ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 Справа № 917/1139/18

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", 50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Покровський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ", 39631, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 62

про стягнення 868 236,78 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 09/06 від 19.06.2018 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 18/04 від 04.01.2018 р.

Приватне акціонерне товариство "Центральній гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" про стягнення 868 236,78 грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору поставки № 163-08-01 від 10.02.2017 р.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем (Продавцем) зобов'язань щодо своєчасної поставки автомобілів.

Ухвалою від 18.09.2018 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 11.10.2018 р., викликати учасників справи у підготовче засідання, запропонувати учасникам справи, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.10.2018 р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 23.10.2018 р., запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.10.2018 р. суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі №917/1139/18, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.11.2018 р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

Відповідач відзив на позов не надав.

06.11.2018 р. від відповідача надійшло клопотання (вх. №10351) про зменшення розміру штрафу на 90%.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

10.02.2017 р. між Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" (Продавець) укладено договір поставки №163-08-01.

Відповідно до Розділу 1 договору, Продавець зобов'язався передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити автомобілі в номенклатурі, кількості та в строки, вказані в Специфікаціях до цього договору.

За умовами Специфікацій №4 від 06.11.2017 р., №5 від 01.11.2017 р., № 6 від 01.11.2017 р. №7 від 01.11.2017 р. Продавець зобовязався поставити автомобілі в наступні строки:

- за Специфікацією №4 - автомобіль спеціалізований ФПВ-16606 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт. ціна за одиницю 2 739 000,00 грн. з ПДВ на загальну суму 2 739 000,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №5 - автомобіль бортовий КрАЗ-65053-05 у кількості 2 шт., ціна за одиницю 1 569 180,00 грн. з ПДВ на загальну суму 3138 360,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №6 - автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 2 шт. ціна за одиницю 1 787 250,00 грн. з ПДВ на загальну суму 3 574 500,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №7 - автомобіль спеціалізований «Машина дорожня комбінована зі змінним обладнанням МДКЗ-40» на шасі КрАЗ-5401Н2-500 у кількості 1 шт. ціна за одиницю 2 335 500,00 грн. з ПДВ на загальну суму 2 335 500,00 грн. до 18.12.2017 р.

Пунктом 4.2. договору визначено, що оплата покупцем автомобілів здійснюється в національній валюті України - гривні, впродовж 5-ти (пяти) календарних днів з моменту поставки автомобілів та з дати підписання акту приймання-передачі автомобілів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, визначений в даному договорі.

На виконання умов договору ПРАТ «ЦГЗК» перерахував 12.04.2018 р. платіжним дорученням № НОМЕР_1 2 739 000, 00 грн. (два мільйони сімсот тридцять девять тисяч 00 коп.) за автомобіль спеціалізований ФПВ-16606 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт., 09.02.2018 р. платіжним дорученням № - 3 138 360,00 грн. (три мільйони сто тридцять вісім тисяч триста шістдесят грн. 00 коп.) за автомобіль бортовий КрАЗ-65053-05 у кількості 2 шт., 03.03.2018 р. платіжним дорученням № - 3 574 500,00 грн. (три мільйони п'ятсот сімдесят чотири тисячі пятсот грн. 00 коп.) за автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 2 шт. та 04.04.2018 р. платіжним дорученням № НОМЕР_2 - 2 335 500,00 грн. (два мільйони триста тридцять пять тисяч пятсот грн. 00 коп.) за автомобіль спеціалізований «Машина дорожня комбінована зі змінним обладнанням МДКЗ-40» на шасі КрАЗ-5401 Н2-500 у кількості 1 шт.

Отже, Покупець виконав свої зобовязання за договором, здійснивши оплату в повному обсязі згідно з специфікаціями №4, №5, №6, №7 до договору № 163-08-01 від 10.02.2017 р.

Однак, відповідачем не виконані належним чином умови договору поставки №163-08-01 від 10.02.2017 р. та специфікацій №4, №5, №6, №7 до нього, а саме: Продавець порушив строки поставок автомобілів:

- за Специфікацією №4 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 05.04.2018 р., що підтверджується видатковою накладною №1412 від 05.04.2018 р. та актом приймання - передачі № 1412 від 05.04.2018 р. Кількість днів прострочення складає 107 календарних днів;

- за Специфікацією № 5 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 05.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною №377 від 05.02.2018 р. та актом приймання - передачі №377 від 05.02.2018 р. Кількість днів прострочення складає 48 календарних днів;

- за Специфікацією №6 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 15.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною №541 від 15.02.2018 р. та актом приймання - передачі №541 від 15.02.2018 р. Кількість днів прострочення складає 58 календарних днів;

- за Специфікацією №7 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 22.03.2018 р., що підтверджується видатковою накладною № 1170 від 22.03.2018 р. та актом приймання - передачі №1170 від 22.03.2018 р. Кількість днів прострочення складає 93 календарних дні.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 886 236,78 грн. за порушення строку поставки автомобілів по договору №163-08-01 від 10.02.2017 р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статтями 526, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 546 - 551 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в п. 7.2 договору встановили, що за несвоєчасну поставку автомобілів Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

Отже, порушення відповідачем зобов'язання з поставки є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором у вигляді нарахування та стягнення неустойки відповідно до пункту 7.2 договору за весь час прострочення поставки товару.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобовязань позивачем нараховано штраф за несвоєчасну поставку автомобілів по договору відповідно до Специфікацій №№ 4,5,6,7, а саме: за Специфікацією №4 - 739,00 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 107 (Кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017р. по 05.04.2018 р.) = 293 073,00 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №5 - 3 138,36 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 48 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 05.02.2018 р.) = 150 641,28 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №6 - 3 574,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 58 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 15.02.2018 р.) = 207 321,00 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №7 - 2 335,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 93 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 22.03.2018 р.) = 217 201,50 грн. з ПДВ.

Всього 868 236,78 грн. штрафу.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу на 90%, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства.

Також, відповідач просить врахувати той факт, що нарахування штрафних санкцій у розмірі заявленому позивачем є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації Товару.

Відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», станом на 30 вересня 2018 року, не покритий збиток підприємства виріс з 6 136 000,00 грн. до 13 804 000,00 грн., що у підсумку на 7 668 000 (сім мільйонів шістсот шістдесят вісім тисяч) грн. 00. більше від суми яка була на початок звітного періоду.

Також відповідач зазначає, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічні норми містить ст. 551 Цивільного кодексу України, в силу якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, беручи до уваги те, що відповідач здійснив поставку товару по договору № 163-08-01 від 10.02.2017 р., той факт, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов'язань по договору не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу на 50%, тобто до 434 118,39 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення штрафу суд відмовляє в позові.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача (без урахування зменшення судом розміру пені).

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" (39631, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 62, код 37468941) на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Покровський район, код 00190977) 434 118,39 грн. штрафу, 13 023,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.11.2018 р.

Суддя Киричук О.А.