ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1763/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,

до Ставищенського житлово-комунального підприємства

09400, Київська обл., смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, 48 - а,

про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені

обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовною заявою (вх. № 1823/18 від 18.08.2018) до Ставищенського житлово-комунального підприємства про стягнення 11373,28 грн. інфляційних втрат, 611,08 грн. 3% річних та 7301,34 грн. пені.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням строків виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1305/14-ТЕ-17 від 12.12.2013.

У позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, задоволено клопотання позивача та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для реалізації права на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

27.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17500/18), відповідно до якого позов заперечений повністю, з огляду на те, що оплату вартості природного газу за договором у повному обсязі відповідачем здійснено до 11.11.2015, відтак, відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на вказану заборгованість, що погашена до набрання чинності вказаним Законом (30.11.2016) неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) та Ставищенським житлово-комунальним підприємством (далі - відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1305/14-ТЕ-17 від 12.12.2013 (далі-Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 509 тис. куб.м.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з пунктом 5.2 Договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 118,974 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1118,974 грн., крім того ПДВ-17%-190,226 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати, протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 6.4 Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу, відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу, сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; у третю чергу, погашається основна сума боргу.

Відповідно до пункту 7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 9.3 Договору, строк у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до пункту 11 Договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 1 від 31.01.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1091,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки, до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Додатковою угодою № 2 від 28.04.2014 до Договору внесені зміни до пункту 1.2 та викладено його в наступній редакції: газ, що продається за цим, договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Додатковою угодою № 3 від 16.12.2014 до Договору внесені зміни до пункту 6.3 та викладено його в наступній редакції: кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором або якщо погашення такої заборгованості передбачено договорами про організацію взаєморозрахунків, укладеним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Зміст позовних вимог

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням строків виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 1305/14-ТЕ-17 від 12.12.2013 з оплати вартості природного газу, що поставлений позивачем, у зв'язку з чим, позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати за періоди прострочення.

На момент звернення позивача з позовом до суду вартість природного газу за Договором, на яку нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати, відповідачем повністю сплачена.

Узагальнені доводи учасників справи

Аргументи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 447760,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 31.01.2014 - 114299,71 грн.; 28.02.2014 - 84438,16 грн.; 31.03.2014 - 59115,62 грн.; 30.04.2014 - 13651,03 грн.;31.10.2014 - 18674,43 грн.; 30.11.2014 - 70675,85 грн.; 31.12.2014 - 86906,00 грн.

2. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору, якими встановлено, що зобов'язання з оплати газу здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, відтак, позивачем нараховані за періоди прострочення оплат за Договором пеню у розмірі 7301,34 грн., на підставі пункту 7.2 Договору, 3 % річних у розмірі 611,08 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11373,28 грн., згідно з вимогами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

3. Заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних нараховані за порушення строків виконання грошового зобов'язання, що визначені умовами Договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи даними бухгалтерського обліку позивача.

Аргументи Ставищенського житлово-комунального підприємства

1. Визнає укладення Договору.

2. На виконання умов Договору відповідачем сплачено: 21.03.2014 - 99200,00 грн.; 25.04.2014 - 15099,71 грн.; 25.04.2014 - 38300,29 грн.; 25.06.2014 - 46137,87 грн.; 25.06.2014 - 2462,13 грн.; 23.07.2014 - 27000.00 грн.; 27.08.2014 - 25700,00 грн., 24.09.2014 - 3953,49 грн.; 24.09.2014 - 13646,51 грн.; 01.10.2014 - 4,52 грн.; 16.12.2014 - 18674,43 грн.; 16.12.2014 - 54325,57 грн., 23.04.2015 - 16350,28 грн.; 23.04.2015 - 20649,72 грн.; 23.07.2015 - 33400,00 грн.; 15.05.2015 -13456,28 грн.; 11.11.2015 - 19400,00 грн.

3. Оскільки у відповідача на момент звернення з позовом до суду відсутній основний борг, який остаточно погашений 11.11.2015, тобто, до набрання 30.11.2016 чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до вказаних правовідносин потрібно застосувати частину 3 статті 7 вказаного Закону та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 447760,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 31.01.2014 - 114299,71 грн.; 28.02.2014 - 84438,16 грн.; 31.03.2014 - 59115,62 грн.; 30.04.2014 - 13651,03 грн.;31.10.2014-18674,43 грн.; 30.11.2014 - 70675,85 грн.; 31.12.2014 - 86906,00 грн.

2. Згідно з довідкою, що підписана головним бухгалтером позивача Буртан Т.П. та скріплена відбитком печатки підприємства, за балансовим рахунком відповідача, у період надання послуг з постачання газу, з 01.01.2014 по 31.12.2015, у відповідача відсутній борг за Договором з оплати вартості природного газу.

3. Судом встановлено, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору, у зв'язку з чим позивачем, відповідно до статей 549, 625 Цивільного кодексу України, пункту 7.2 Договору здійснено нарахування пені у розмірі 7301,34 грн., 3 % річних у розмірі 611,08 грн., та інфляційні втрати у розмірі 11373,28 грн.

Практика Європейського суду з прав людини, яка була застосована під час розгляду справи

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проаналізувавши практику Європейського суду, судом взято до уваги рішення від 19 лютого 2009 року (справа «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) згідно з яким встановлено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Надаючи правову оцінку доказам, що надані сторонами, з урахуванням підстав позовних вимог та фактичних обставин справи, суд зазначає таке.

1. Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як продавцем та Ставищенським житлово-комунальним підприємством як покупцем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1305/14-ТЕ-17 від 12.12.2013 (далі-Договір).

2. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 447760,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 31.01.2014 - 114299,71 грн.; 28.02.2014 - 84438,16 грн.; 31.03.2014 - 59115,62 грн.; 30.04.2014 - 13651,03 грн.;31.10.2014-18674,43 грн.; 30.11.2014 - 70675,85 грн.; 31.12.2014 - 86906,00 грн.

3. Матеріалами справи підтверджується відсутність боргу з оплати вартості природного газу за Договором.

4. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, при цьому, застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

5. Докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом суду не надано, одночасно, судом враховано, що заборгованість за прострочення оплати якої позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати, сплачена відповідачем до набрання чинності Законом - 30.11.2016 (остання оплата - 11.11.2015), а згідно з пунктом 1.2. Договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання, відтак, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 7301,34 грн., 3 % річних у розмірі 611,08 грн., та інфляційних втрат у розмірі 11373,28 грн., що нараховані на фактично погашену заборгованість, на підставі частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16.

6. Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні позову (вх. № 1823/18 від 10.08.2018) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) до Ставищенського житлово-комунального підприємства (9400, Київська обл., смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, 48 - а, ) про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.11.2018.

Суддя С.О. Саванчук