ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3925/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ", м. Київ в особі філії "УГВ-Сервіс", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій у сумі 361 283,44 грн. за договором поставки № УГВС287/12-17 від 03.11.2017 року.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2-871д від 10.08.2018 року, представник.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 18.09.2018 року, адвокат;

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі філії "УГВ-Сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд" штрафні санкції у сумі 361 283,44 грн., з яких: 244 763,85 грн. - пеня, 116 519,59 грн. - штраф.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № УГВС287/12-17 від 03.11.2017.

У судовому засіданні 14.11.2018 представник сторін подали письмову згоду про те, що розгляд справи може бути розпочатий по суті, у зв'язку з тим, що були визначені всі обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 14.11.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі-позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд" (далі-відповідач, постачальник) укладено договір поставки № УГВС 287/12-17 від 03.11.2017 року.

У відповідності з цим договором постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар (п.1.1. договору).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації.

Позивач на виконання умов договору оплатив поставлений відповідачем товар, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжним дорученням № 178 від 21.12.2017 на суму 524 431, 20 грн.;

- платіжним дорученням № 179 від 21.12.2017 на суму 61 658, 50 грн.;

- платіжним дорученням № 131 від 18.01.2018 на суму 507 870, 72 грн.;

- платіжним дорученням № 132 від 18.01.2018 на суму 100 446, 91 грн.;

- платіжним дорученням № 199 від 25.01.2018 на суму 151 810, 75 грн.;

- платіжним дорученням № 102 від 07.03.2018 на суму 29 215, 20 грн.;

- платіжним дорученням № 245 від 23.03.2018 на суму 36 321, 60 грн.;

- платіжним дорученням № 218 від 23.03.2018 на суму 239 700, 00 грн.;

- платіжним дорученням № 19761 від 31.05.2018 на суму 402 019, 20 грн.;

- платіжним дорученням № 26979 від 21.06.2018 на суму 203 265, 60 грн.;

- платіжним дорученням № 44 956 від 16.08.2018 на суму 263 500, 80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.п. 5.1. договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

Пунктом 3 специфікації встановлено, що строк поставки товару: на протязі 45 днів з дати підписання договору.

На адресу ТОВ "Автопромтрейд" 03.11.2018 була направлена рознарядка № 24-136 на поставку товару, передбаченого договором. При цьому ні рознарядкою, а ні договором не передбачалось розбивати поставку на окремі партії з доставкою у різні строки.

В порушення умов договору відповідач не здійснив поставку всього обсягу товару, а поставив його партіями. Крім того, не весь обсяг товару був поставлений своєчасно. Поставки товару підтверджується видатковими накладними:

- видаткова накладна № КР-0001198 від 15.11.2017 на суму 524 431, 20 грн.;

- видаткова накладна № КР-0001293 від 22.11.2017 на суму 61 658, 50 грн.;

- видаткова накладна № КР-0001441 від 18.12.2017 на суму 507 870, 72 грн.;

- видаткова накладна № КР-0001443 від 18.12.2017 на суму 100 446,91 грн.;

- видаткова накладна № КР-0001500 від 26.12.2017 на суму 151 810,75 грн.;

- видаткова накладна № КР-0000194 від 08.02.2018 на суму 29 215, 20 грн.;

- видаткова накладна № КР-0000256 від 26.02.2018 на суму 36 321, 60 грн.;

- видаткова накладна № Кр-0000296 від 26.02.2018 на суму 239 700, 00 грн.;

- видаткові накладні № КР-0000455 від 20.04.2018 на суму 402 019,20 грн.;

- видаткова накладна № Кр-0000602 від 01.06.2018 на суму 203 265,60 грн.;

- видаткова накладна № Кр-0000693 від 27.06.2018 на суму 263 500, 80 грн.

Як вбачається з вищенаведеного постачальник вчасно здійснив поставку товару лише по чотирьох накладних: від 15.11.2017, від 22.11.2017, від 18.12.2017.

Крім того, відповідач неодноразово поставляв неякісну продукцію за видатковою накладною № КР-0001293 від 22.11.2017. Зокрема були поставлені неякісні ПНВТ двигуна ЯМЗ 238 у кількості 6 шт., які позивач повернув постачальнику, і за які останній перерахував (повернув) позивачу їх вартість в сумі 69 384,00 грн. Повторно якісні ПНВТ були поставлені 27.06.2018 за видатковою накладною № Кр-0000693 від 27.06.2018.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Отже, вчасно була поставлена лише частина товару вартістю 1 194 407,33 грн. за 4-а накладними, підписаними сторонами в період часу з 15.11.2017 по 18.12.2017. Інша частина товару вартістю 1 256 348,35 грн. була поставлена з простроченням. Крім того дві позиції за договором на суму 589 243,32 грн. взагалі не поставлені до цього часу.

Як вбачається з матеріалів справи, частина товару була поставлена з простроченням.

07.03.2018 позивач направив відповідачу претензію № 08-1266 з вимогою сплатити штрафні санкції за прострочення поставки товару у загальному розмірі 4 597,44 грн. (а.с. 53-54).

На виконання вимог претензії № 08-1266 від 07.03.2018 відповідач надіслав на адресу позивача відповідь та сплатив штрафні санкції у розмірі 4 597,44 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.55-56).

Позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 08-1527 від 22.03.2018 про сплату штрафних санкцій за прострочення поставки товару у загальному розмірі 38 366,89 грн. та з претензією № 08-3448 від 25.06.2018 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 322 916,42 грн. (а.с. 58-59, а.с. 62-63).

Проте, вищевказані претензії залишені без задоволення.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставку у сумі 182 948,96 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 7.11 договору встановлено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного договору останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Позивач заявив до стягнення пеню за загальний період з 26.02.2017 по 27.06.2018 що складає у розмірі 244 763,85 грн. та 7% штрафу за загальний період з 26.02.2017 по 27.06.2018 у розмірі 116 519,59 грн.

Розрахунок пені та 7% штрафу, зроблений позивачем, відповідає умовам договору та діючого законодавства, що є підставою для задоволення даних вимог.

Відповідач не заперечує проти стягнення сум штрафних санкцій, визначених позивачем, втім просить розстрочити виконання рішення суду на один рік з оплатою рівними частинами по 30 106,95грн.

Розглянувши заяву відповідача від 14.11.2018, в якій останній просить суд розстрочити сплату штрафних санкцій в сумі 361 283,44 грн. строком на 12 місяців, суд дійшов висновку про можливість її задоволення частково, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також вказується, зокрема, про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У той же час, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які є підставою для вчинення відповідної процесуальної дії та свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, надані у підтвердження зазначених обставин за правилами ст. 86 цього Кодексу.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з винятковими (об'єктивними, непереборними) та виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Зі змісту заяви відповідача слідує, що сума стягнення за рішенням суду є досить великою і відповідач не має можливості на перерахування одразу всієї суми боргу через брак коштів за незалежних від підприємства обставин. Тому примусове стягнення заборгованості з рахунків відповідача органами ДВС призведе до ще більш скрутного становища підприємства.

Судом, при вирішенні питання надання відповідачу розстрочки виконання рішення, взято до уваги факти скрутного матеріального становища Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд", що істотно ускладнює таке виконання, а також те, що негайне виконання рішення господарського суду може призвести до блокування роботи підприємства.

Відтак, суд вбачає за можливе задовольнити заяву та розстрочити виконання рішення суду на 10 місяців рівними частинами по 36 670,27 грн. починаючи з грудня 2018.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд" (50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 23, ) на користь Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код ЄДРПОУ 3001977) в особі філії "УГВ-Сервіс" (36021, м. Полтава, вул. Грабчака, 4А, ) - 244 763,85 грн. - пені, 116 519,59 грн. - 7% штрафу та 5 419,25 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю "Автопромтрейд" (50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 23, ) виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області на 10 місяців рівними частинами по 36 670,27 грн. починаючи з грудня 2018.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.2018

Суддя ОСОБА_3