ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2018

Справа № 910/12719/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" (м. Київ)

Про стягнення 18.783,68 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" про стягнення 18.783,68 грн., з яких: 14.372,22 грн. пені, 993,66 грн. 3% річних, 3.417,80 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 2596/15-КП-41 від 30.01.15. купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.18. відкрито провадження у справі № 910/12719/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); відповідачу у строк протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

16.10.18. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просить суд застосувати принцип справедливості та положення ст. 233 ГК України, зменшивши штрафні санкції, та просить суд застосувати позовну давність, встановлену ч. 6 ст. 232 ГК України.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд відзначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" своє клопотання не обґрунтувало, натомість, в ухвалі про відкриття провадження в даній справі суд обґрунтував підстави для розгляду справи № 910/12719/18 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ч. 1 ст. 250 ГПК України.

Посилання відповідача на необхідність висловити пояснення не є підставою для розгляду даної справи з викликом сторін.

З огляду на малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України без виклику сторін, а клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

13.11.18. позивачем подано відповідь на відзив.

16.11.18. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.15. між позивачем (далі – Продавець) та відповідачем (далі – Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 2596/15-КП-41 (далі – Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1) Продавець зобов’язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі – газ). Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 106,0 тис.куб.м у тому числі: січень 20,0 тис.куб.м, лютий 20,0 тис.куб.м, березень 13,0 тис.куб.м (І кв. 53,0 тис.куб.м), квітень 5,0 тис.куб.м, травень 0,0 тис.куб.м, червень 0,0 тис.куб.м (ІІ кв. 5 тис.куб.м), липень 0,0 тис.куб.м, серпень 0,0 тис.куб.м, вересень 0,0 тис.куб.м (ІІІ кв. 0,0 тис.куб.м), жовтень 13,0 тис.куб.м, листопад 16,0 тис.куб.м, грудень 19,0 тис.куб.м (ІV кв. 48 тис.куб.м).

Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб’єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

За приписами пункту 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути

Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 Договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. Ціна за 1000 куб. м газу становить 5.900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 440,04 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 7.661,64 грн.

Додатковою угодою № 1 від 10.02.15. до Договору сторони виклали з 01.02.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 5.700,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 440,04 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 7.416,84 грн.

Додатковою угодою № 2 від 10.03.15. до Договору сторони виклали з 01.03.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 8.900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 440,04 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 11.333,64 грн.

Додатковою угодою № 3 від 15.04.15. до Договору сторони виклали з 01.04.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 7.200,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 787,44 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 9.600,24 грн.

Додатковою угодою № 4 від 15.05.15. до Договору сторони виклали з 01.05.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 6.810,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 787,44 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 9.122,88 грн.

Додатковою угодою № 5 від 30.06.15. до Договору сторони виклали з 01.06.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 6.600,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 787,44 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 8.865,84 грн.

Додатковою угодою № 6 від 10.10.15. до Договору сторони виклали з 01.10.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 6.600,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 826,92 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 8.905,32 грн.

Додатковою угодою № 7 від 22.10.15. до Договору викладено пункт 3.4 статті 3 «Порядок та умови передачі газу» Договору в наступній редакції: « 3.4. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Покупець зобов'язується надати Продавцю підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає Покупцю та газорозподільному/ газовидобувному/ газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. У разі, якщо Покупець не надає або несвоєчасно надає Продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання газу встановлюються відповідно до даних газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується Продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2. У разі, якщо при складанні/підписанні акту приймання-передачі природного газу у Сторін виникають розбіжності щодо вартості газу, переданого за договором, Сторони врегульовують спірні питання відповідно до умов договору або в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До врегулювання Сторонами розбіжностей, обсяги використання встановлюються відповідно до даних газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується Продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2.». Викладено п.5.2. статті 5 «Ціна газу» Договору в наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1000 куб. м газу з 01 листопада 2015 року становить 6 469,63 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 689,10 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 826,92 грн. (вісімсот двадцять шість гривень 92 коп.). В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 7 288,12 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 8 745,74 (вісім тисяч сімсот сорок п’ять гривень, 74 коп.) гривень.». Додано статтю 5 «Ціна газу» Договору пунктом 5.6 в наступній редакції: « 5.6. У разі погашення Покупцем заборгованості перед Продавцем за природний газ, використаний в попередніх періодах, Покупець звертається до Продавця з приводу перегляду умов пункту п.5.2. на наступний місяць відповідно до інформації щодо цін, розміщеної на сайті Продавця».

Сторонами в п. 6.1 Договору погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії Договору сторонами погоджено розділом 11 Договору, яким встановлено, що Договір набуває чинності з дати підписання та скріплення печатками, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2015 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.15., а в частині проведення розрахунків – до повного їх здійснення.

Спір у справі виник в зв’язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за Договором.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов’язань та обов’язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов’язання щодо постачання природного газу на користь відповідача виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за Договором.

Разом з тим, відповідач у визначений Договором строк оплату за переданий природний газ здійснював з порушенням строків, зазначених у Договорі, що підтверджується наданою позивачем до матеріалів справи випискою.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 14.372,22 грн. пені.

Відповідно до п. 7.2 Договору, у разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору він зобов’язаний сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов’язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов’язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов’язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов’язання, здійснено перерахунок пені та встановлено, що позивачем, на противагу твердженням відповідача, при здійсненні розрахунку пені було дотримано вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, та здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14.372,22 грн. пені, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Додатково суд звертає увагу відповідача на наступне.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вищенаведений шестимісячний строк не є строком позовної давності, оскільки в нормі йдеться саме про припинення нарахування штрафних санкцій, за стягненням яких особа має право звернутися в межах річного строку позовної давності, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

При цьому слід враховувати, що позовна вимога про стягнення пені пов’язана з триваючим правопорушенням – простроченням виконання зобов’язання. Оскільки пеня стягується у певних відсотках від простроченого зобов’язання за кожен день такого прострочення, то строк позовної давності (один рік) починається для кожної позовної вимоги про сплату пені окремо за кожен прострочений день.

В той же час умовами пункту 9.3 Договору сторонами погоджено, що строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості. пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п’ять років.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 993,66 грн. 3% річних, 3.417,80 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

При цьому, стосовно тверджень відповідача про те, що оскільки ним повністю виконано свої зобов’язання за Договором, у позивача відсутні матеріальні втрати, суд наголошує відповідачу на тому, що свої зобов’язання ним було виконано з порушенням встановлених Договором строків.

Крім того, у відповідності до наданого позивачем розрахунку, 3% річних та інфляційні втрати розраховано позивачем по день оплати відповідачем грошових коштів. Також, Продавцем було враховано пункт 1.9 постанови № 14 від 17.12.13. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» згідно якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

За перерахунком суду, розмір 3% річних становить 993,66 грн., розмір інфляційних втрат становить 3.417,80 грн., внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд відзначає викладене далі.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов’язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов’язання та надавши належну оцінку обставинам такого невиконання, врахувавши розмір несвоєчасно виконаного зобов'язання та розмір нарахованої пені, майновий стан позивача та відповідача, суд не знаходить підстав для зменшення суми нарахованої пені.

Далі, як відзначалось судом, нормами чинного законодавства України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Разом з тим, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу.

З огляду на викладене в сукупності позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А, офіс 630; ідентифікаційний код 38923261) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 14.372 (чотирнадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 22 коп. пені, 993 (дев’ятсот дев’яносто три) грн. 66 коп. 3% річних, 3.417 (три тисячі чотириста сімнадцять) грн. 80 коп. інфляційних втрат, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко