ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 Справа № 917/887/18

За позовною заявою Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вул. Б.Хмельницького, 6,Київ 1,01001

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" вул.Козацький шлях, 29, с.Яреськи, Шишацький район, Полтавська область, 38030

про стягнення 10 551,19 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: Івашко Т.Ф.

Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічних засобів (аудіозапис).

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" про стягнення 10 551,19 грн..

Ухвалою від 24.07.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Агрофірма імені Довженка" вказує на те, що станом на 12.04.2016 р. заборгованість за Договором № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р. за природний газ в період з 09.12.2014 р. по 12.06.2014р. товариством сплачено повністю, що не заперечується Позивачем. 30.11.2016 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств Централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон), відповідно до ч. З ст. 7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних де нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

13.09.2018р. відповідач надав суду додаткові пояснення до відзиву, в якому зазначаэ, що природний газ, що постачався за Договором №4089/15-ТЕ-24 выд 31.12.2014р. використовувався ТОВ "Агрофірма імені Довженка" для виробництва теплової енергії.

Позивач повноважного представника в судове засіданні не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (поштове повідомлення в матеріалах справи).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Таким чином, про дату, час та місце проведення судового засідання господарський суд Полтавської області повідомляв відповідача належним чином. Ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

13.09.2018р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 13.11.2018 року відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено про дату складання повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «їм. Довженка» (далі - ТОВ «Агрофірма «їм. Довженка», Відповідач) 31.12.2014 року укладено договір купівлі - продажу природного газу №4089/15-ТЕ-24 (далі - Договір).

За умовами Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

У відповідності до п. 1.2. Договору «Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.»

Природний газ, що постачався за договором № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р., використовувся Відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг населенню з опалення гуртожитку. Даний гуртожиток обліковується на балансі ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 435229 від 16.11.2012 р.

Відповідно до пункту 2.1 Договору Продавець передає з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ у обсязі до 53,10 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

На виконання умов договору протягом 2015 року Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму J02 840,38 грн,, що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцю в порядку визначеному нормами чинного законодавства. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця находить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобов»язується здійснювати будь-які дії в межах чинного законодавства для використання пункту 6.1 цього договору.

Пунктом 6.4 Договору визначено, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів інфляційних нарахуван, відсотків рфчних та судового збору Сторони погоджуються, щ грошова сума, яка адійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем:

1)У першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов»язані з одержанням виконання;

2)У другу сплачуються інфляційні нарахування , відсотки річних, пені, штрафи;

3)У третю чергу погашається основна сума боргу.

У разі невиконання покупцем п.6.1 цього Договору він зобов»язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.7.2 Договору).

Посилаючись на неналежне виконання ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» зобов'язань за Договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, Позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції та компенсаційні втрати, що виникли в зв'язку з несвоєчасними розрахунками Відповідача за поставлений природний газ, який використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (пункт 1.2 Договору).

Приймаючи рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір купівлі-продажу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 ЦК, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно наданих Відповідачем доказів Природний газ, що постачався за договором № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р., використовувся Відповідачем для виробництва теплової енергії для надання послуг населенню з опалення гуртожитку в смт. Шишаки, по вул. Комсомольська, 17 Шишацького району Полтавської області у ВП «Агрофірма «Шишацька» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка». Даний гуртожиток належить Відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 435229 від 16.11.2012 р.

Природний газ, що постачався за вищевказаним договором використовувся також Відповідачем для виробництва теплової енергії для надання послуг населенню з опалення гуртожитку в с. Яреськи, по вул. Жовтнева,20, Щишацького району Полтавської області для забезпечення потреб працівників із сім'ями ВП «Яреськівський цукровий завод» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка».

ВП «Агрофірма «Шишацька» та ВП «Яреськівський цукровий завод» створено відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» оформлених Протоколом № 14 від 25.12.2008 року.

Наявність у Відповідача потужностей цукрового заводу підтверджується Договором оренди 9/1014/280 від 28.10.2014, укладеним з ТОВ «АПО «Цукровик Полтавщини» (власник майна), додатком і актом приймання-передачі до нього.

Вказаним договором було передбачено також передачу в оренду ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» гуртожитку цукрового заводу на 240 місць.

У відповідності до п. 1.2. вищезазначеного Договору «Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.»

Відповідач надав суду докази того, що у період з 09.12.2014 р. по 12.06.214р. TOB «Агрофірма «ім. Довженка» повністю розрахувалося з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за природний газ переданий за Актами від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., від 30.04.2015р., від 31.05.2015р., від 30.06.2015р., 31.07.2015р., від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств Централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон), відповідно до ч. З ст. 7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування проценти річних де нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Даний Закон розділяє поняття заборгованості за спожитий природний газ та нарахованих на таку заборгованість сум неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних.

Заборгованість за поставлений природний газ, що використовувався ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» виключно для виробництва теплової енергії, яка споживалась населенням (пункт 1.2 Договору), погашена останнім в повному обсязі станом на 12.04.2016 року, тобто, до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Виходячи зі змісту ч. З ст. 7 даного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до 30 листопада 2016 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню з 30 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже зважаючи на матеріали справи, надані представниками сторін доказами позивач на довів належним чином порушення відповідачем умов Договору № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р., не обґрунтував нараховані інфляційні втрати та 3% річних, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.11.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.