УХВАЛА

19 листопада 2018 року Справа №913/798/17

Провадження №31/913/798/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток - Сервіс", м.Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 799018 грн 66 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" від 06.11.2018 №б/н на бездіяльність державного виконавця

Орган виконання рішення суду - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ

Секретар судового засідання - Гулевич В.В.

Представники сторін та органу виконання рішення у судове засідання не прибули,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.11.2017 позовні вимоги ТОВ "Восток - Сервіс" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" на користь позивача основний борг в сумі 709781 грн 22 коп., інфляційні нарахування в сумі 41322 грн 32 коп., 3% річних в сумі 12426 грн 03 коп., пеня в сумі 35489 грн 09 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 11985 грн 29 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2017 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 15.11.2017 у даній справі - без змін.

На виконання вказаного рішення суду 02.01.2018 господарським судом було видано наказ.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток - Сервіс" 12.11.2018 на адресу суду надійшла скарга від 06.11.2018 №б/н на бездіяльність державного виконавця, в якій викладено вимоги:

1)визнати бездіяльність головного державного виконавця Торбинської Оксани Миколаївни протиправною;

2)зобов'язати головного державного виконавця виконати необхідні дії для виконання рішення господарського суду Луганської області та стягнення боргу відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 06.06.2016 №1404-VIII, а саме:

-зобов'язати боржника подати декларацію про його доходи та майно (п.3 ч.5 ст.19 та ч.5 ст.26);

-зобов'язати боржника надати відомості щодо належного йому майна за даними бухгалтерського обліку (ч.9 ст.56);

-отримати в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість (ч.1 ст.52 та ч.1 ст.54);

-встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст.53);

-встановити інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів (п.21 ч.3 ст.18);

-провести перевірку майнового стану боржника. У подальшому здійснювати таку перевірку не рідше раз на три місяці (ч.8 ст.48);

-здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника (п.8 ч.3 ст.18);

-у разі невиконання стороною боржника законних вимог державного виконавця, вирішити питання про притягнення винуватих осіб до адміністративної відповідальності в порядку ст.188-13 КпАП України, а в разі неявки на вимогу державного виконавця -вжити заходів для застосування приводу (п.19 ч.3 ст.18);

-у разі ухилення сторони боржника від виконання рішення суду, вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (п.19 ч.3 ст.18);

-якщо у поведінці боржника чи пов'язаних з ним осіб буде виявлено ознакт злочину, передбаченого в статтях 219,382 чи 388 КК України (доведення до банкрутства, невиконання судового рішення, незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, або майна, яке описано), скласти про це відповідний акт та звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.76).

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем не виконано жодних дій для виконання рішення суду, окрім відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018, скаргу передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.11.2018 скаргу призначено до розгляду на 19.11.2018.

У судове засідання 19.11.2018 представники сторін та органу виконання рішення не прибули.

Від органу виконання рішення витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження та жодних пояснень не надійшло.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу вищої сили, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги за таких підстав.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ст.129-1 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За нормами ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право:

- зобов'язати боржника протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про його доходи та майно (п. З ч. 5 ст. 19 та ч. 5 ст. 26 Закону);

- отримати в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість (ч.1 ст. 52 та ч.1 ст. 54 Закону);

- встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону);

-встановити інформацію про договори, боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів (п. 21 ч. З ст. 18 Закону);

- провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону);

-накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

-накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

-здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

-у разі невиконання стороною боржника законних вимог державного виконавця, вирішити питання про притягнення винуватих осіб до адміністративної відповідальності в порядку ст. 188-13 КУпАП, а в разі неявки на вимогу держаного виконавця - вжити заходів для застосування приводу;

-у разі ухилення сторони боржника від виконання рішення суду, вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (п. 19 ч. З ст. 18 Закону).

- якщо у поведінці боржника чи пов'язаних з ним осіб буде виявлено ознаки злочину, передбаченого в статтях 219, 382 чи 388 КК України (доведення до банкрутства,невиконання судового рішення, незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, або майна, яке описано), скласти про це відповідний акт та звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 76 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову від 12.03.2018 №ВП55946755 про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Луганської області від 02.01.2018 у даній справі.

В пункті 2 вказаної постанови державний виконавець зобов'язав боржника подати декларацію про доходи та майно та попередив боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.196-197).

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 12.03.2018 виконавче провадження №ВП55946755 приєднано до зведеного №ВП49724597.

В подальшому постановою від 17.04.2018 державним виконавцем стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій, постановами від 18.04.2018 виконавче провадження №ВП55946755 виведено із зведеного №ВП49724597 та разом з оригіналом виконавчого документа передано Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.06.2018 прийнято виконавче провадження та постановою від 15.08.2018 вказане виконавче провадження приєднано до зведеного №ВП37759781.

В матеріалах справи відсутні докази подальшого здійснення державним виконавцем дій з виконанню наказу від 02.01.2018 у справі №913/798/17 та стягнення грошових коштів з боржника.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Оскільки державним виконавцем у постанові про відкриття провадження зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, суд дійшов висновку що вказана вимога скарги є необґрунтованою.

За приписами ч.1 ст.52 та ч.1 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

В порушення зазначеної норми, державний виконавець не звернувся з відповідним запитом до фіскальної служби з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника.

Також державним виконавцем в порушення норм Закону не вчинено жодних заходів, щодо встановлення майна боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майна та коштів, що належать боржнику від інших осіб.

Виконавцем в порушення норм ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" не перевірено наявність у боржника договорів про зберігання цінностей або оренди індивідуальних банківських сейфів та не вчинено дій щодо проведення перевірок майнового стану боржника.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вказано в ч.9 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього.

Права державного виконавця використовувати відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку реалізуються в процесі проведення такої процесуальної дії як опис та накладення арешту на майно.

За результатами проведення вказаної дії державний виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, яка є підставою для реєстрації обтяжень майна.

Таким чином, використання відомостей щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку є складовою такої виконавчої дії як опис та накладення арешту на майно боржника, а здійснення реєстрації обтяжень майна боржника - є її наслідком, тому такі вимоги мають розглядатись у їх сукупності. Суд не може розглядати їх як самостійні.

Враховуючи викладене, суд залишає вимоги про зобов'язання надати боржником відомості щодо належного йому майна за даними бухгалтерського обліку та здійснити реєстрацію обтяжень без задоволення.

Щодо вимог позивача про притягнення боржника до адміністративної та/або кримінальної відповідальності, застосування приводу, вжиття заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд зауважує, що за наявними у матеріалах справи відомостями, неможливо встановити наявність чи відсутність ознак складу адміністративного правопорушення або злочину. Також, у межах розгляду скарг на бездіяльність державного виконавця, господарським судам не надано повноважень щодо притягнення боржника до будь-якого виду відповідальності. Відповідні заходи є дискреційними повноваженнями державного виконавця, за наявності для цього відповідних підстав.

Обставини справи свідчать про бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, яка призвела до того, що на сьогоднішній день наказ господарського суду від 02.01.2018 у справі №913/798/17 залишається невиконаним та стягувачем не отримано присуджених судом коштів, а виконавчі дії вчиняються не в повному обсязі.

Таким чином, вимоги скарги щодо зобов'язання боржника отримати в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість, встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб, встановити інформацію про договори, боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів та провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

З урахуванням того, що як вбачається з матеріалів скарги державним виконавцем всупереч вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не було вчинено відповідних заходів щодо примусового виконання рішення, що в свою чергу призвело до тривалого невиконання рішення у даній справі, скаржник правомірно звернувся до суду із даною скаргою.

Згідно ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, бездіяльність головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є неправомірною, а тому останнього слід зобов'язати вчинити заходи щодо примусового виконання рішення, у зв'язку з чим, скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Восток - Сервіс" підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.234, 235, 339, 342 ГПК України, суд, -

у х в а л и в:

1.Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Восток - Сервіс" на бездіяльність головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2.Визнати бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправною.

3.Зобовязати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вжити наступні заходи:

-отримати в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість;

-встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб;

-встановити інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів;

-провести перевірку майнового стану боржника.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею -26.11.2018 і підлягає оскарженню.

Суддя Р.М. Шеліхіна