ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.11.2018 № 905/2173/18
про: 1) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю пометосховища 1974 року будівництва; 2) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю яйцескладу 1974 року будівництва; 3) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю інкубатора 1974 року будівництва, -
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 28.08.2018 до ОСОБА_2 про: 1) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю пометосховища 1974 року будівництва; 2) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю яйцескладу 1974 року будівництва; 3) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю інкубатора 1974 року будівництва.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Позовна заяви б/н від 28.08.2018р. не містить підпису ані заявника - ОСОБА_1, ані його повноважного представника. Адже в місці підпису особи, яка звертається до суду з позовною заявою, зазначено: «Згідно з оригіналом.».
Відповідно до п.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
З наведеного слідує, що позовна заява повинна бути подана в оригіналі.
За таких обставин позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню на адресу позивача.
Також, суд звертає увагу на наступні недоліки позовної заяви.
За приписами п.1 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.
За змістом ч.1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобовязані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
До позовної заяви не додано доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та поверненням судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Статтею ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами п.2 ч.2. ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту п.2 ч.1 ст.163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.
Позовними вимогами є: 1) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю пометосховища 1974 року будівництва; 2) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю яйцескладу 1974 року будівництва; 3) визнання права власності за договором купівлі-продажу від 04.10.2004 на будівлю інкубатора 1974 року будівництва.
Враховуючи, що позивач просить суд визнати право власності за 3 (трьома) договорами, які є окремими вимогами, у звязку з чим останній повинен був сплатити судовий збір у розмірі 5 286 грн. (1 762х3).
В той час, як позивачем судовий збір сплачений в розмірі 1 762,00 гривень.
За приписами ч.1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Як вбачається з ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
У позові б/н від 28.08.2018 позивачем та відповідачем визначені громадяни України, що суперечить нормам господарського процесуального законодавства.
Як вбачається з копій спірних договорів, сторонами за ними є КСП «Новоселидівська птахофабрика» та селянське (фермерське) господарство «Олександрівське», які є юридичними особами та відповідно Господарського процесуального кодексу України мають право бути сторонами у господарському процесі.
Згідно частини другої статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частинами 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п. 5.27 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Судом встановлено, що до позовної заяви додано не завірені у встановленому порядку ксерокопії письмових документів, які не можуть вважатись належними доказами в розумінні ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, господарським судом Донецької області вже двічі поверталась з цих самих підстав.
Суд звертає увагу заявника на наступне.
Підпунктом 11 пункту 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Так, п.п.1,4 статті 43 цього Кодексу встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Згідно статті 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Статтею 132 цього кодексу передбачено види заходів процесуального примусу, а саме:
2) видалення із залу судового засідання;
3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;
Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено про наявність факту зловживання заявником своїм процесуальним правом на звернення до суду з позовом, з огляду на неодноразове зазначення в ухвалах суду про наявність тих самих недоліків. Також, господарським судом зазначалось, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
При цьому, звертаючись до господарського суду вдруге та втретє заявником взагалі не були усунуті жодні недоліки, при цьому заявником до позовної заяви додано і первісні позовні заяви, і ухвали господарського суду Донецької області про повернення цих позовних заяв.
З огляду на викладене, господарський суд з метою припинення зловживання заявником процесуальними правами вважає за доцільне вжити такий захід процесуального примусу, як попередження.
Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повернути позовну заяву заявнику.
Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
Застосувати до позивача такий захід процесуального примусу, як попередження.
Попередити заявника, що у разі поторного зловживання процесуальними правами, до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого статтею 135 ГПК України, або постановлення окремої ухвали .
Відповідно до частини другої статті 135 Господарського процесуального кодексу України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов'язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п'яти до п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала господарського суду набуває законної сили в день її винесення судом 27.11.2018.

Ухвалу може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду згідно розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Додаток на адресу ОСОБА_1: копія позовної заяви б/н від 28.08.2018 на 1 (одному) аркуші та додані до неї документи, поштовий конверт.

Суддя С.М. Фурсова