ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Справа №914/2317/17

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Кишенюк Н.

за участю представників:

від позивача: Шльосер А.Р.- адвокат;

від відповідача: не з»явився;

від третьої особи: не з»явився

розглянувши апеляційну Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова №3410 від 13.08.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/417/18 від 18.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2018 (суддя Іванчук С.В, м. Львів, повний текст рішення складено 24.07.2018)

у справі № 914/2317/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікацій "Львівгаз", м. Львів

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАФТ ФІНАНС", м. Київ

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ТОВ «Крафт Фінанс» про стягнення 239 419,25грн. вартості природного газу, який компенсується оператору ГРМ за серпень 2017 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.07.2018 у справі №914/2317/17 (суддя Іванчук С.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача - 239 419,25 грн. основного боргу та 3 591,29 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що, у зв'язку з відсутністю у відповідача номінацій (лімітів) на серпень 2017 року, відповідач здійснював несанкціонований відбір природного газу, та має компенсувати позивачу вартість об'єму спожитого природного газу за серпень 2017 року.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова подано апеляційну скаргу №3410 від 13.08.2018, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити, посилаючись на те, що судом не проведено повного та об»єктивного дослідження наявних у справі доказів та зроблено помилковий висновок про належність поставленого у серпні 2017 року природного газу ПАТ «Львівгаз» лише з документів позивача.

Також, скаржник зазначає, що судом не надано належної оцінки факту, що в 2017 році Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова проведено закупівлю природного газу для потреб військових частин в зоні обслуговування із застосуванням переговорної процедури закупівлі на підставі та у відповідності до умов Закону України «Про публічні закупівлі».

Зокрема, скаржник вважає, що судом не взято до уваги, що газ в період серпня 2017 року постачався ТОВ «Крафт Фінанс» - контрагентом по догору, укладеного 29.03.2017 року між КЕВ м.Львова та ТОВ «Крафт Фінанс» на постачання природного гауз №І-С/03/4, суттєвою умовою якого є постачання газу в 2017 році.

ПАТ по газопостачанню та газифікацій "Львівгаз" у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та правильним застосуванням норм процесуального права. Зокрема, позивач зазначає, що у зв»язку із відсутністю у відповідача номінацій (лімітів) на серпень 2017 року, КЕВ м.Львова здійснював несанкціонований відбір природного газу та має компенсувати ПАТ «Львівгаз» вартість об»єму спожитого природного газу за серпень 2017 року, оскільки, відповідно до п.8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС, у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в локацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника в судове засідання не з"явився, своїм правом на участь у судовому розгляді не скористався, листом №4315 від 04.10.2018 повідомив суд, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить надіслати на адресу відділу прийняте рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення скаржника належним чином про розгляд судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Явка скаржника в судове засідання не визнавалась обов'язковою. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності скаржника.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши заперечення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до заяв-приєднання №094207НО0РЕВ016 та №094207НО0РАВ016 до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова (споживач) приєднався до умов типових договорів розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.

Відповідно до п.1.3 типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов»язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов»язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п.2.1. типового договору).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що факт надання послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, згідно пункту 6.6 типового договору та пункту 6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, підтверджується підписаним позивачем актом наданих послуг.

Згідно п. 6.4 типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об'єкта споживача (п. 3.2. договору).

За умовами п. 3.3 договору та п. 3 гл. 5 розділу VI Кодексу ГРМ споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об'єм споживання природного газу споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до п.п. 5 п. 7.4 договору споживач зобов'язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору розподілу, протягом серпня 2017 року ПАТ «Львівгаз» розподілило (доставило) відповідачу 13 362,00 м. куб. природного газу, зокрема, згідно договору №094207HQ0REB016 5 587,00 м. куб., що підтверджується актом наданих послуг від 31 серпня 2017 року №ЛВ000068466 та по договору №094207HQ0RAB016 7775 м. куб., що підтверджується актом наданих послуг від 31 серпня 2017 року №ЛВ000070004 (том І а.с.27-28).

Проте, як стверджує позивач, газ спожитий в серпні 2017 року був отриманий відповідачем без жодної правової підстави.

Як зазначає позивач, він дізнався, що газ спожитий в серпні 2017 року був отриманий відповідачем без правової підстави, з листа ПАТ «Укртрансгаз» №1001ВИХ-17-4324 від 14.09.2017, яким направлено ПАТ «Львівгаз» акт надання послуг балансування обсягів природного газу №08-17--БАЛАНС від 31 серпня 2017 за серпень 2017 року (том І а.с.29,37), розрахунок вартості балансування та рахунок на оплату (том І а.с.30,32).

Позивач зазначає, що звертався до відповідача із вимогами від 03.10.2017 №Lv007/1-ПЛ-9191-1017 та №Lv007/1-ПЛ-9190-1017 в яких просив перерахувати кошти компенсації оператору ГРМ в розмірі 100 107,42 грн. та 139 311,83 грн.

У відповідь на вимоги позивача, у листі №5112 від 26.10.2017 відповідач зазначив, що 29.03.2017 КЕВ м.Львова укладено угоду №1-С/03/4 з переможцем торгів ТОВ «Крафт Фінанс» терміном дії з 01.04.2017 по 31.12.2017, який зобов»язувався постачати природний газ в необхідній кількості та у вказаний термін. Тому, як зазначає відповідач, у зв»язку з тим, що неврегульований небаланс внаслідок відсутності підтвердженого обсягу природного газу стався не з вини КЕВ м.Львова, виконання даних вимог покладає на постачальника ТОВ «Крафт Фінанс» (копії даного листа долучено до матеріалів справи).

Позивач вважає, що споживач (відповідач) зобов»язаний компенсувати ПАТ «Львівгаз» (позивачу) вартість згаданого вище небалансу, отже, сума компенсації за серпень 2017 року по договору №094207HQ0REB016 (5 587,00 м. куб.) становить 100 107,42грн. та по договору №094207HQ0RAB016 (7 775 м.куб) 139 311,83грн., що стало підставою для звернення з позовом до господарського суду.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України від 09.04.2015 № 329-VIII «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем і оператором ГРМ здійснюється за умови: наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" визначені обов'язки споживача, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов'язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 5 глави І розділу І Кодексу газотранспортної системи

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб»єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під»єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об»єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника;

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Згідно положень глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи для отримання послуг з транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Відповідно до п. 8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче.

У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб»єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). Оператором газотранспортної системи в Україні являється ПАТ «Укртрансгаз».

Зважаючи на викладені норми та умови договору постачання, санкціонованим відбором споживачем (відповідачем) природного газу є його відбір у межах договірного обсягу та за наявності підтвердженої номінації, за відсутності якої такі дії кваліфікуються як несанкціонований відбір газу.

Таким чином, оператор ГРМ, яким є позивач, надає послуги транспортування природного газу лише за наявності та на підставі підтвердженої номінації.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, постачальник природного газу, яким є ПАТ «Укртрансгаз», підтверджені обсяги природного газу (ліміти) для відповідача на серпень 2017 року не виділяв, а тому природний газ в цей період відповідачу зі свого ресурсу не поставляв. В матеріалах справи відсутні докази у підтвердження протилежного

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова (споживач) укладено договір на постачання природного газу №1-С/03/4, за умовами якого він зобов»язався передати у власність КЕВ м.Львова у 2017 році згідно планових обсягів постачання газу по місяцях Газове паливо за кодом CPV за ДК 021:2015-09120000-6 (природний газ), а споживач зобов»язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.3 договору №1-С/03/4 сторонами були погоджені планові обсяги постачання газу по місяцях, зокрема: квітень 2017 -79000 куб.м., травень 2017р.- 30000 куб.м., червень 2017р.- 30000 куб.м., липень 2017р. - 30000 куб.м., серпень 2017р.- 30000 куб.м., вересень 2017р.-30000 куб.м., жовтень 2017р.-500000 куб.м., листопад 2017р.-700000 куб.м., грудень 2017р. -130960 куб.м.

Питання чинності зазначеного договору було предметом спору у справі № 914/787/17 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до відповідача 1: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання договору №1-0/03/4 від 29.03.2017 недійсним з моменту його укладення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.07.2017 у справі №914/787/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 у задоволенні позову було відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 у справі № 914/2059/17 за позовом ТОВ «Крафт Фінанс» до відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», за участю третіх осіб 1, 2, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ «Львівгаз збут» та ПАТ «Уктрансгаз», третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про зобов»язання відповідача припинити вчинення певних дій; зобов»язання відповідача до вчинення певних дій; визнання позивача єдиним гарантованим постачальником природного газу в квітні-серпні 2017р. позов задоволено частково. Вирішено зобов»язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» припинити здійснювати розподіл природного газу, який постачається іншими постачальниками на КЕВ у м.Львові на період дії договору на постачання природного газу №1-С/03/4 від 29.03.2017 укладеного між КЕВ м.Львова та ТОВ «Крафт Фінанс», визнано ТОВ «Крафт Фінанс» єдиним гарантованим постачальником природного газу в квітні-серпні 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 у справі №914/2059/17 апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задоволено частково, рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 у справі № 914/2059/17 скасовано частково. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про зобов»язання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» припинити здійснювати розподіл природного газу, який постачається іншими постачальниками на КЕВ у м.Львові на період дії договору на постачання природного газу № 1-С/03/4 від 29.03.2017 укладеного між КЕВ м.Львова та ТОВ «Крафт Фінанс» та визнання за ТОВ «Крафт Фінанс» єдиним гарантованим постачальником природного газу в квітні-серпні 2017 року відмовлено повністю. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 у справі № 914/2059/17 залишено без змін.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 у справі №914/2059/17 встановлено, що номінації від замовників послуг транспортування ТОВ «Крафт Фінанс» та ТОВ «Львівгаз збут» у серпні 2017 року для споживача КЕВ м.Львова не надавались, що підтверджується копією долученого ПАТ «Львівгаз» до матеріалів справи клопотання ПАТ «Укртрансгаз» про надання доказів вих.№2501ВИХ-18-403 від 13.03.2018, копії службової записки №ТSOСЛ-18-737 від 07.03.2018, які були надані Господарському суду Львівської області ПАТ «Укртрансгаз» у справі №914/2317/17.

У постанові зазначено, що КЕВ м. Львова за серпень 2017 року отримано природний газ без правової на те підстави. В результаті несанкціонованого відбору газу весь обсяг газу отриманий КЕВ м. Львова за серпень 2017 внесений на алокацію оператора газорозподільної системи ПАТ «Львівгаз» в порядку передбаченому абзацом 2 п. 8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортних систем.

Колегія суддів погодилась з поясненням позивача, що природний газ в обсязі 130,057 тис.м. куб. не міг бути переданий, не зважаючи на те, що були підтверджені номінації в ТОВ «Крафт Фінанс», в силу обмежень зазначених в абзаці 2 п. 5 Розділу IV Правил постачання природного газу, оскільки в споживача була заборгованість, яка підтверджена, зокрема рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2017 у справі №914/585/17 та станом на 19.04.2017 становила 2 100 816,03 грн., перед первісним постачальником природного газу, яким являється ТОВ «Львівгаз збут».

В ході розгляду справи №914/2317/17 встановлено та вбачається із матеріалів справи, зокрема, актів наданих послуг від 31 серпня 2017 року №ЛВ000068466 та №ЛВ000070004, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, в серпні 2017 року відповідач прийняв від позивача 13 362,00 м.куб. природного газу. Даний обсяг 13362,00 м.куб. природного газу не був врегульований із постачальником та був віднесений Оператором ГТС на неврегульовані обсяги небалансу ПАТ «Львівгаз».

Враховуючи вищенаведене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що у зв'язку з відсутністю у відповідача номінацій (лімітів) на серпень 2017 року, відповідач здійснював несанкціонований відбір природного газу та має компенсувати позивачу вартість об'єму спожитого природного газу за серпень 2017 року.

Відповідно до до п. 4 гл. 5 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо за підсумками місяця фактичний об»єм (обсяг) споживання природного газу споживачем (побутовими споживачами), буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, його (їх) постачальник має врегулювати об»єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС. У разі якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний об»єм/обсяг споживання природного газу по об»єкту споживача буде перевищувати об»єм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ його вартість, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) х Ц х К, де В - вартість природного газу, який компенсується Оператору ГРМ; Vф - об'єм (обсяг) природного газу, фактично спожитий за відповідний розрахунковий період; Vп - об'єм (обсяг) природного газу, фактично поставлений споживачу його постачальником (постачальниками) за відповідний розрахунковий період за даними Оператора ГТС; Ц - ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат газу в ГРМ у відповідний період; К - коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5.

При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, або внаслідок відмови в доступі до об»єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2.

Позивач, відповідно до п. 4 гл. 5 розділу VI Кодексу ГРМ, нарахував відповідачу вартість природного газу, який компенсується Оператору ГРМ за серпень 2017 року в сумі 239 419грн. 25коп. (13362,00 х 8958,96 х 2,0) (згідно розрахунку (том І а.с.24-25).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи відсутні та не подані в суд апеляційної інстанції належні та допустимі докази у спростування вищенаведених обставин, доказів щодо оплати вартості природного газу, який компенсується оператору ГРМ за серпень 2017 року в сумі 239 419,25грн. сторонами процесу не надано.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, скаржником належними та допустимими доказами не обгрунтовано факту виконання зобов'язань щодо сплати вартості природного газу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Посилання скаржника на те, що судом не проведено повного та об»єктивного дослідження наявних у справі доказів та зроблено помилковий висновок про належність поставленого у серпні 2017 року природного газу ПАТ «Львівгаз» лише з документів позивача не береться судовою колегією до уваги, оскільки у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції суд розглядає матеріали справи і подані докази у сукупності, факт поставки скаржнику природного газу підтверджується матеріалами справи.

Відповідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273. 275, 276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2018 у справі №914/2317/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова №3410 від 13.08.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/417/18 від 18.10.2018) без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.12.2018.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин.А. В.