ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.2018 Справа № 905/1771/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ( , адреса: 85670, Донецька область, м.Вугледар, вул. Магістральна, 4),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22),

про: стягнення 4277,74 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився, -

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» збитків заподіяних у звязку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу у розмірі 4277,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля камяного по залізничній накладній №48934178 від 25.03.2018 допустив незбереження вантажу у вагоні №66711763. На станції ОСОБА_1 залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу, яке показало вагову недостачу у вказаному вагоні, про що складено відповідний комерційний акт №463003/45/116 від 27.03.2018. Право звернення до суду вантажоодержувачем, ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська», передано вантажовідправнику - ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська № 1», що засвідчується переуступним написом на залізничній накладній. На переконання позивача, саме з вини залізниці він поніс збитки у вигляді вартості нестачі вантажу на рівні 4277,74 грн.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 264, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 114, 129, 130, 133 Статуту залізниць України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: наказ № 76- к/к від 09.04.2009 про призначення ОСОБА_2, статут Державного підприємства Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», зміни до статуту Державного підприємства Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», довідка АБ № 455372 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій відносно Державного підприємства «Південнодонбаське №1», виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», розрахунок кількості та вартості втраченого вугілля марки ДГР (0-200) згідно комерційного акту, довідка щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок та актами прийманняпередачі вугілля за договором №01-18/РВ від 19.02.2018 з ДП «Держвуглепостач», договір №07890/ДОН-2018 про надання послуг від 08.02.2018, комерційний акт № 463003/45/116 від 27.03.2018, залізнична накладна №48934178 від 25.03.2018, технічний НОМЕР_1 засобу ваговимірювальної техніки.

Ухвалою суду від 01.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1771/18; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду на 29.10.2018; встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов з урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу; запропоновано позивачу у строк до п'яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; докази направлення відповіді на відзив відповідачу; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов, справа згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України буде розглянута за наявними в ній матеріалами; явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

Ухвалою суду від 29.10.2018 відкладено розгляд справи на 26.11.2018; визначено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують доводи відповідача до 21.11.2018. Копію відзиву на позовну заяву і всі додані до нього докази направити позивачу, докази направлення надати суду у встановлений строк; визначено позивачу строк для надання відповіді на відзив до 26.11.2018. Копію відповіді на відзив на позовну заяву і всі додані до неї докази направити відповідачу, докази направлення надати суду у встановлений строк; явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

02.11.2018 від позивача через канцелярію суду отримано відповідь на відзив №1262 від 30.10.2018, за змістом якого останній не визнає відзив, оскільки доводи викладені у ньому не відповідають дійсним обставинам справи.

До означеної відповіді на відзив додано, документи, наведені у переліку.

Сторони в судове засідання, що відбулось 26.11.2018, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

На час розгляду справи письмовий відзив на позовну заяву не надійшов.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обовязковою визнана не була, сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Зі станції «Південнодонбаське» Донецької залізниці 25.03.2018 позивачем здійснено відправлення вагону №66711763 у рухомому складі за залізничною накладною №48934178, навантаженого вугіллям камяним, на станцію «Покровськ» Донецької залізниці, одержувач ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська».

Згідно відміток у вказаній накладній, вантаж не пойменований в алфавіті, погрузка навалом, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, вантаж у вологому стані, вологість - 6,8%. Вантаж помаркований подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону.

Під час прибуття вагону на станцію «Пологи» ОСОБА_1 залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 66711763 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено відповідний комерційній акт №463003/45/116 від 27.03.2018 за формою ГУ-22.

У розділі «Д» комерційного акту №463003/45/116 від 06.04.2018 зафіксовано, що на підставі актів загальної форми №549 від 26.03.2018 ст. КомишЗоря №304/1П від 26.03.2018, 2527/В від 27.03.2018 ст. Пологи, проводилось контрольне зважування вагона №66711763 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні даного акту, комісією у складі: ДС ОСОБА_3Є, приймальник поїздів ОСОБА_4, агент комерційний ОСОБА_5, стр. Вохр ст. Пологи Залужний, слідчий ВП, була проведена перевірка маси вантажу на справних 150 т електронних вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 18.10.17). Фактична маса брутто вагона склала 78660 кг, тара вагона з перевізного документа 22200 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 61200 кг. Фактично маса вантажу нетто 56460 кг, що менше документу на 4740 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження нижче бортів 20-30 см., навалом, розрівняне. Поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою жовтого кольору. Над 5-7 люками присутня виїмка, довжиною 4800 мм, на ширину вагона, глибиною 500 1600 мм. В місці виїмки маркування відсутнє. В перевізному документі в графі 15 вказано: вантаж промаркований поздовжньою смугою жовтого кольору 200 мм, по усій довжині вагона. Вагон у технічному стані справний люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Дана телефонограма.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Залізнична накладна №48934178 містить переуступний напис засвідчений підписом генерального директора, головним бухгалтером та печаткою вантажоодержувача ПрАТ «ЦЗФ» Мирноградська».

Отже, переуступний напис вантажоотримувача, що міститься на залізничній накладній № 48934178, є належним доказом передачі права предявлення претензій та позовів позивачу у цій справі як вантажовідправнику.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційним актом.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок за актами приймання-передачі вугілля за договором №01-18/РВ від 19.02.2018, укладеного між ДП «Держвуглепостач» та ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», вартість 1 тони вугілля у вагоні №66711763 становить 1216,65 грн. без ПДВ.

Вартість нестачі вантажу у вагоні №66711763 склала 4277,74 грн. без ПДВ (чотири тисячі двісті сімдесят сім гривень 74 коп.) з наступного розрахунку: 1216,65 грн. без ПДВ (вартість однієї тони вугілля камяного згідно довідки щодо ціни вугілля відповідно до розрахунку знижок/надбавок) * 3516 кг або 3,516 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах).

Позивачем заявлено саме таку суму.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Розрахунок вартості втраченого вантажу позивача є арифметично вірним. Всі наявні в матеріалах справи документи є належними доказами понесення позивачем збитків у вигляді вартості втраченого вантажу у предявленому до стягнення розмірі. Протилежного відповідач не довів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Публічного акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 4277,74 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, адреса: 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4) збитки заподіяні у звязку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу в сумі 4277,74 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят сім гривень 74 коп.), а також судовий збір у сумі 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 27.11.2018.

Суддя Н.В. Величко