ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1302/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області, постановлену суддею Волковим Р.В. у м. Одесі 09.10.2018 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

у справі № 916/1302/18

за позовом: Державного підприємства «Адміністрація морський портів України» в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА»

про: стягнення 750 970, 20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Адміністрація морський портів України» в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»), про стягнення заборгованості за договором № КД-7786 від 01.09.2005 у розмірі 679724,71грн., пені у розмірі 63927,95грн. та 3% річних у розмірі 7268,02грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.08.2018 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1302/18; постановлено - справу № 916/1302/18 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В подальшому підготовче засідання у справі призначене на 05.10.2018.

04.10.2018 учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1 в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору подано позовну заяву, відповідно до якої заявник, посилаючись на порушення його корпоративних прав як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», просив суд визнати недійсною додаткову угоду №КД-7786/5 від 01.07.2010 про внесення змін до договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005; визнати протиправним застосування Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» для розрахунку за період з вересня 2017 до квітня 2018 р.р. суми заборгованості за договором оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 умов додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010 про внесення змін до договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005; відмовити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» у задоволенні заявлених ним позовних вимог повністю.

Ухвалою Господарського суду Одеської області 09.10.2018 позовна заява ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», разом з доданими до неї документами повернута заявнику на підставі ч. 2 ст. 49, ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд зазначив, що ОСОБА_1 не вступив у справу на стороні позивача чи відповідача як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а відповідне питання на підставі поданого Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» клопотання буде вирішуватись лише в наступному судовому засіданні. Крім того, судом зауважено, що предмет позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» не співпадає з предметом спору, який розглядається у справі, як того вимагають положення ч. 5 ст. 49, ч.ч. 1, 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, згідно якої просив суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 у господарській справі № 916/1302/18 скасувати, справу № 916/1302/18 передати на розгляд Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оскільки за встановленою ст. 20 Господарського процесуального кодексу України предметною та суб'єктною юрисдикцією господарських судів подана ним, як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору № 916/1302/18, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а отже підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Скаржник також зауважив, що незалежно від суб'єктного складу справи у спорах, що виникають з інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах, підлягають розгляду господарськими судами.

У відповідності до вимог ст. 32 та ч. 1 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 для розгляду вказаної апеляційної скарги визначено судову колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Богацька Н.С., судді Колоколов С.І., Принцевська Н.М.

Ухвалою від 31.10.2018 за апеляційною скаргою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 у справі № 916/1302/18 відкрито апеляційне провадження; постановлено - розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк до 16.11.2018 для подання відзиву на апеляційну скаргу, разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем, в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній проти її задоволення заперечив з огляду на те, що спір між сторонами виник щодо орендних платежів за вересень 2017 року - квітень 2018 року включно, що підлягають сплаті за умовами діючого договору оренди рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005, тобто щодо виконання суто грошового зобов'язання Товариства перед Адміністрацією і не стосується прав та обов'язків ОСОБА_1, як учасника Товариства. За вказаних обставин, позивач вважає, що позов ОСОБА_1 за предметним та суб'єктним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене судове рішення, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з положеннями процесуального законодавства позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Учасники справи це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Адміністрація морський портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»), про стягнення заборгованості за договором № КД-7786 від 01.09.2005 у розмірі 679724,71грн., пені у розмірі 63927,95грн. та 3% річних у розмірі 7268,02грн., з підстав неналежного виконання з боку відповідача грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів.

Натомість, учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1, звертаючись з позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, заявив вимогу до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання недійсною додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010 про внесення змін до договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005; визнання протиправним застосування Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» для розрахунку за період з вересня 2017 до квітня 2018 р.р. суми заборгованості за договором оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 умов додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010 про внесення змін до договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005, у зв'язку з чим просив відмовити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» у задоволенні заявлених ним позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що вчинення правочину (додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010), спрямованої на зміну умов Договору № КД-7786 від 01.09.2005, вартість (сума) якої значно перевищує 100 000, 00 грн., (умова п. 8.4.8 Статуту) без відповідного рішення та волі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», порушує його корпоративні права, як учасника Товариства, а саме на участь в управлінні справами Товариства, які передбачені Статутом. Недійсний правочин в силу положень ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у зв'язку з чим заявник вважав протиправним застосування Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» для розрахунку за період з вересня 2017 до квітня 2018 р.р. суми заборгованості за договором оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 умов додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010 про внесення змін до договору оренди № КД-7786 від 01.09.2005 та явними підстави для відмови у задоволенні позову Адміністрації.

За змістом частин 1, 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов'язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи не може бути прийнятий, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Аналогічну правову позицію було викладено у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/120/15, від 25.10.2018 у справі № 910/3788/18.

Відповідно до частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 цього Кодексу відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, за змістом зазначених норм процесуального законодавства особі, яка не є учасником справи, надано право на звернення до суду із власними вимогами, які, у свою чергу, безпосередньо стосуються предмета спору.

Разом із цим зустрічний позов може бути пред'явлено саме відповідачем, натомість ОСОБА_1 не є відповідачем у цій справі, а його вимоги не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, заявник не позбавлений права на вирішення спору щодо оспорюваного ним правочину / правомірності дій орендодавця щодо нарахування орендних платежів та звернення до суду з відповідним позовом в порядку, визначеному чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги судом до уваги не прийняті, оскільки загалом ґрунтуються на помилковості висновків суду щодо відмови у відкритті провадження через те, що позов поданий ОСОБА_1 не як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» та власником частки його статутного капіталу, а як фізичною особою.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, позов ОСОБА_1 повернуто судом через його невідповідність вимогам ст.ст. 49, 180 Господарського процесуального кодексу України і питання про відмову у відкритті провадження внаслідок порушення правил підвідомчості оскаржуваним судовим рішенням, як помилково зазначає апелянт, не вирішувалось. Отже, такі доводи апелянта не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування оскарженого судового акту.

За таких обставин, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного судового рішення з порушеннями, які ст. 280 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав його зміни чи скасування, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 у справі № 916/1302/18 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді С.І. Колоколов

Н.М. Принцевська