номер провадження справи 18/93/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 справа № 908/2067/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Носівець В.В.,

розглянувши матеріали справи № 908/2067/18

за позовом державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (71504, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, буд. 133)

до відповідача комунального підприємства “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (71503, м. Енергодар Запорізької області, пр. Будівельників, буд. 17, оф. 5-1)

про стягнення 77980,36 грн.,

Без виклику учасників справи

Розглядаються позовні вимоги стягнення 68870,60 грн. основного боргу за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 5Т-11 від 25.10.2011, 5722,59 грн. пені, 1397,31 грн. 3% річних та 1989,86 грн. інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справу № 908/2067/18 передано на розгляд судді Носівець В.В

Ухвалою суду від 16.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2067/18, присвоєно справі номер провадження 18/93/18, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться, сплив 16.11.2018, тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 17.12.2018 (з урахуванням того, що останній день процесуального строку припадає на вихідний).

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення – 30.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 5Т-11 від 25.10.2011 призвело до утворення у останнього заборгованості за отримані послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в сумі 68870,60 грн. за період листопад-грудень 2017 року, що є підставою для покладення на нього додаткової відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повноважному представнику позивача 22.10.2018 за фактичною адресою підприємства, зазначеною позивачем у позовній заяві.

Позивач 30.10.2018 подав до суду лист, в якому просив залучити до матеріалів справи копію додаткової угоди № 2 до договору № 5Т-11 від 25.10.2011, яку не було додано до позовної заяви; 27.11.2018 подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору № 5Т-11 від 25.10.2011.

Ухвала суду від 16.10.2018 про відкриття провадження у справі отримана 23.10.2018 повноважним представником відповідача згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, що є належним повідомленням відповідача про розгляд справи.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (теплопостачальною організацією, позивачем у справі) та комунальним підприємством “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (споживачем, відповідачем у справі) 25.10.2011 укладено договір № 5Т-11 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (надалі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору теплопостачальна організація зобов’язалась відпустити теплову енергію у вигляді гарячої води в об’ємах, вказаних у Додатку № 1, з параметрами теплоносія згідно температурного графіку теплової мережі, затвердженого головним інженером (першим заступником генерального директора) теплопостачальної організації, узгодженого з місцевими органами влади; а споживач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013) теплова енергія відпускається споживачу у відповідності до теплових навантажень згідно з Додатками №№ 1, 3, 4 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

-          опалення та вентиляцію в опалювальний період – 1,619 Гкал/г;

-          гаряче водопостачання – 0,068 Гкал/г.

За визначенням п. 3.2.17 Договору, по закінченню звітного місяця, споживач зобов’язаний підписати надані нарочно з боку теплопостачальної організації акти про надання послуг по виробництву, транспортуванню та постачанню теплової енергії в 3-х екземплярах протягом 2-х робочих днів, з моменту отримання, з обов’язковим позначенням дати підписання акту та по 2 екземпляра актів повернути представнику теплопостачальної організації, який передає споживачу податкову накладну. Споживач в актах про надання послуг в обов’язковому порядку робить відмітку про отримання податкової накладної та дату її отримання.

Пунктом 6.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 20.06.2014) визначено, що розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначеного як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, тарифу на транспортування теплової енергії, тарифу на постачання теплової енергії, які затверджуються уповноваженим відповідно до законодавства органом, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством порядку.

Згідно п. 6.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013) оплата за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється споживачем щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації. Можливі інші форми розрахунків за відпущену теплову енергію по цьому договору, які не суперечать діючому законодавству.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання споживачем та теплопостачальною організацією. Строк дії даного договору – до 31.12.2012. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявила про закінчення строку його дії.

Матеріали справи не містять відповідних заяв про припинення дії договору, отже Договір є чинним.

Позивачем, на виконання умов договору в період листопад-грудень 2017 року відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 68870,60 грн., що підтверджується двосторонніми актами:

-          № 43/11 від 30.11.2017 про надання послуг з виробництва теплової енергії на суму 28107,94 грн.,

-          № 44/11 від 30.11.2017 про надання послуг з транспортування теплової енергії на суму 6981,70 грн.,

-          № 45/11 від 30.11.2017 про надання послуг з постачання теплової енергії на суму 122,40 грн.,

-          № 43/12 від 31.12.2017 про надання послуг з виробництва теплової енергії на суму 26867,88 грн.,

-          № 44/12 від 31.12.2017 про надання послуг з транспортування теплової енергії на суму 6673,68 грн.,

-          № 45/12 від 31.12.2017 про надання послуг з постачання теплової енергії на суму 117,00 грн.

Відповідач підписав вказані акти про надання послуг без заперечень та зауважень, про що свідчить підпис уповноваженої особи споживача та відтиск печатки підприємства.

Отже, строк оплати наданих послуг за листопад 2017 року – до 31.12.2017, за грудень 2017 року – до 31.01.2018.

У зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань по оплаті вартості отриманих послуг, позивачем направлено на його адресу претензію № 28-23/3682 від 13.02.2018 з вимогою щодо сплати заборгованості за Договором, яка отримана відповідачем 14.02.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зазначена вимога відповідачем залишена без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги про стягнення 68870,60 грн. основного боргу такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 (надалі – Правила).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової енергії – це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 1, п. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов’язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обов’язки: обов’язком позивача стало надання послуги з виробництва, транспортування та постачання відповідачу теплової енергії, а обов’язком відповідача – оплата вартості спожитої теплоенергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач свої зобов’язання щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів про надання послуг за період листопад-грудень 2017 року позивачем надано відповідачу послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на загальну суму 68870,60 грн.

Зазначені акти про надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за період листопад-грудень 2017 року підписані уповноваженим представником відповідача та скріплені печаткою підприємства без заперечень та зауважень.

Отже, нарахування позивачем вартості наданих послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за актами за період листопад-грудень 2017 року в сумі 68870,60 грн., яке здійснювалось згідно укладеного Договору, є обґрунтованим. Зазначену суму, всупереч умовам Договору та вимогим закону, відповідач не оплатив.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 68870,60 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5722,59 грн. пені, 1397,31 грн. 3% річних та 1989,86 грн. інфляційних втрат.

За порушення відповідачем строків оплати отриманих послуг позивач, враховуючи положення п. 6.5 договору, просив стягнути 5722,59 грн. пені за періоди прострочення з 31.12.2017 по 30.06.2018 по актам за листопад 2017 року та з 31.01.2018 по 31.07.2018 по актам за грудень 2017 року.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов’язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (далі – Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами в пункті 6.5 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013) узгоджено, що споживач зобов’язаний сплатити теплопостачальній організації пеню за весь час прострочення у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 5722,59 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення 5722,59 грн. пені за загальний період з 31.12.2017 по 31.07.2108 судом задовольняється.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних – є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом визнано вірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 1397,31 грн. 3% річних за період 31.12.2017 по 18.09.2018 та 1989,86 грн. інфляційних втрат за період з січня по серпень 2018 року за порушення строків оплати за договором заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов’язання по оплаті вартості отриманих послуг.

На підставі викладеного, суд визнав позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з комунального підприємства “Підприємство комунальної власності” Енергодарської міської ради (71503, м. Енергодар Запорізької області, пр. Будівельників, буд. 17, оф. 5-1, ідентифікаційний код 32166551) на користь державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код 19355964; рахунок № 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Енергодар, код ЄДРПОУ банку 23697280, МФО 320478) 68870,60 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят грн. 60 коп.) основного боргу, 5722,59 грн. (п’ять тисяч сімсот двадцять дві грн. 59 коп.) пені, 1397,31 грн. (одну тисячу триста дев’яносто сім грн. 31 коп.) 3% річних, 1989,86 грн. (одну тисячу дев’ятсот вісімдесят дев’ять грн. 86 коп.) інфляційних втрат та 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 30.11.2018.

Суддя                                                      В.В. Носівець