ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа№ 910/23085/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 22.11.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 (повний текст складено 11.04.2018)

у справі №910/23085/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС»

до 1) Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС»

про визнання права та визнання відсутнім права

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі, відповідач-1 або Банк) та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС» (далі, відповідач-2) про:

- визнання права позивача вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС» сплати суми боргу за кредитним договором від 05.04.2012 №4М12114И в розмірі 77607869,58 грн., який ТОВ «СОФТ-АЛЬЯНС» сплатило Банку за ТОВ «МЕЛІТАС».

- визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС» сплати суми боргу за кредитним договором від 05.04.2012 №4М12114И в розмірі 77607869,58 грн., який ТОВ «СОФТ-АЛЬЯНС» сплатило Банку за ТОВ «МЕЛІТАС».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він, як поручитель, виконав обов'язок ТОВ «МЕЛІТАС» перед ПАТ «КБ «Приватбанк» за договором поруки №4М12114И/П від 08.11.2016, а саме погасив борг у розмірі 77 607 869,58 грн., у зв'язку з чим до нього перейшло право вимоги сплати суми боргу за кредитним договором від 05.04.2012 № 4М12114И в сумі 77 607 869,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 у справі №910/23085/17 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС» про визнання права та визнання відсутнім права.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено суду, в чому саме та з яких підстав його права та законні інтереси є порушеними з боку визначених ним відповідачів.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Позивач зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 553, 556 Цивільного кодексу України саме до позивача в силу вимог закону перейшли права кредитора до первинного боржника та право вимоги за відповідним кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/23085/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді: Дикунська С.Я., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 у справі №910/23085/17; роз'яснено відповідачам право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу.

У визначений ухвалою суду строк відповідачі відзивів на апеляційну скаргу суду не надали.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2018 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 у справі № 910/23085/17 призначено на 02.07.2018, повторно встановлено відповідачам строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про призначення справи до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 розгляд справи відкладено на 16.07.2018.

16.07.2018 представник позивача подав через канцелярію Київського апеляційного господарського суду клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №910/14144/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 зупинено апеляційне провадження у справі №910/23085/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №910/14144/17, зобов'язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

24.08.2018 від Банку через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв'язку з усуненням обставин, що раніше зумовили його зупинення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 поновлено апеляційне провадження у справі №910/23085/17, розгляд справи №910/23085/17 призначено на 22.10.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 справу №910/23085/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 справу №910/23085/17 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду Північного апеляційного господарського суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 прийнято апеляційну скаргу позивача до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М., призначено справу до розгляду на 22.11.2018.

У судове засідання 22.11.2018 з'явились представники позивача та відповідача-1.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача-2 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на відсутність передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача-2.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, водночас, оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а провадження у даній справі закриттю з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 08.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» (позивач, Поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (відповідач-1, Кредитор) укладено Договір поруки №4М11303И/П (далі, Договір).

Предметом договору поруки відповідно до пункту 1 Договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС» (Боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами №4М16023Д від 28.04.2016, № 4М12051И від 09.02.2012, № 4М13241И від 16.04.2013, № 4М12114И від 05.04.2012, № 4М15062И від 20.02.2015, № 4М14166И від 19.02.2014, № 4М11303И від 28.04.2011, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

Відповідно до пункту 2 та пункту 3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Згідно з пунктами 4, 5 та 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору. У випадку невиконання боржником обов'язку п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього Договору.

У випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого пунктом 6 цього Договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього Договору (пункт 7 Договору поруки).

За умовами пункту 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

У відповідності до пункту 9 Договору поруки, у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в пункті 5 цього Договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим Договором.

Згідно з пунктом 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором (п. 11 договору поруки).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як поручитель, виконав обов'язок ТОВ «МЕЛІТАС» перед ПАТ «КБ «Приватбанк» за договором поруки №4М12114И/П від 08.11.2016, а саме, погасив борг у розмірі 77 607 869,58 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви платіжним дорученням №15 від 09.11.2016 на суму 77 607 869,58 грн. У призначенні платежу вказано: «Виконання зобов'язань по кредитному договору №4М12114И від 05.04.12 згідно договору поруки №4М12114И/П від 08.11.16».

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТАС», на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС», не визнає факту погашення заборгованості та переходу до нього прав кредитора.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вказує, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є помилковим, оскільки заявлені позивачем вимоги про визнання за ТОВ «СОФТ-АЛЬЯНС» права вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником ТОВ «МЕЛІТАС» за вказаним кредитним договором на підставі договору поруки №4М12114И/П від 08.11.2016 та визнання погашеним зобов'язання ТОВ «МЕЛІТАС» перед АТ КБ «Приватбанк» за цим же договором Товариством з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» не можуть бути самостійним предметом спору. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду лише під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Приписами частини 1 та пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Порука - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, в силу якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб (стаття 553 Цивільного кодексу України).

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 статті 556 Цивільного кодексу України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 8 договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (частина 1 статті 547 Цивільного кодексу України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги про визнання за поручителем права вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником за кредитними договорами та визнання погашеними зобов'язання боржника перед банком за кредитними договорами, сплачених поручителем, є вимогами про встановлення юридичних фактів, які можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право. Тобто, такі вимоги не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду (стаття 20 Господарського кодексу України).

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, господарський суд першої інстанції, розглянувши цей спір по суті, допустив порушення норм процесуального права.

При вирішенні даного спору судом апеляційної інстанції відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові в справі №910/14144/17.

Відповідно до частини 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням пункту 4 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для його скасування та закриття провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 129, 231, 269, 270, пунктом 4 частини 1 статті 275, частиною 1 статті 278, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФТ-АЛЬЯНС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 у справі №910/23085/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2018 у справі №910/23085/17 скасувати.

Провадження у справі №910/23085/17 закрити.

Матеріали справи №910/23085/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.11.2018.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка