СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Справа № 922/1036/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ (вх.№29X/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (суддя Хотенець П.В.), повний текст складено 15.06.2018р.

у справі №922/1036/18,

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ

до Акціонерного товариства Страхова компанія Мега-Гарант, м. Харків

про стягнення 29 121,03 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 29 121, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), позивачем згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №27676а6к від 27.04.2016 виплачено страхове відшкодування в сумі 31 121 ,03 грн., в результаті чого згідно з приписами ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 Цивільного кодексу України, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач.

Відповідачем під час розгляду справи повідомлено суд про зміну типу Товариства та найменування, у зв'язку із чим, новим повним найменуванням відповідача є Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант", що враховано судом при розгляді справи.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2018 у справі №922/1036/18 у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивовано недоведеністю заявлених вимог, оскільки позивачем не проведено експертизу для визначення розміру заподіяного матеріального збитку за наслідками ДТП; страховиком в основу розрахунку розміру страхового відшкодування була покладена вартість відновлюваного ремонту автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1, а не сума матеріального збитку, заподіяного його власнику через пошкодження автомобіля; не застосовано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просило поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018 року у справі №922/1036/18, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з Акціонерного товариства Страхова компанія Мега-Гарант на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування суму 29 121,03 грн.

Апелянт вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема, при постановленні оскаржуваного рішення судом не враховано ст.993 Цивільного кодексу України, невірно застосовано ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також при визначенні необхідності розрахунку коефіцієнту зносу не враховано положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.11.2003 №142/5/2092. Зауважив, що зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що датою першої реєстрації ТЗ є 2016 рік, тобто за загальним правилом, значення коефіцієнту фізичного зносу для даного ТЗ приймається таким, що дорівнює нулю. Пошкоджень, не повязаних з ДТП при огляді ТЗ не виявлено (копія акту огляду міститься в матеріалах справи), наявності інших обставин, що зумовлюють розрахунок зносу відповідачем не доведено.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 року у справі №922/1036/18 поновлено Приватному акціонерному товариству Страхова компанія АХА Страхування пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, призначено розгляд апеляційної скарги на 21.08.2018. У судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.09.2018 року та до 11.10.2018 року.

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» проти вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві. Просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. у справі №922/1036/18 залишити без змін. Вважає, що предявивши майнову вимогу до страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність винної особи, позивач має реалізовувати свої права, повязані з отриманням від АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» страхового відшкодування, в той самий спосіб, на тих самих підставах і з дотриманням тих самих процедур, яких зобовязаний був би дотримуватися потерпілий (ТОВ «КВС-Україна»), і які вичерпно визначені Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Недотримання цих процедур може мати наслідком відмову страховика здійснити виплату страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ№8421018. Наголошує, що проведення експертизи є умовою правильного розрахування розміру страхового відшкодування, що має бути виплачене за договором ОСЦПВВНТЗ. Зазначив, що в акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість), калькуляції №1.003.16.0 від 17.11.2016 р. та рахунках-фактурах № від 17.11.2016 та № від 07.12.2016 не зазначається про наявність/відсутність коефіцієнту фізичного зносу, який передбачений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно- територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 року, сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_2 - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018р. прийнято справу №922/1036/18 до провадження та призначено до розгляду на 08.11.2018 об 11:30 год. В судовому засіданні 08.11.2018 року оголошувалася перерва до 27.11.2018 року о 12:30 год.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. у справі №922/1036/18 залишити без змін.

Позивач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Явка представників сторін не визнавалася судом обовязковою.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судовою колегією Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

27.04.2016р. між АТ «СК «АХА Страхування» Київська регіональна дирекція (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВС-Україна» (страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №27676а6к, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами та іншим майном, які вказані в розділі 5 договору.

Згідно з додатком №2 до договору, застрахованим транспортним засобом є KIA (Sportage), реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХО104500, № кузова U5YPG815AGL067403, 2016 р.в., колір білий, пробіг 10км; нове авто; страхові ризики згідно п. 23.2 договору(п.п.23.2.2.(збитки внаслідок ДТП), 23.2.3.(збитки внаслідок інших подій), 23.2.1 (викрадення)); умови виплати страхового відшкодування згідно з п.27.13 договору ( СТО за вибором Страховика); франшиза « 0» .

Загальна страхова сума обумовлена сторонами в розмірі 571 006,80 грн., страховий тариф 4,4600%, загальний страховий платіж 25 466,90 грн.

Строк дії договору з 27.04.2016 р. по 26.04.2017 р.(п.17 договору)

Умовами розділу 27 договору сторони погодили порядок визначення збитку та умови виплати страхового відшкодування.

Страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з договором на підставі Повідомлення про подію, письмової Заяви Страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком(п. 27.1.договору).

При пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, до якого включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО (п. 27.12. договору).

Згідно з додатком №2 до договору умови виплати страхового відшкодування згідно з п.27.13 договору СТО за вибором Страховика.

Відповідно до п 27.13. при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 9 Договору франшизи по відповідному ризику. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 13 Договору умов, зокрема, відповідно до п. 27.13.1. «На базі СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором Страховика. При цьому, якщо вік ТЗ на дату настання страхового випадку не перевищує 48(сорок вісім) місяців, то відновлювальний ремонт такого ТЗ здійснюється на базі авторизованої СТО, обраної Страховиком. Страховик гарантує якість ремонту на вибраній ним СТО, а саме: зобовязується за обґрунтованими претензіями Страхувальника відшкодувати витрати, повязані з усуненням дефектів внаслідок неякісного ремонту, здійсненого в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

При визнанні Страховиком події страховим випадком, страхове відшкодування виплачується протягом 10ти робочих днів з дня складання страхового акту.

При пошкодженні ТЗ страхове відшкодування сплачується Страхувальнику шляхом перерахування на рахунок СТО, обраної відповідно до п. 27.13 договору, згідно з належним чином оформленими документами, наданими відповідними підприємствами, про витрати на компенсацію скоєних збитків (наряд-замова, рахунок, акт виконаних робіт, тощо).

Як свідчать матеріали справи, довідка № 452337 про дорожньо-транспортну пригоду, 13.11.2016р. о 15:45 в м. Київ, просп. Валерія Лобановського,112 сталася ДТП, відбулось бокове зіткнення транспортних засобів: автомобіль KIA, Sportagе, номерний знак НОМЕР_1, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 9703539 терміном дії до 26.04.2017 року, виданий АТ СК «АХА Страхування», власник ТОВ «КВС-Україна», водій ОСОБА_3, автомобіль отримав механічні пошкодження «передня права частина», та автомобіль ГАЗ, 330202, ДУЭТ, номерний знак АР7962CI, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 8421018, терміном дії до 21.04.2017 року, виданий ЗАТ СК «Мега-Гарант»(м. Харків), водій - ОСОБА_4, автомобіль отримав механічні пошкодження «передня ліва частина».

В довідці зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_4 п. 16.5. Правил дорожнього руху. За фактом порушення складений адміністративний протокол БР 271104 за ст.124 КУпАП, матеріали направлені до Соломянського суду.

14.11.2016 ОСОБА_3 звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Позивачем, на підтвердження факту настання страхового випадку надані до справи, окрім наведеного: акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 16.11.2016 року (з додаванням фото), рахунки-фактури № НОМЕР_2 від 17.11.2016 року на суму 27 693,76 грн., № НОМЕР_3 від 07.12.2016 року на суму 3 427,27 грн. на відновлювальний ремонт та вартість запчастин, видані ПАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автоцентр на Столичному»; ремонтну калькуляція № 1.003.16.0 від 17.11.2016 року; страховий акт №АХА2177665 від 18.11.2016, страховий акт №АХА2180770 від 08.12.2016, розрахунок страхового відшкодування на суму 27 693, 76 грн., розрахунок страхового відшкодування на суму 3 427,27 грн., в підставу яких покладено рахунки-фактури ПАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автоцентр на Столичному.

На підтвердження виплати страхового відшкодування позивачем надано:

- платіжне доручення № 284 096 від 22.11.2016 року на суму 27 693,76 грн., отримувач - УкрАвто/ф-я Автоц. на Столичному, призначення платежу- (страхове відшкодування згідно акту № АХА2177665, КВС-Україна ТОВ, ІПН 31189761, рах. № 00190224 від 17.11.16р.);

- платіжне доручення № 289 537 від 09.12.2016 року на суму 3 427,27 грн., отримувач - УкрАвто/ф-я Автоц. на Столичному, призначення платежу (страхове відшкодування згідно акту № АХА2180770, КВС-Україна ТОВ, ІПН 31189761, рах. № 00191612 від 07.12.16р.).

Постановою Соломянського районного суду м.Києва від 20.12.2016 у справі №760/19650/16-п встановлено, що ДТП сталося з вини ОСОБА_4, який керував ТЗ ГАЗ, 330202, ДУЭТ, та якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Отже, особою, винною у скоєнні ДТП, згідно з постановою Соломянського районного суду м.Києва від 20.12.2016 у справі №760/19650/16-п, є ОСОБА_4, який керував ТЗ ГАЗ, 330202, відповідальність якого на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СК «Мега-Гарант» згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ №8421018. Ліміт відповідальності ПАТ «СК «Мега-Гарант» за шкоду заподіяну майну потерпілого за договором складає 100 000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Таким чином, особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є АТ «СК «Мега-Гарант».

З посиланням на зазначені обставини, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування вих. №СУ/003492/3 від 17.04.2017 року, в якій просив сплатити на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму у розмірі 31 121,03 грн.

Невідшкодування відповідачем зазначеної суми стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, у задоволенні якого судом відмовлено.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Страхування, згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про страхування», який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України та статтею 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст. 9 Закону України «Про страхування» страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком ( ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов'язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов'язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов'язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов'язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов'язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалося, положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов'язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов'язаннях: у деліктному зобов'язанні винуватця; у зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов'язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов'язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов'язанні винуватця; зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17.

Матеріали справи свідчать про дотримання позивачем річного строку з моменту скоєння ДТП на звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок вчинення ДТП, тобто у страховика (ПАТ "Страхова компанія "Мега - Гарант") виникає обовязок відшкодування лише тої шкоди, яка визначена та оцінена шляхом проведення експертизи. Судом зазначено, що оскільки позивачем не наданий відповідачу висновок експерта щодо розрахунку розміру збитків заподіяних внаслідок пошкодження авто КІА, з урахування фізичного зносу, у задоволенні позову слід відмовити.

Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо, з огляду на наступне.

Положеннями статті 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 Зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі статті 29 та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи

Висновки суду першої інстанції, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних авто ГАЗ 330202 внаслідок пошкодження авто "КІА" є помилковими, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17.

Як зазначалося вище, відносини між позивачем, ПАТ «СК «АХА Страхування» (страховик) та ТОВ «КВС-Україна» (страхувальник) виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №27676а6к від 27.04.2016р., правовідносини за яким регулюються Законом України "Про страхування", за положеннями ст.6 якого добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Законом України "Про страхування" не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки.

Отже, визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі ремонтної калькуляції, рахунків-фактур ПАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автоцентр на Столичному № від 17.11.2016 та № НОМЕР_3 від 07.12.2016, не суперечить приписам ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вбачається з матеріалів справи, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу "КІА", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2016 року випуску дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП (13.11.2016 року) строк його експлуатації не перевищував 7 років. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики, матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Позивачем при зверненні з позовом враховано суму франшизи, в результаті чого вимоги до відповідача заявлені в сумі 29 121,03 грн.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За результатами апеляційного провадження, Східним апеляційним господарським судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. у справі № 922/1036/18 із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ на рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 15.06.2018р.) у справі №922/1036/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2018р. (повний текст складено 15.06.2018р.) у справі №922/1036/18 скасувати.

Прийняти нове рішення у справі №922/1036/18, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Страхова компанія Мега-Гарант (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд.6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (04070, м. Київ, вул.Іллінська, буд.8, ) 29 121, 03 грн. страхового відшкодування, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення до суду з позовною заявою, 2643,00 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 27.11.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 03.12.2018р.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян