РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2018Справа № 910/13920/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/13920/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Логістик"

до публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

про відшкодування збитків у сумі 10 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Циганенко А.Ю., довіреність б/н від 22.12.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Логістик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Укрпошта" про відшкодування збитків у сумі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним наданням послуг відповідачем за Договором № 16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" від 02.01.2013р., внаслідок чого позивачу завдано збитків на суму 10 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.10.2018р. відкрито провадження у справі №910/13920/18 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Судове засідання по справі призначено на 15.11.2018р.

15.11.2018р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що оскільки договір №23139 від 01.01.2017р., укладений між ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», передбачає декілька видів доставки документів, не лише засобами поштового зв'язку, тому для уникнення нарахування штрафних санкцій позивач мав скористатись одним із них. Також, вказує, що в описі вкладення не зазначено про направлення погодження про взаєморозрахунки. Крім того, відповідач вважає, що в силу п. 6.2. Договору № 16 від 02.01.2013р. відповідальність ПАТ "Укрпошта" обмежується ст. 18 Закону України «Про поштовий зв'язок».

В судовому засіданні 15.11.2018р. оголошувалась перерва до 22.11.2018р., у зв'язку з необхідністю надати позивачу час ознайомитись з відзивом на позовну заяву, який представник відповідача тільки в судовому засіданні вручив представнику позивача.

19.11.2018р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли відповідь на відзив та заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Присутній у судовому засіданні 22.11.2018р. представник відповідача проти позову заперечив, з посиланням на правові підстави, зазначені у відзиві.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.11.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2013р. між позивачем (замовник) та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» (виконавець), правонаступником якого є ПАТ «УКРПОШТА», був укладений Договір №16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" (далі - договір).

У відповідності до п. 1.1 договору, виконавець зобов'язався надавати замовнику послуги з пересилання реєстрованих поштових відправлень (листів, посилок) з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка».

Згідно п. 6.2. договору, виконавець несе відповідальність перед замовником за втрату, порушення термінів доставки або невручення усіх листів, посилок з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка».

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 31.12.2013р. (п. 9.1. договору).

Згідно п. 9.2. договору, у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим.

Кожна із сторін має право достроково припинити дію цього договору, попередивши про це іншу сторону не менше ніж за один місяць до моменту його припинення (п. 9.3 договору).

На момент розгляду справи Договір №16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" від 02.01.2013р. є чинним, доказів протилежного матеріали справи не містять.

18.01.2018р. ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» направило на адресу ТОВ «АТБМАРКЕТ»: м.Дніпро, пр-т А. Поля, 28А, каб. № 3, поштове відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504, з описом вкладення, з кур'єрською доставкою. Термін доставки за послугою «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» становить два дні, не враховуючи день подання відправлення (Д+2).

Поштове відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504, в складі якого надсилалися: Акт звірки розрахунків за період: 01.10.2017р. по 31.12.2017р. по штрафним санкціям за договором №23139 від 01.01.2017р., копія довіреності № 868 від 10.08.2017р., реєстр передачі документів від 09.01.2018 року, ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» надсилало на виконання п. 3.6 договору поставки № 23139, укладеного 01.01.2017р. між ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

ПАТ «УКРПОШТА» зобов'язання з доставки поштового відправлення за номером 504 не виконало.

Із змісту листа Житомирської дирекції ПАТ «УКРПОШТА» від 20.02.2018р. № 41-Г-5088-1, вбачається, що поштове відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504 з вини працівників цеху оброблення пошти м. Дніпро було повернуто за зворотною адресою.

Із змісту відповіді на претензію, наданої Дніпровською дирекцією ПАТ «УКРПОШТА» від 03.05.2018 року № 9-09-15-482, вбачається, що поштове відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504 з вини сортувальника поштових відправлень Центру оброблення пошти м. Дніпро було повернуто за зворотною адресою замість його надсилання за місцем призначення. Копія відповіді на претензію додана до позовної заяви

У зв'язку з невиконанням п. 3.6 договору поставки, укладеного 01.01.2017р. між ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», в частині направлення акту звірки розрахунків по штрафним санкціям, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» згідно п. 3.7 договору поставки № 23139 від 01.01.2017р. нарахувало позивачу штраф в сумі 10 000,00 грн. за несвоєчасне надання актів звірки за грудень 2017 року.

ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» надіслало ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» повідомлення про нарахування штрафних санкцій № 22227 від 01.03.2018р. з вимогою сплатити штрафні санкції в сумі 10 000,00 грн. в триденний термін з моменту отримання вказаного повідомлення.

10.04.2018р. ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» сплатило на користь ТОВ «АТБМАРКЕТ» 10000,00 грн. штрафних санкцій згідно платіжного доручення № 1212 від 10.04.2018р.

Позивач вважає, що сплата ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» на користь ТОВ «АТБ- МАРКЕТ» штрафу в сумі 10 000,00 грн. сталася внаслідок невиконання ПАТ «УКРПОШТА» зобов'язання з доставки поштового відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 10 000,00 грн. збитків в порядку ст. 224 ГК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач допустив неналежне виконання зобов'язань за Договором №16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" від 02.01.2013р. щодо доставлення ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» поштового відправлення за номером 504.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі

Згідно із ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; - додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; - неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; - матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 № 3-72гс12 викладено правову позицію, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З матеріалів справи вбачається, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" від 02.01.2013р. щодо доставлення ТОВ «АТБ -МАРКЕТ» поштового відправлення «УКРПОШТА ЕКСПРЕС» за номером 504 призвело до заподіяння збитків позивачу на загальну суму 10 000,00 грн.

При цьому, матеріали справи містять докази протиправної поведінки відповідача, докази причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками у вигляді збитків, у той час, як відповідач протилежного суду не довів.

Твердження відповідача, що укладений між ТОВ «АКРІС ЛОГІСТИК» та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» договір передбачає декілька видів доставки документів, не лише засобами поштового зв'язку, тому для уникнення нарахування штрафних санкцій позивач мав скористатись одним із них, не спростовує неналежне виконання ПАТ "Укрпошта" своїх договірних зобов'язань та завдання цим збитків позивачу.

Також суд зазначає, що стаття 18 Закону України «Про поштовий зв'язок» не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки предметом позову є стягнення збитків, завданих неналежним виконанням договірних зобов'язань в порядку ст. 224 ГК України, а не штраф за порушення термінів доставки.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в діях відповідача протиправної поведінки внаслідок неналежного виконання передбачених Договором №16 про надання послуг з пересилання реєстрових поштових відправлень з додатковим сервісом "Кур'єрська доставка" від 02.01.2013р. зобов'язань, завдання збитків у розмірі 10 000,00 грн., причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, а також не спростування відповідачем відсутності своєї вини у порушенні умов договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за спричинені позивачу збитки в повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 22, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Логістик" (12430, Житомирська обл., Житомирський район, сільрада Станишівська, комплекс будівель і споруд, будинок № 4, ) збитки в розмірі 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.11.2018р.

Суддя А.І. Привалов