ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2018 м.Харків Справа № 905/1421/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", с.Дашуківка, Лисянський район, Черкаська область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів", м.Костянтинівка, Донецька область

про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р.

Представники сторін:

від позивача: Прохорова С.В., за довір.

від відповідача: Сидюк Г.А., за довір.

Суть справи:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дашуківські бентоніти", с.Дашуківка, Лисянський район, Черкаська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів", м.Костянтинівка, Донецька область, про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недійсність договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р., укладеного з відповідачем, через його укладання головою правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" із перевищенням повноважень, передбачених статутом, та за відсутності відповідного рішення Наглядової ради ПАТ "Дашуківські бентоніти".

В якості правової підстави позову позивач посилається, зокрема, на положення статей 92, 97, 145, 203, 204, 207, 215, 216, 237 Цивільного Кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/1421/18.

Ухвалою суду від 01.08.18р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

15.08.18р. від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 20.08.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1421/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.09.18р.

17.09.18р. до суду від позивача надійшло клопотання №б/н від 14.09.18р., у якому, посилаючись на неможливість представника позивача бути присутнім в підготовчому засіданні, призначеному на 18.09.18р., у зв'язку з участю в іншому судовому процесі, просить суд відкласти дане підготовче засідання на іншу дату.

18.09.18р. представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання №169/1/2018 від 16.09.18р. про зупинення провадження у справі №905/1421/18 до набрання законної сили рішенням суду у справі №925/731/18, в задоволенні якого ухвалою суду від 31.10.2018 р. було відмовлено.

Ухвалою суду від 18.09.18р. підготовче засідання відкладено на 09.10.18р.

Ухвалою суду від 09.10.18р. продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/1421/18 на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 31.10.18р.

22.10.18р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

31.10.18р. через канцелярію суду від позивача надійшли:

- відповідь на відзив;

- клопотання про витребування доказів.

Ухвалами суду від 31.10.18р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача від 31.10.18р. про витребування доказів; закрито підготовче провадження у справі №905/1421/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.18р.

Протягом розгляду справи сторони надавали пояснення, висловлюючи свою правову позицію щодо предмету позову.

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Зазначав, що спірний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки було укладено посадовою особою з перевищенням наданих їй повноважень, посилаючись, зокрема, на те, що рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності приймається наглядовою радою. Вказав, що визнання правочину значним пов'язується із вартістю саме чистих активів ПАТ «Дашуківські бентоніти».

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що договір підписано повноважною особою, оскільки при укладенні спірного договору Фрінд Ю.Л. був головою правління ПАТ «Дашуківські бентоніти», про що свідчить витяг від 14.08.2018 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вважає, що спірний договір виходячи з вартості активів підприємства не є значним правочином в розумінні ч. 1 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства». Крім того, зазначив, що дійсність договору підтверджується схваленням правочину частковим його виконанням.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Дашуківські бентоніти" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Завод обважнювачів" (нині - Приватне акціонерне товариство "Завод обважнювачів" та далі - покупець) укладений договір №К-ДБ-4-0925/1.

Відповідно до пункту 1.1 договору, Постачальник зобов'язується здійснити на умовах цього договору поставку бентонітової продукції (продукція), а Покупець - прийняти та оплатити її на умовах цього договору.

Асортимент продукції, її якісні характеристики, одиниця вимірювання, кількість, ціна за тонну, сумарна вартість партії встановлюються в специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.4 договору орієнтовна сума договору - 5000000,00 грн. з ПДВ. Фактична сума договору складається із сум всіх видаткових накладних.

Дана угода містить підписи представників сторін та печатки підприємств.

Зі змісту даного документу вбачається, що з боку відповідача його підписано в.о. голови правління Пасіковським В.А. та з боку позивача - головою правління Фріндт Ю.Л.

На виконання договору сторонами укладено специфікацію №1 від 23.10.2015р. на загальну суму 4999950,00 грн. та специфікацію №2 від 24.12.2015р. на загальну суму 1000020,00 грн.

Позивач стверджує, що договір №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р. зі сторони ПАТ "Дашуківські бентоніти" укладено відповідною посадовою особою з перевищенням наданих їй повноважень, оскільки зважаючи на те, що орієнтовна сума договору поставки складає 5000000,00 грн., згідно специфікацій, які є невід'ємними частинами договору поставки, позивач мав поставити відповідачу продукцію на загальну суму в розмірі 5999970,00 грн., договір №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р. є значним правочином, тому рішення про його укладання мало бути прийнято Наглядовою радою акціонерного товариства, проте останній не було відомо про будь-які правочини, укладені між ПАТ "Дашуківські бентоніти" та ПАТ "Завод обважнювачів".

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1-3 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ст. 161 Цивільного кодексу України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства.

Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор).

При цьому, згідно зі ст. 13 Закону України "Про акціонерні товариства" установчим документом акціонерного товариства є його статут. Статут акціонерного товариства повинен містити відомості, зокрема, про склад органів товариства та їх компетенцію, порядок утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, а також порядок зміни складу органів товариства та їх компетенції.

Згідно зі ст. 52 Закону до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами. До виключної компетенції наглядової ради, зокрема, належить: затвердження в межах своєї компетенції положень, якими регулюються питання, пов'язані з діяльністю товариства; затвердження ринкової вартості майна у випадках, передбачених цим Законом; обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу; прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених частиною першою статті 70 цього Закону; прийняття рішення про обрання оцінювача майна товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, встановлення розміру оплати його послуг; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради згідно із статутом акціонерного товариства, в тому числі прийняття рішення про переведення випуску акцій документарної форми існування у бездокументарну форму існування.

Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину (ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства").

Згідно з ч. 4 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом, та може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Права та обов'язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства.

При цьому, за умовами ст. 59 Закону, Голова колегіального виконавчого органу має право без довіреності діяти від імені товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший член колегіального виконавчого органу в порядку, визначеному законодавством України, також може бути наділений цими повноваженнями, якщо це передбачено статутом товариства.

Згідно з п.7.5.8 Статуту, затвердженого черговими загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" протоколом №1/2011 від 08.04.2011р., роботу Правління організовує та спрямовує голова Правління, який має право підписувати довіреності, договори та інші документи від імені товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього Статуту.

Відповідно до п.9.1 Статуту, значними правочинами товариства є: будь-які правочини, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства; будь-які правочини щодо належних товариству земельних ділянок, об'єктів нерухомості незалежно від їх вартості. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Статутом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

За змістом п.9.2 Статуту рішення про вчинення значного правочину, зазначеного у п.1) пп.9.1 цього Статуту, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, а також значного правочину, визначеного пп.2) п.9.1 цього Статуту, приймається Наглядовою радою. У разі неприйняття Наглядовою радою рішення про вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд Загальних зборів.

За даними витягу з веб-сайту «SMIDA» «Річна фінансова звітність емітента» баланс (звіт про фінансовий стан) ПАТ "Дашуківські бентоніти" на 31.12.2014р. містить відомості про баланс на кінець звітного періоду у загальному розмірі 138923000,00 грн.

Слід зазначити, що сторони не заперечують щодо достовірності даних, які містяться у балансі (звіт про фінансовий стан) ПАТ "Дашуківські бентоніти" на 31.12.2014р. Іншого сторонами не доведено.

Таким чином, 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, а саме за 2014р., становлять 13892300,00 грн., 25% - 34730750,00 грн. відповідно.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, що визнання правочину значним пов'язується із вартістю саме чистих активів акціонерного товариства, оскільки, як випливає з аналізу ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про вчинення значного правочину приймається наглядовою радою, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства.

З огляду на викладене, договір поставки №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р. не є значним правочином у розумінні ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства", отже не потребує прийняття рішення про його укладення Наглядовою радою.

Одночасно обставини щодо наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідних записів щодо керівника Товариства мають правове значення, оскільки підтверджують наявність/відсутність чи обмеження повноважень директора щодо представництва юридичної особи станом на час укладення оспорюваного договору.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 14.08.2018р. керівником, підписантом ПАТ "Дашуківські бентоніти" на момент укладення оспорюваного правочину, був Фріндт Ю.Л., якого і зазначено підписантом договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р.

Відомостей про наявність обмежень у керівника Фріндт Ю.Л. щодо представництва інтересів від імені ПАТ "Дашуківські бентоніти" станом на 25.09.15р. судом не встановлено, доказів зворотного суду не надано.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 05.09.2018 р. № 509/2018 зазначає орієнтовну суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Проте доказів на підтвердження понесення зазначених витрат останнім не надано.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2011р. (набуло статус остаточного 10.05.2011р.) визначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену у наведеному вище рішенні, суд не приймає до уваги інші доводи позивача, оскільки вони є недоведеними належними та допустимими доказами.

Врахувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", с.Дашуківка, Лисянський район, Черкаська область, до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів", м.Костянтинівка, Донецька область, про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015р., відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 21.11.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.18р.

Суддя М.О. Лейба