу нежитлового приміщення необхідно встановити його ринкову ціну, яка, виходячи з приписів Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" може визначатись шляхом проведення незалежної оцінки.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Істотними умовами договору на проведення оцінки майна є, зокрема, мета, з якою проводиться оцінка.

Як зазначено, у висновку до звіту №07-17-М14-12 метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості для подання у суд незалежної оцінки нерухомого майна іпотеки (згідно статті 39 Закону України "Про іпотеку" - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації).

Відповідно до абз. 2 розділу 3 звіту №07-17-М14-12, цей звіт дійсний тільки в повному обсязі та лише для визначеної у ньому мети.

Враховуючи зазначене вище, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що звіт №07-17-М14-12 не може підтверджувати обставину про ринкову вартість об'єкта нерухомості з метою його продажу, оскільки такий звіт був складений для визначення ринкової вартості для подання у суд незалежної оцінки нерухомого майна іпотеки.

В абз. 18 розділу 3 звіту №07-17-М14-12 зазначено, що замовник оцінки надає оцінювачу всі істотні відомості про об'єкт оцінки (правовий статус, технічні характеристики), забезпечує доступ з метою вивчення його технічного стану.

Відповідно до абз. 21 звіту №07-17-М14-12 від 17.08.2017 згідно договору на проведення незалежної оцінки майна, проводилася ретроспективна оцінка станом на 26.11.2015.

Оцінювачем були проведені маркетингові дослідження архівних даних ринку комерційної нерухомості, які були актуальними станом на дату оцінки. Зважаючи на неможливість уточнити дані опублікованої інформації щодо продажу (більшість оголошень станом на дату складання звіту втратили свою актуальність), оцінювач приймає наявну інформацію за достовірну.

Доступу до оцінюваних приміщень надано не було, тому технічний стан приймався як "добрий" відповідно до фото, наданих Замовником. Оцінювач припускає, що приміщення були в такому ж технічному стані і на дату оцінки.

Відповідальність щодо повноти та достовірності інформації, наданої для оцінки, лежить на замовнику.

Проте, відповідно до частини 2 статті 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що звіт №07-17-М14-12 від 17.08.2017 року здійснений з порушенням вимог чинного законодавства та не може бути прийнятим, як допустимий та належний доказ.

В той же час, у пункті 2.3 договору купівлі-продажу зазначено, що відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку майна №43-ФБ (ідентифікатор за базою ФДМУ 2015_43-FB), складеного субєктом оціночної діяльності 11 листопада 2015 року (дата оцінки 09 листопада 2015 року) оцінювачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "Парето" (Сертифікат №14164/13 субєкта оціночної діяльності, виданого 18 січня 2013 року Фондом державного майна України), вартість нерухомого майна, становить 5 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 866 666,67 грн.

Враховуючи вищезазначене, Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" не доведено належними доказами, а апеляційним господарським судом не встановлено наявності продажу нежитлових приміщень згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 на умовах нижчих від звичайних.

Апеляційним господарським судом також не приймається рішення комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними як належний та допустимий доказ нікчемності правочину, оскільки таке рішення було прийнято без встановлення розміру звичайної вартості нежитлового приміщення №103, в літ.10, загальною площею 319,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Жуковського, буд 21а, тобто з порушенням пункту 3 частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За викладеного апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" та Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області, а тому всі умови спірного договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Таким чином, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015, було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, жодна з підстав нікчемності правочину, передбачена статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за цим договором не настала, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 27.11.2015 недійсним задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про ненадання місцевим господарським судом оцінки висновку про вартість обєкта оцінки, який було зроблено Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Плюс", оскільки в матеріалах справи відсутній такий висновок.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/151/18залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" ОСОБА_1

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня прийняття.

Повна постанова складена - 22.11.2018.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко