ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа № 910/5787/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

на рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2018 р. (повне рішення складено 21.06.2018 р.)

у справі № 910/5787/18 (суддя - Бойко Р.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 15882,93 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега" (далі - позивач) звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 15882,93 грн за шкоду, завдану транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої транспортному засобу Volkswagen Multivan, д.н. НОМЕР_1, внаслідок ДТП. При цьому, позивач зазначає, що розмір завданої власнику автомобіля Volkswagen Multivan шкоди становить 44057,56 грн, однак, за наслідками звернення до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" останнім було лише частково сплачено відповідне страхове відшкодування у розмірі 28174,63 грн, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 15882,93 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2018 р. відкрито провадження у справі № 910/5787/18 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також у процесі розгляду даної справи ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2018 р. до участі у справі залучено ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2018 р. (повне рішення складено 21.06.2018 р.) у справі № 910/5787/18 позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 15882,93 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" було здійснено власний розрахунок розміру страхового відшкодування за наслідками спірної ДТП, у зв'язку із чим і було виплачено на користь позивача кошти лише у розмірі 28174,63 грн.

Окрім цього скаржник зазначає, що судом першої інстанції 31.05.2018 р. було відкладено підготовче засідання, а 14.06.2018 р. ухвалено рішення без застосування ч. 2 ст. 182 ГПК України, тобто без призначення справи до розгляду по суті.

Також відповідач посилається на протиправність стягнення з останнього ПДВ, нарахованого на вартісь проведеного ремонту транспортного засобу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" передано на розгляд колегії суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 р. апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст. ст. 258, 260 ГПК України та надано Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО" строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Від скаржника 05.09.2018 р. до суду на виконання вимог ухвали від 20.08.2018 р. надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5787/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та запропоновано позивачу і третій особі подати відзиви на апеляційну скаргу впродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У визначений судом строк відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/5787/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" у справі № 910/5787/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 р. справу № 910/5787/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 13.09.2016 р. між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" та Корпорацією "Артеріум" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 311-07-3131-30.

Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, сплатити страхове відшкодування страхувальнику за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Строк дії даного договору встановлено з 22.02.2016 р. по 21.09.2017 р.

Згідно з довідкою № 931129 про дорожньо-транспортну пригоду (вих. № 23316-2вх/41/11-2017 від 11.09.2017 р.), 11.08.2017 р. о 14:35 год. у м. Києві по вул. Богатирська, 2Д сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2, та автомобіля НОМЕР_3. У довідці зазначено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем Honda Accord, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Multivan, чим було спричинено механічні пошкодження обом транспортним засобам.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2017 р. у справі № 756/11146/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КуПАП.

Корпорація "Артеріум" 14.08.2017 р. звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Як убачається зі страхового акту № 11015-Т від 28.09.2017 р., розрахунку суми страхового відшкодування від 25.09.2017 р., рахунку ФОП Кузовик С.В. № 2000522 від 30.08.2017 р. та ремонтної калькуляції № 2000522 від 28.09.2017 р. розмір страхового відшкодування, що належало до виплати страхувальнику, становить 44057,56 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування позивач, як страховик, виплатив суму страхового відшкодування на рахунок виконавця ремонетних робіт ФОП Кузовик С.В. у розмірі 44057,56 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6000 від 11.10.2017 р.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_3, на момент настання ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК/006857509 з лімітом відповідальності за шкоду майну у розмірі 100000,00 грн та франшизою 0,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою № 3048 від 08.11.2017 р. про виплату страхового відшкодування у розмірі 44057,56 грн. Відповідач частково здійснив зазначену виплату у розмірі 28174,63 грн, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні 31.05.2018 р.

Тому, на переконання позивача, у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" виникла заборгованість у розмірі 15882,93 грн, що складає різницю між розрахованою сумою страхового відшкодування та фактично сплаченою.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як передбачено ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. у справі № 910/3650/16.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до даного Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Також статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Встановлено, що полісом № АК/006857509 страхування цивільно-правової відповідальності винної особи передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну - 100000,00 грн та франшиза - 0,00 грн.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та її наслідками.

Із доданого позивачем до позовної заяви звіту № 6390, складеного 26.11.2017 р. суб'єктом оціночної діяльності-оцінювачем СПД «Горобець Ю.М.» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 1015/15, виданий Фондом державного майна України 31.12.2015 р.), убачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у спірній ДТП складає 47626,16 грн.

Пунктом 2.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується із частиною 2 статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відтак у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на страховика (винної особи), у межах, встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, враховуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1194 ЦК України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 р. у справі № 910/3650/16 та постанові Верховного Суду від 05.04.2018 р. у справі № 910/3165/17.

Згідно з частиною 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, обставини справи, та умови полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК/006857509, у відповідача у зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком та в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Як було зазначено вище, відповідач виплатив на користь позивача суму відшкодування у розмірі 28174,63 грн. Разом з цим відповідно до звіту СПД «Горобець Ю.М.» № 6390 від 26.11.2017 р. розмір матеріального збитку було визначено у сумі 47626,16 грн. При цьому, оскільки позивач, як страховик, виплатив суму страхового відшкодування на рахунок виконавця ремонетних робіт ФОП Кузовик С.В. у розмірі 44057,56 грн, що не перевищує визначеному оцінювачем вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, стягненню з відповідача підлягає різниця між виплаченою сумою та сплаченою Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" на користь позивача сумою страхового відшкодування, що складає 15882,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у спірній ДТП, у розмірі 15882,93 грн, що розраховується наступним чином: 44057,56 грн (розмір виплаченого відшкодування, що є меншим від оціненої шкоди згідно звіту СПД «Горобець Ю.М.» № 6390 від 26.11.2017 р.) - 28174,63 грн (сплачена відповідачем сума) = 15882,93 грн.

Відповідач у поданій апеляційній скарзі зазначає, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" було здійснено власний розрахунок розміру страхового відшкодування за наслідками спірної ДТП, у зв'язку із чим і було виплачено на користь позивача кошти у розмірі 28174,63 грн.

Разом з цим колегія суддів відхиляє дане твердження скаржника, оскільки, як було зазначено вище, єдиним належним доказом вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу є висновок суб`єкта оціночної діяльності. Такий висновок було додано до матеріалів позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега". При цьому відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов та власного контррозрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Також колегія суддів відхиляє і доданий до апеляційної скарги розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, оскільки такий розрахунок не є звітом про оцінку, проведеним суб`єктом оціночної діяльності.

Окрім цього скаржник зазначає, що судом першої інстанції 31.05.2018 р. було відкладено підготовче засідання, а 14.06.2018 р. ухвалено рішення у справі без застосування ч. 2 ст. 182 ГПК України, тобто без призначення справи до розгляду по суті.

Такі доводи заявника є хибними, оскільки як убачається з ухвали Господарського суду м. Києва від 11.05.2018 р. про відкритя провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому стаття 182 ГПК України регламентує виключно порядок ведення підготовчого засідання.

Разом з цим відповідно до ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Також безпідставними визнаються і посилання апелянта на протиправність нарахування позивачем податку на додану вартість на суму вартості проведеного ремонту транспортного засобу.

Відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Таким чином, страхові компанії здійснюють операції, що не є об'єктом оподаткування, податок на додану вартість ними не нараховується та не сплачується.

У платіжному дорученні № 6000 від 11.10.2017 р., яким підтверджується перерахування стахового відшкодування на користь ФОП Кузовик С.В., у призначенні платежу зазначено: «Страхове відшкод. (311-07-3131-30 Корпорація «Артеріум») згідно акту 11015-Т від 28.0917. Авто НОМЕР_2. Без ПДВ».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ПДВ у даному випадку позивачем не враховано у зв'язку з оподаткуванням операцій з надання послуг зі страхування, як це і передбачено ст. 196 Податкового кодексу України.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2018 р. у справі № 910/5787/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.11.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк