ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 м.Дніпро Справа № 908/2468/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача-1: Кириченко Р.В., ордер ЗП №086326 від 09.11.2018, адвокат;

від відповідача-2: Грицай В.О., довіреність №02-03/2906 від 15.11.2018, адвокат;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018 у справі №908/2468/17

за позовом: ОСОБА_3, м. Токмак, Запорізька область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства роздрібної торгівлі "Ірина", м. Токмак, Запорізька область

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, м. Токмак, Запорізька область

про визнання недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3.) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про визнання недійсним іпотечного договору №07/І/18-1 від 18.06.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (надалі - ПАТ "Укрсоцбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю підприємством роздрібної торгівлі "Ірина" (надалі - ТОВ ПРТ "Ірина").

В обґрунтування позовних вимог послався на ті обставини, що він з 2006 року є засновником ТОВ ПРТ "Ірина", володіє 50% статутного капіталу товариства; у червні 2017 року під час проведення загальних зборів учасників товариства, що відбулось 26.06.2017, позивачу стало відомо про розгляд Токмацьким районним судом Запорізької області цивільної справи №328/1237/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4.) про стягнення заборгованості за кредитним договором №07/1/18-К від 18.06.2007, в забезпечення виконання якого ТОВ ПРТ «Ірина» виступило у якості майнового поручителя згідно з іпотечним договором №07/І/18-1 від 18.06.2007, відповідно до умов якого в заставу передано належне товариству на праві власності нерухоме майно.

Позивач вважає вказаний іпотечний договір таким, що укладеним із порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, з огляду на те, що директор товариства ОСОБА_4, діючи від імені майнового поручителя, в порушення вимог ст. ст. 92, 98 Цивільного кодексу України, та п.9.6.1 Cтатуту товариства війшов за межі своїх повноважень.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 6, 92, 97-99, 111, 116, 203, 215, 236-238 Цивільного кодексу України, ст. ст. 88, 167 Господарського кодексу України, ст.ст. 10, 54, 62 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 1,4,6 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 7, 11, 18, 33 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018 у справі №908/2468/17 (суддя Боєва О.С.) позов задоволено; іпотечний договір №07/І/18-1 від 18.06.2007, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ТОВ ПРТ "Ірина" визнано недійсним; з ТОВ ПРТ "Ірина" на користь ОСОБА_3 стягнуто 800 грн. судового збору; з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_3 стягнуто 800 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підписувати іпотечний договір від імені товариства ОСОБА_4 як директор не мала достатнього обсягу повноважень, вчинила цей правочин від імені юридичної особи, діючи у власних інтересах, внаслідок чого дійшов висновку, що укладений правочин суперечить приписам чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Укрсоцбанк" подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач-2 просить апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що:

-посилання на відсутність повноважень у директора ОСОБА_4 на підписання іпотечного договору є необґрунтованим з огляду на те, що в пункті 9.6.4 Статату ТОВ ПРТ «Ірина» зазначено, що директор без довіреності здійснює дії від імені товариства;

-для укладення іпотечного договору, повноваження ОСОБА_4 як посадової особи - директора ТОВ ПРТ «Ірина» було підтверджено протоколом зборів учасників товариства від 17.05.2007 №21;

-не доведено того факту, що апелянт знав або повинен був знати про обмеження повноважень директора товариства на укладення оспорюваного іпотечного договору;

-позивачем не доведено того факту, що ним не підписувався протокол загальних зборів;

-укладення додаткової угоди до іпотечного договору свідчить про схвалення іпотечного договору саме повноважним органом товариства;

-судом не прийнято до уваги заяву про застосування строку позовної давності та не доведено, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише в 2017 роціі;

-позивачем не доведено порушення його корпоративних прав та не зазначено в чому ці порушення полягають з боку відповідачів щодо укладення оспорюваного договору;

-позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на припущеннях та не надано жодного доказу в обґрунтування позиції, що загальні збори учасників товариства №21 від 17.05.2007 не проводились.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-1 апеляційну скаргу підтримав, просить апеляційний господарський суд її задовольнити.

Третя особа на виклик суду не з'явилась, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, про час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників відповідача-1 та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк» (Кредитор), та громадянкою України ОСОБА_4 (Позичальник) укладений договір кредиту №07/І/18-К від 18.06.2007 (надалі - Кредитний договір), предметом якого є надання Кредитором Позичальнику у тимчасове користування грошових коштів в сумі 60 000 дол. США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання. Кредит надається Позичальнику на поточні потреби (п.п.1.1, 1.2).

Відповідно до п.п. 1.3, 1.3.1 кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, Кредитор укладає протягом семи робочих днів з дня укладення цього договору з Позичальником Іпотечний договір, за умовами якого Позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, заставною вартістю 404 000 грн., що в еквіваленті складає 80 000 дол.США. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна державній реєстрації в державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона.

На виконання вищезазначеної умови кредитного договору Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ ПРТ «Ірина» (Іпотекодавець, відповідач-1 у справі) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, укладено іпотечний договір № 07/І/18-1 від 18.06.2007 (надалі - Іпотечний договір), за з умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Боржником ОСОБА_4 зобов'язань за договором кредиту №07/І/18-К від 18.06.2007, укладеним між Іпотекодежателем та Боржником - «Основне зобов'язання», наступне нерухоме майно: нежиле приміщення загальною площею 397,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №14524076, виданого 12.05.2007.

Іпотечний договір 18.06.2007 посвідчений нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною Є.О., зареєстровано в реєстрі за №1867 та засвідчено, що особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, повноваження представника, правоздатність АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», а також належність заставодавцю майна, що заставляється, перевірено.

11.11.2009 сторонами Іпотечного договору підписано додаткову угоду №1 про внесення змін до вказаного договору. Додаткова угода посвідчена нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною Є.О., зареєстровано в реєстрі за № 3868.

Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про визнання недійсним вищезазначеного Іпотечного договору, мотивуючи її тим, що ОСОБА_4, підписуючи його від імені ТОВ ПРТ «Ірина» як директор, не мала достатнього обсягу повноважень, вчинила цей правочин від імені юридичної особи, діючи у своїх власних інтересах, внаслідок чого зміст укладеного оспорюваного правочину суперечить приписам чинного законодавства. Нерухоме майно, що було передано в іпотеку, є основним активом, та у разі його втрати господарська діяльність товариства буде фактично припинена. Зазначеним порушено корпоративні права позивача, як учасника товариства, зокрема, права на отримання при виході вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі, право на отримання частини майна товариства у разі його ліквідації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в пому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до Статуту ТОВ ПРТ «Ірина» (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 18 від 29.06.2006 (державну реєстрацію редакції статуту проведено виконавчим комітетом Токмацької міської ради 26.07.2006), засновниками товариства є: ОСОБА_4, ОСОБА_3, між якими розподілено статутний капітал наступним чином: ОСОБА_4 - 20 000 грн. 50%, ОСОБА_3 - 20 000 грн. 50% (п.п.1.5, 6.3 Статуту).

Згідно з протоколом зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 19 від 01.08.2006 на посаду директора призначено ОСОБА_4

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. ч.1, 2 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч.ч. 1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 97, ч.ч. 1, 2 ст. 99 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу, а саме простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 58, ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.6 Статуту ТОВ ПРТ «Ірина» вищим органом товариства є Загальні збори учасників. Виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор.

За змістом п.п. 9.6.1, 9.6.2, 9.6.4 Статуту ТОВ ПРТ «Ірина» директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, які віднесені до компетенції зборів учасників. Збори учасників можуть прийняти рішення про передачу частини прав, що належать їм, до компетенції директора. Директор підзвітний зборам учасників і організовує виконання їх рішень. Директор має право без довіреності здійснювати дії від імені товариства, вирішувати інші питання в межах прав, що надані йому Зборами учасників.

У всьому, що не врегульовано цим Статутом, учасники керуються чинним в України законодавством (п.15.1).

Частиною 2 ст. 98 Цивільного кодексу України встановлено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Суттю оспорюваного позивачем іпотечного договору є поручительство відповідачем-1 в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника (третьої особи) перед кредитором (відповідачем-2), що випливають з Кредитного договору.

Згідно п.п. 2.4.3, 2.4.4 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов'язання задовольнити свої забезпечені заставою іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", ст. 572, ст. 575 Цивільного кодексу України іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст.ст. 546 Цивільного кодексу України застава, порука, гарантія, неустойка, притримання, завдаток є видами забезпечення виконання зобов'язання.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Зі змісту договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 24.04.2007, вбачається, що ТОВ ПРТ «Ірина» придбало у власність вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 397,90 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1; вартість об'єкта згідно висновку експерта, становить 210 404 грн., об'єкт продано по викупу за 201 993 грн. 60 коп.

Згідно п. 1.3 Іпотечного договору вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 404 000 грн., що в еквіваленті складає 80 000 дол.США. Балансова вартість предмета іпотеки, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14524076, виданого КП «Абрис» 12.05.2007, становить 210 404 грн.

Вартість нерухомого майна ТОВ ПРТ «Ірина», що є предметом іпотеки оспорюваного правочину, складала більше п'ятдесяти відсотків майна товариства, що підтверджується його фінансовими звітами за 2006, 2007 роки (а.с.34,35, т.1).

Враховуючи викладене, рішення про відчуження майна товариства, що є предметом іпотеки за оспорюваним договором, відносилося до компетенції загальних зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина».

Для встановлення правомірності вчинення оспорюваного договору особою, яка його підписала з боку Іпотекодавця, необхідним є наявність таких умов, як прийняття загальними зборами рішення учасників ТОВ ПРТ «Ірина» про відчуження такого майна та рішення про передачу таких повноважень до компетенції виконавчому органу в особі директора.

ПАТ «Укрсоцбанк» (відповідач-2) до відзиву на позовну заяву додав незавірену належним чином копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ірина» № 21 від 17.05.2007, складеного на російській мові (а.с.66, т.1), відповідно до якого на зборах були присутні ОСОБА_4 та ОСОБА_3; порядок денний складався з питань: « 1. О получении кредита под ипотеку в Черниговском отделении АКБ «Укрсоцбанк» и передаче ЧП ОСОБА_4 магазина, расположенного по адресу АДРЕСА_1 для дальнейшей передачи его в имущественный залог АКБ «Укрсоцбанк» и получения кредита. 2. О предоставлении права подписи договора залога директору ООО «Ирина» ОСОБА_4.».

Відповідно до змісту даного протоколу, за наслідками розгляду вказаних питань порядку денного учасниками товариства прийнято одностайне рішення та проголосовано «За» їх ухвалення. Постановлено: « 1.Выступить имущественным поручителем перед ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» за обязательством ОСОБА_4 за договором кредита в сумме 60 000 дол.США сроком на 10 лет. 2. Передать в качестве обеспечения сооружение, которое принадлежит имущественному поручителю по АДРЕСА_1, площадью 379,9 кв.м. 3. Уполномочить подписать ипотечный договор с ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» директора имущественного поручителя - ОСОБА_4.». У наданій копії протоколу містяться підписи ОСОБА_3 (голова) та ОСОБА_4 (секретар) та нерозбірливий відтиск печатки. Оригіналу цього проколу суду не надано.

В матеріалах справи міститься заява, підписана директором ТОВ ПРТ «Ірина» ОСОБА_4, якою повідомлено суд, що оригінал або копія вказаного протоколу у товариства відсутні, виконавчий орган товариства не володіє інформацією чи проводились 17.05.2007 загальні збори учасників, хто був присутній на них та які рішення на них були прийнято, якщо вони дійсно проводились (а.с. 129, т.1).

Разом з тим, ПАТ «Укрсоцбанк» (відповідач-2) надано суду для долучення до матеріалів справи документи, отримані на запит банку Токмацькою державною нотаріальною конторою. Із змісту супровідного листа вказаної нотаріальної контори від 29.03.2008 вих. № 439/02-14 слудіє, що на підставі наданих нотаріусу документів було перевірено та встановлено правоздатність та дієздатність ТОВ ПРТ «Ірина» та повноваження директора товариства ОСОБА_4 при підписанні Іпотечного договору № 07/І/18-1 від 18.06.2007, який зареєстрований за № 1867, та додаткової угоди № 1 від 11.11.2009 до нього. Додатком до вказаного супровідного листа вказано копії на 3 аркушах, в тому числі копія протоколу зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 21 від 17.05.2007 на російській мові (а.с. 36, 37, т.2).

В процесі апеляційного розгляду справи відповідачем-1 наданий лист Токмацької держаної нотаріальної контори за вих.№1511/01-16 від 13.11.2018 (а.с. 208, т.2), зі змісту якого вбачається, що при посвідченні іпотечного договору №01/1/18-1 від 18.06.2007 від ТОВ «Ірина» було витребувано протокол зборів учасників №21 від 17.05.2007 про передачу майна ТОВ «Ірина» в іпотеку Акціонерному-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду надано два протоколи зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 21 від 17.05.2007 з однаковим номером та датою: № 21 від 17.05.2007, які різні по формі та змісту.

Надана відповідачем-2 копія протоколу зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 21 від 17.05.2007 колегія суддів не приймаються в якості належного доказу у справі, оскільки вона не відповідає вищезазначеним вимогам закону щодо письмових доказів.

Надана Токмацькою державною нотаріальною конторою копія протоколу зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 21 від 17.05.2007 засвідчена відміткою «Згідно з оригіналом», що свідчить про те, що оригінал даного протоколу, що був наданий під час посвідчення оспорюваного правочину для підтвердження повноважень представників, які його вчиняли, оглянуто нотаріусом.

Разом з тим, позивач, який є одним з двох учасників вказаного товариства і володіє 50% його статутного капіталу, стверджує, що в період з 2006 року по момент звернення з позовом до суду він не приймав участі у загальних зборах учасників товариства, на яких би вирішувалося питання щодо передачі нерухомого майна товариства в іпотеку, такі збори не скликалися та не проводилися, голосування учасників з цього питання не здійснювалося, такі рішення не приймалися, свій підпис у відповідному протоколі загальних зборів позивач не ставив.

Як слідує із письмової заяви ТОВ ПРТ «Ірина», яка підписана директором ОСОБА_4, оригінал або копія протоколу загальних зборів учасників Товариства із номером 21 від 17.05.2007 відсутні, виконавчий орган товариства не володіє інформацією чи проводились взагалі 17.05.2007 загальні збори учасників.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 237, ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України на які посилається позивач, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Договір кредиту № 07/І/18-К від 18.06.2007, в забезпечення зобов'язань за яким був укладений оспорюваний іпотечний договір, укладено громадянкою України ОСОБА_4 як фізичною особою, кредит надано на її поточні потреби. Із змісту протоколу зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» № 21 від 17.05.2007, копію якого надано Токмацькою державною нотаріальною конторою, слідує, що надання дозволу на передачу нерухомого майна у заставу здійснювалося для отримання кредиту ОСОБА_4, як приватному підприємцю.

Відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 мала статус фізичної особи - підприємця з 01.03.2002 по 27.11.2018. Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що оспорюваний правочин вчинено вказаною особою (яка є учасником та директором ТОВ ПРТ «Ірина») від імені юридичної особи у своїх власних інтересах.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства та встановлені обставини, колегія суддів вважає доведеним невідповідність іпотечного договору №07/І/18-1 від 18.06.2007 приписам ч.ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 216, ст. 236 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Доводи апелянта відносно того, що в результаті укладення додаткової угоди до Іпотечного договору відбулось наступне схвалення компетентним органом товариства такого правочину, є необгрунтованим, оскільки така додаткова угода укладалась від імені товариства одноосібно його директором, при цьому загальні збори учасників товариства з цього питання не скликались, жодних рішень щодо укладення додаткової угоди не приймали (відповідних доказів суду не подано).

Колегія суддів також вважає, що позивачем обгрунтовано заявлено позов як засновником ТОВ ПРТ «Ірина», права якого порушені, оскільки оспорюваний іпотечний договір порушує корпоративні права позивача , як учасника товариства, зокрема, право на отримання при виході вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі; право на отримання частини майна товариства у разі його ліквідації; право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди) тощо.

Відповідачем-2 заявлено клопотання про застосування позовної давності при вирішенні спору.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з протоколом №1-06/17 (а.с.36, т.1), 26.06.2017 відбулися загальні збори учасників ТОВ ПРТ «Ірина», на яких заслухано доповідь директора ОСОБА_4 про те, що Токмацьким районним судом Запорізької області розглядається цивільна справа 328/1237/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 07/1/18-К від 18.06.2007. Враховуючи те, що 18.06.2007 між товариством та банком було укладено іпотечний договір № 07/І/18-1 директором запропоновано подати до суду від імені товариства заяву про залучення в якості третьої особи.

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 328/1237/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 07/1/18-К від 18.06.2007.

Ухвалою від 30.06.2017 у даній справі ТОВ ПРТ «Ірина» залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в обґрунтування чого в ухвалі зазначено, що 18.06.2007 укладено іпотечний договір № 07/1/18-1, за умовами якого ТОВ ПРТ «Ірина» в якості майнового поручителя передало в іпотеку позивачу нерухоме майно в якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач дізнався про порушення свого права у червні 2017 року, з позовом до місцевого господарського суду звернувся в грудні 2017, тобто, в межах строку позовної давності.

Твердження апелянта про введення позивачем суду в оману щодо необізнаності про існування іпотечного договору з період з дати його укладення до червня 2017 року не доведені належними доказами.

Наданий протокол зборів учасників ТОВ ПРТ «Ірина» №21 від 17.05.2007, копія якого завірена Токмацькою державною нотаріальною конторою, таким доказом не є, оскільки з його змісту вбачається, що засновники товариства прийняли рішення про передання нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в заставу та отримання кредиту за необхідності ремонту та завершення реконструкції магазину саме ФОП ОСОБА_4, а не фізичній особі ОСОБА_4, яка, як вже зазначено вище, уклала кредитний договір з відповідачем-2 у своїх власних інтересах, а в подальшому оспорюваний правочин від імені відповдіача-1.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, внаслідок чого оскаржуване рішення скасуванню не підлягає та прийняте при повному з'ясуванні обставин справи, без порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов'язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на ПАТ "Укрсоцбанк".

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2018 у справі №908/2468/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 04.12.2018).