РІШЕННЯ

м. Київ

08.11.2018Справа № 910/13023/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13023/16

за позовом Національного Банку України, м. Київ,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ,

і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників:

позивача - Петроченка С.О. (довіреність від 06.04.2018 № 18-0014/19780);

відповідача-1 - Попова В.О. (довіреність від 24.09.2018 № 267);

відповідача-2 - Герасименко Т.В. (довіреність від 27.12.2017 № 27-26492/17);

вільний слухач - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний Банк України (далі - НБУ) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про: - визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку (далі - Уповноважена особа) в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.; - зобов'язання Уповноваженої особи додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. і подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду; - зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головіна К.І.) від 19.12.2016 зі справи № 910/13023/16 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Гончарова С.А. (головуючий); Куксова В.В. та Скрипки І.М.) від 22.02.2017 було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України (колегія суддів у складі: Демидової А.М. (доповідач у справі); Плюшки І.А. та Шевчук С.Р.) від 23.05.2018 касаційну скаргу НБУ задоволено; постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 зі справи № 910/13023/16 скасовано; справу № 910/13023/16 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Ярмак О.М.) від 25.07.2017 у справі № 910/13023/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 (колегія суддів у складі: суддя Зеленін В.О. - головуючий, судді Алданова С.О. та Зубець Л.П.), у задоволенні позову відмовлено.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, подальший розгляд справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (суддя Вронська Г.О. - головуючий, судді Баранець О.М. і Ткач І.В.) від 03.07.2018 судові рішення попередніх судових інстанцій з даної справи скасовано; справу №910/13023/16 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

07.08.2018 матеріали справи № 910/13023/16 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатами проведення повторного автоматизованого розподілу вказану справу передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 прийнято справу № 910/13023/16 до свого провадження; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.09.2018.

05.09.2018 НБУ подав суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

05.09.2018 відповідач-1 подав суду клопотання про продовження процесуального строку для надання письмових пояснень

17.09.2018 позивач подав суду додаткові письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

18.09.2018 відповідач-1 подав суду клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25.09.2018.

24.09.2018 позивач подав суду: заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності; письмові пояснення; заперечення на клопотання про призначення судової економічної експертизи.

25.09.2018 відповідач-1 подав суду: відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення для його подання; заяву щодо застосування строків позовної давності.

Також клопотання про поновлення строку подання відзиву подане 06.09.2018, мотивоване значним навантаженням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 було відкладено підготовче засідання на 11.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про призначення судової експертизи.

28.09.2018 НБУ подав суду заперечення на відзив, поданий Банком.

10.10.2018 відповідач-1 подав суду заперечення, яке було надіслано на електронну адресу суду.

Вказані заперечення не відповідають вимогам частини першої статті 161, пункту 3 частини першої та пунктам 6 і 7 частини другої статті 42 і частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України та мають бути приведені у відповідність до вимог, тобто подані суду у письмовій формі та їх копії надіслані всім учасникам справи (документи, що підтверджують факт надсилання подані суду).

Суд роз'яснив представнику відповідача-1 у підготовчому засіданні 11.10.2018 про необхідність усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог Господарського процесуального кодексу України заперечень, які були подані суду 10.10.2018 електронною поштою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 було відкладено підготовче засідання на 16.10.2018.

16.10.2018 позивач подав суду клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні, яке було залишено без задоволення судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/13023/16 до судового розгляду по суті на 06.11.2018.

У судовому засіданні 06.11.2018 - 07.11.2018 оголошено перерву до 08.11.2018.

У своєму вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а представники відповідачів - заперечили проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 08.11.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на нього, заперечення на відзиви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до приписів частини п'ятої статті 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 судові рішення попередніх судових інстанцій з даної справи скасованоз переданням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи стало те, що: останні не досліджували питання виконання Банком у повному обсязі пункту 2 Постанови №363, а саме, щодо подання банком визначеного переліку документів та, як наслідок, наявності підстав (умов), передбачених пунктом 3 Постанови №363 для ненарахування чи списання штрафних санкцій за невиконання умов договору; надали неналежну оцінку Постанові № 500/БТ, згідно якої було перенесено терміни сплати Банком платежів за процентами за певними кредитними договорами та певний період; не були виконані вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 23.05.2017 у даній справі щодо належного дослідження питання чи охоплювалась листами від 09.06.2015, від 10.06.2015, від 12.06.2015, від 19.06.2015 вимога Банку щодо перенесення строків сплати заборгованості саме за кредитним договором № 47/2, укладеним Банком і НБУ 25.06.2015.

У пункті 49 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 зі справи № 910/13023/16 вказано, що дід час нового розгляду справи судам слід належним чином встановити виконання Банком у повному обсязі пункту 2 Постанови №363, а саме, щодо подання банком визначеного переліку документів та наявності підстав (умов), передбачених пунктом 3 Постанови №363 для не нарахування чи списання штрафних санкцій за невиконання умов договору; встановити по яких саме кредитних договорах та за який період Постановою №500/БТ було перенесено терміни сплати платежів за процентами; наявність чи відсутність у розпорядженні Фонду фактичних даних, які підтверджують вимоги НБУ; чи охоплювалась листами від 09.06.2015, від 10.06.2015, від 12.06.2015, від 19.06.2015 вимога Банку щодо перенесення строків сплати заборгованості саме за кредитним договором № 47/2, укладеним Банком і НБУ 25.06.2015.

З урахуванням висновків Верховного Суду, Господарським судом міста Києва було встановлено таке.

Згідно з пунктом 3 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк України виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування.

Відповідно до пункту 1 статті 25 вказаного Закону України Національний банк України для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції - надає кредити банкам для підтримки ліквідності не нижче ставки рефінансування Національного банку в порядку, визначеному Національним банком.

На підставі вказаного законодавства, з метою надання стабілізаційних кредитів відповідно до Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 26.09.2006 р. № 378, та інших постанов НБУ, між Національним банком України (кредитором) та Публічним товариством "Банк "Фінанси та кредит" (позичальником) в період з жовтня 2008 року по червень 2015 року були укладені такі кредитні договори:

- від 21.10.2008 №48, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 275 000 000 грн. на строк з 21.10.2008 по 20.10.2009 з оплатою 15 % річних (пункт 1.1 кредитного договору від 21.10.2008 №48);

Додатковим договором від 11.12.2009 № 1 до кредитного договору від 21.10.2008 №48 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 275 000 000 грн. на строк з 21.10.2008р. по 20.10.2009р. зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 28.01.2010 № 2 до кредитного договору від 21.10.2008 №48 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 275 000 000 грн. на строк з 21.10.2008 року по 20.01.2015 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту";

Додатковим договором від 19.05.2014 № 6 до кредитного договору від 21.10.2008 № 48 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 275 000 000 грн. на строк з 21 жовтня 2008 року по 20 січня 2016 року (включно). Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 року становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

- від 04.11.2008 №63/1, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 600 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000 грн. на строк з 04.11.2008 по 30.10.2009 за ставкою 15,00% річних (пункт 1.1 кредитного договору від 04.11.2008 № 63/1);

Додатковим договором від 17.12.2009 № 2 до кредитного договору від 04.11.2008 № 63/1 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 600 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000,00 грн. на строк з 04.11.2008 року по 30.10.2009 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 29.01.2010 № 3 до кредитного договору від 04.11.2008 № 63/1 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 600 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000,00 грн. на строк з 04.11.2008 року по 20.06.2014 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 19.05.2014 № 7 до кредитного договору від 04.11.2008 № 63/1 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 04.11.2008 року №63/1 кредитор надає позичальнику кредит на суму 600 000 000 грн. на строк з 04.11.2008 року по 18.12.2015 року";

- від 18.11.2008 № 63/3, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 400 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000 грн. на строк з 18.11.2008 по 30.10.2009 за ставкою 15,00% річних (пункт 1.1 кредитного договору від 18.11.2008 № 63/3);

Додатковим договором від 14.12.2009 № 2 до кредитного договору від 18.11.2008 № 63/3 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 400 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000,00 грн. на строк з 18.11.2008 року по 30.10.2009 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту";

Додатковим договором від 25.01.2010 № 3 до кредитного договору від 18.11.2008 № 63/3 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 400 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 500 000 000,00 грн. на строк з 18.11.2008 року по 19.09.2014 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту";

Додатковим договором від 19.05.2014 № 7 до кредитного договору від 18.11.2008 № 63/3 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 18.11.2008 року №63/1 кредитор надає позичальнику кредит на суму 400 000 000 грн. на строк з 18.11.2008 року по 18.12.2015 року. Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 року становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

- від 16.02.2009 № 03/4 (із змінами і доповненнями, внесеними), за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 330 000 000 грн. в рахунок відкритої не відновлювальної кредитної лінії в сумі 700 000 000 грн. на строк з 16.02.2009 по 22.12.2009 за ставкою - 18 % річних (пункт 1.1 кредитного договору від 16.02.2009 № 03/4);

Додатковим договором від 14.12.2009 №2 до кредитного договору від 16.02.2009 №03/4 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 330 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 16.02.2009 року по 23.12.2009 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту";

Додатковим договором від 28.01.2010 №3 до кредитного договору від 16.02.2009 №03/4 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 330 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 16.02.2009 року по 20.02.2015 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 19.05.2014 №8 до кредитного договору від 16.02.2009 № 03/4 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03 кредитор надає позичальнику кредит на суму 330 000 000 грн. на строк з 16.02.2009 року по 20.07.2015 року. Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

- від 10.07.2009 №03/28, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 432 400 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 3 200 000 000 грн. на строк з 10.07.2009 по 23.12.2009 за ставкою 16,50% річних (пункт 1.1 кредитного договору від 10.07.2009 №03/28);

Додатковим договором від 12.08.2009 № 1 до кредитного договору від 10.07.2009 №03/28 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 722 400 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 10.07.2009 року по 23.12.2009 року за ставкою 10,75%".

Додатковим договором від 28.01.2010 № 3 до кредитного договору від 10.07.2009 № 03/28 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 722 400 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 10.07.2009 року по 19.06.2015 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 18.02.2010 № 4 до кредитного договору від 10.07.2009 №03/28 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "кредитор надає позичальнику кредит на суму 1 082 400 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 10.07.2009 року по 20.07.2015 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 19.05.2014 № 8 до кредитного договору від 10.07.2009 №03/28 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 №03 кредитор надає позичальнику кредит на суму 1082 400 000 грн. на строк з 10.07.2009 року по 20.05.2015 року. Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

- від 12.11.2009 №03/33, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 200 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000 грн. на строк з 12.11.2009 по 23.12.2009 за ставкою 10,75% річних (пункт 1.1 кредитного договору від 12.11.2009 № 03/33);

Додатковим договором від 28.01.2010 № 2 до кредитного договору від 12.11.2009 № 03/33 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит на суму 200 000 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000,00 грн. на строк з 12.11.2009 року по 20.07.2015 року зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту".

Додатковим договором від 19.05.2014 № 6 до кредитного договору від 12.11.2009 № 03/33 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03кредитор надає позичальнику кредит на суму 200 000 000 грн. на строк з 12.11.2009 року по 20.10.2014 року.

Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України.

При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

- від 02.09.2010 № 03/35, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 458 800 000 грн. в рахунок відкритої невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4 700 000 000 грн. на строк з 01.09.2010 по 20.07.2015 зі сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 02.09.2010 № 03/35);

Додатковим договором від 19.05.2014 № 4 до кредитного договору від 02.09.2010 № 03/35 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03 кредитор надає позичальнику кредит на суму 458 800 000 грн. на строк з 02.09.2010 року по 20.11.2014 року. Розмір процентної ставки на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти, та на день укладання цього договору становить 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 19.05.2014 року становить 9,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти";

Додатковим договором від 18.09.2014 № 5 до кредитного договору від 02.09.2010 № 03/35сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали п. 1.1. в наступній редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03 кредитор надає позичальнику кредит на суму 388 769151,00 грн. на строк з 02.09.2010 року по 10.12.2014 року";

Додатковим договором від 26.01.2015 № 7 до кредитного договору від 02.09.2010 № 03/35 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03кредитор надає позичальнику кредит на суму 388 769 151 грн. на строк з 02.09.2010 року по 10.03.2015 року";

Додатковим договором від 27.02.2015 № 8 до кредитного договору від 02.09.2010 № 03/35 сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та виклали пункт 1.1 в такій редакції: "В рахунок невідновлювальної кредитної лінії від 30.01.2009 року №03кредитор надає позичальнику кредит на суму 388 769 151 грн. на строк з 02.09.2010 року по 10.06.2015 року";

- від 11.03.2014 № 03/36, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 650 000 000 грн. на строк з 11.03.2014 по 20.01.2016 шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 30.01.2009 №03 (зі змінами). Розмір процентної ставки встановлюється на рівні потрійної облікової ставки Національного банку України та на день укладання цього договору становить 19,5% (дев'ятнадцять цілих п'ять десятих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України станом на 11.03.2014 становить 6,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України в потрійному розмірі (пункт 1.1 кредитного договору від 11.03.2014 № 03/36);

Додатковим договором від 28.05.2014 № 1 до кредитного договору від 11.03.2014 №03/36 сторони погодились викласти абзац 2 пункту 1.1 в такій редакції: "Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку України та становить 14,25% (чотирнадцять цілих двадцять п'ять сотих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України за станом на 28.05.2014 року становить 9,5%)";

- від 24.03.2014 № 24, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 1 000 000 000 грн. на строк з 24.03.2014 по 13.03.2015 (включно). Розмір процентної ставки встановлюється на рівні потрійної облікової ставки НБУ та на день укладання цього договору становить 19,5% річних (облікова ставка НБУ станом на 24.033.2014 становить 6,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки НБУ. При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ в потрійному розмірі (пункт 1.1 кредитного договору від 24.03.2014 № 24);

Додатковим договором від 28.05.2014 № 1 до кредитного договору від 11.03.2014 №03/36 сторони погодились викласти абзац 2 пункту 1.1 в такій редакції: "Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку України та становить 14,25% (чотирнадцять цілих двадцять п'ять сотих відсотків) річних (облікова ставка Національного банку України за станом на 28.05.2014 року становить 9,5%)";

- від 16.02.2015 № 44/1, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 16.02.2015 № 44 (далі - Генеральний кредитний договір) кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 76 000 000 грн. на строк з 16.02.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 21 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 16.02.2015 становить 19,5 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 16.02.2015 № 44/1);

Додатковим договором від 13.03.2015 № 2 до кредитного договору від 16.02.2015 № 44/1 сторони погодились доповнити пункт 1.1 абзацом в такій редакції: "на період з 02.03.2015 по 10.06.2015 процента ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 21,0 % (двадцять один процент) річних";

- від 24.02.2015 № 44/2, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за Генеральним кредитним договором кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 200 000 000 грн. на строк з 24.02.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 21 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 24.02.2015 становить 19,5 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 24.02.2015 № 44/2);

Додатковим договором від 13.03.2015 № 2 до кредитного договору від 24.02.2015 № 44/2 сторони погодились доповнити пункт 1.1 абзацом в такій редакції: "на період з 02.03.2015 по 10.06.2015 процента ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 21,0 % (двадцять один процент) річних";

- від 03.03.2015 № 44/3, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за Генеральним кредитним договором кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 70 000 000 грн. на строк з 03.03.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 21 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 03.03.2015 становить 19,5 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 03.03.2015 № 44/3);

- від 20.03.2015 № 44/5, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за Генеральним кредитним договором кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 62 000 000 грн. на строк з 20.03.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 31,5 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 20.03.2015 становить 30 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 20.03.2015 № 44/5);

- від 03.04.2015 № 44/7, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за Генеральним кредитним договором кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 77 000 000 грн. на строк з 03.04.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 31,5 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 03.04.2015 становить 30 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 03.04.2015 № 44/7);

- від 14.04.2015 № 44/8, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за Генеральним кредитним договором кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 48 000 000 грн. на строк з 14.04.2015 по 10.02.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 31,5 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 14.04.2015 становить 30 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 14.04.2015 № 44/8);

- від 25.06.2015 № 47/2, за умовами якого в межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії за генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 17.06.2015 № 47 кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 6 808 000 000 грн. на строк з 25.06.2015 по 09.06.2017 (включно). Процентна ставка встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс півтора процентного пункту, та на день підписання кредитного договору становить 31,5 % річних (облікова ставка НБУ за станом на 25.06.2015 становить 30 %). При зміні облікової ставки НБУ в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку НБУ плюс півтора процентного пункту (пункт 1.1 кредитного договору від 14.04.2015 № 44/8).

Всі вказані договори містять умови (підпункти 2.2.1 або 2.2.2), в яких встановлено право НБУ застосувати відповідно до статті 73 Закону України "Про Національний банк України" переважне і безумовне право щодо списання у безспірному порядку заборгованості за кредитними договорами, що складається, у тому числі і з пені, до її повного погашення з кореспондентського рахунку банку, його філій, окремого рахунку в НБУ.

Як вбачається з кредитних договорів, частина їх укладена на виконання постанов Національного банку України № 101/БТ від 12.02.15 та № 367/БТ від 10.06.15 про надання АТ "Банк "Фінанси та Кредит" стабілізаційних кредитів на загальну суму 1 450 млн. грн. з метою підтримання ліквідності Банку.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про Нацiональний банк України" та статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакціях на час постанови) Постановою Правлiння Нацiонального банку України № 34/БТ вiд 19.01.2015 "Про вiднесення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до категорії проблемних" серед iншого, строком на 180 днiв в його дiяльностi запроваджено обмеження, а саме не допускати проведення будь-яких активних операцiй з iнсайдерами та пов'язаними особами.

Слід взяти до уваги, що "активні операції" - операції, спрямовані на розміщення та використання наявних у банку власних та залучених ресурсів з метою одержання прибутку при раціональному розподілі ризиків за окремими видами операцій та підтриманні необхідного рівня ліквідності.

В подальшому строк дiї цiєї Постанови було продовжено на 30 днiв на пiдставi Постанови Правлiння Нацiонального банку України № 463/БТ вiд 16.07.2015 (далi - Постанова N 463/БТ). Вказанi постанови Правлiння НБУ втратили чиннiсть 17.08.2015.

Банк, перебуваючи у скрутному фінансовому становищі до введення процедури тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації, дотримуючись вказаного порядку, електронними листами від 09.06.2015 № 11-043100/11576, від 10.06.2015 № 3-084000/1651, від 12.06.2015 № 3-043000/11785, від 19.06.2015 № 3-084200/12288, звертався до позивача із клопотаннями щодо перенесення термінів погашення заборгованості та сплати процентів за кредитними договорами, укладеними із НБУ.

Так, вказані електронні листи мають такий зміст:

- від 09.06.2015 № 11-043100/11576: "Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" висловлю Вам свою повагу та, у відповідності до нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, звертається із проханням щодо перенесення термінів погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними із Національним банком України, які відповідно графіків погашення припадають на червень 2015 року, а також перенесення термінів сплати процентів за кредитними договорами";

- від 10.06.2015 № 3-084000/1651: "АТ "Банк "Фінанси та Кредит" висловлю Вам свою повагу та, у відповідності до норм Постанови НБУ № 363 від 09.06.2015, звертається із клопотанням про зміну умов кредитних договорів, укладеними із Національним банком України, в частині продовження строку користування коштами.

Додатково повідомляємо, що наш Банк у своєму листі № 11-043100/11576 від 09.06.2015 на адресу начальника ГУ НБУ по м. Києву і Київській обл. зазначив відповідне прохання щодо перенесення термінів погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними із Національним банком України, які відповідно до графіків погашення припадають на червень 2015 року.";

- від 12.06.2015 № 3-043000/11785: "АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" висловлює Вам свою повагу та сподівається на розуміння.

АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" 09.06.2015р. №1 1-043100/1 1576 подано клотання про перенесення термінів погашення заборгованості та сплати процентів за кредитними договорами, укладеними із Національним банком України.

Посилаючись на вимоги Постанови Правління Національного банку України від 09.06.2015р. № 363, АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" має в термін 10-ти робочих днів після подання клопотання надати документи щодо забезпечення, визначені в підпунктах "д" - "ж" пункту 3.1. глави 3 Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13 липня 2010 року № 327 (далі - Положення №327), в тому числі і оцінку. Враховуючи вимоги Положення 327 щодо проведення оцінки майна, яке перебуває в заставі, вказаних строків недостатньо. Також, посилаючись на Електронне повідомлення Головного Управління Національного банку України по м.Києву та Київській області від 21.05.2015р. № 06-106/7871 необхідно провести заміну застави, що знаходиться в Донецькій та Луганській областях (зона проведення АТО), залучення нової застави потребує часу. На сьогоднішній день ведеться активна робота по залученню нового забезпечення. Подання документів по діючим та новим заставам супроводжується певними часовими затратами, які не вкладаються у відведений термін, а саме збір та аналіз документів, проведення оцінки, за вимогами листа Головного Управління Національного банку України по м. Києву та Київській області від 03.06.2015р. № 06-106/8322 необхідне попереднє погодження оцінки з ринкової вартості майна з Департаментом управління ризиками Національного банку України, проведення зборів акціонерів щодо майнової поруки (для заставодавців - акціонерних товариств необхідна публікація за 30 днів до проведення Загальних зборів), тощо.

З огляду на викладене, звертаємося до Вас з проханням продовжити вказаний в пункті 2. постанови Правління Національного банку України від 09 червня 2015 року №363 термін подання документів по заставі, визначених в підпунктах "д" - "ж" пункту 3.1. глави 3 Положення № 327.

Додатково повідомляємо, що (АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" звернувся з аналогічним клопотанням до Департаменту банківського нагляду НБУ та до Першого заступника Голови Національного банку України Писарука О.В.";

- від 19.06.2015 № 3-084200/12288: "Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 363 від 09.06.2015 "Про заходи щодо зміни умов користування кредитами для підтримки ліквідності банків та операціями репо" (далі - Постанова), банкам було дозволено перенести кінцеві строки погашення кредитів залучених від Національного банку України на строк 5 років.

В рамках даної Постанови в абзаці 3 пункту 6 визначено "графік повернення процентів, нарахованих за користування кредитом, складається банком віднесеним до категорії проблемних , з урахуванням кінцевого строку повернення кредиту".

Враховуючи потребу Банка збільшувані обсяг задишку коштів на коррахунку в Національному банку України з метою виконання нормативу обов'язкового резервування, а також необхідність формування подушки ліквідності для виконаним зобов'язань перед вкладниками, просимо погодити надання Банком графіку повернення процентів, нарахованих за користування кредитами, що передбачає перенесення сплати їх частини на більш пізні періоди.".

Слід зазначити, що вказані звернення Банку залишені без жодного реагування з боку НБУ, що підтвердили сторони в ході підготовчого провадження та судового розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд обгрутовано дійшов висновку, що перше звернення від 09.06.2015 прийнято до розгляду НБУ і не розглянуто, а подальші звернення є його продовженням у зв'язку із зміною нормативно-правової бази.

В подальшому Банк направив лист від 22.06.2015 № 3-230000/12394, в якому просив надати додатковий час на подання відповідних документів, посилаючись на заявлення відповідного клопотання 09.06.2015 про зміну умов кредитних договорів в частині продовження строку користування коштами.

В свою чергу, НБУ листом від 15.07.2015 № 06-106/10426 повідомляв Банк про необхідність сплати пені та попереджав про можливість застосування санкцій.

Отже, станом на 15.07.2015 пеня не нараховувалась.

У відповідь Банк звернувся 16.07.2015 листом № 3-043100/14228 щодо незастосування штрафу та пені, в якому просив НБУ не застосовувати санкції і наголошував на зверненні з клопотанням про зміни умов кредитних договорів.

Надалі, Банк листом від 29.07.2015 № 3-084000/14856 запропонував НБУ погодити графік погашення відсотків за користування кредитами, у тому числі, щодо кредитних договорів від 18.06.2015№ 47/1 та від 26.06.2015 № 47/2.

Також Банк 30.07.2015 листом № 3-084000/15017 надав НБУ для підписання графік погашення відсотків за користування кредитами, у тому числі, щодо кредитних договорів від 18.06.2015№ 47/1 та від 26.06.2015 № 47/2.

Листом Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області від 30.07.2015 № 06-105/11132 Банк було повідомлено про те, що НБУ проінформовано про подання відповідачем-1 клопотань від 29.07.2015 № 3-084000/14856 та від 30.07.2015 № 3-084000/15017.

30.07.2016 НБУ було прийнято постанову № 500/БТ "Про перенесення строку сплати банками процентів, нарахованих за користування кредитами", якою вирішено, що зобов'язання Банку зі сплати процентів, нарахованих за період з 01.07.2015 по 31.08.2015 за користування кредитами згідно з кредитними договорами (від 21.10.2008 № 48; від 04.11.2008 № 63; від 30.01.2009 № 03; від 24.03.2014 № 24; від 16.02.2015 № 44 та відповідними кредитними договорами до нього), перенесено на строк відповідно до графіка після 01.09.2015.

Сторони зазначили, що Постанова 500/БТ набрала чинності однак НБУ не надав проектів договорів про внесення змін до кредитних договорів, тому графік залишився погодженим однак не підписаним.

З наведеного вбачається, що звернення Банку оброблялись НБУ починаючи з 09.06.2015 і їх розгляд завершено 30.07.2015 задоволенням викладених у них клопотань.

Відповідно до вимог статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Постановою Правлiння Нацiонального банку України № 612 вiд 17.09.2015 Банк вiднесено до категорії неплатоспроможних, на пiдставi якої Виконавчою дирекцією Фонду винесено рiшення № 171 вiд 17.09.2015 "Про запровадження тимчасової адмiнiстрацiї в АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень тимчасового адмiнiстратора банку", і про призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у банку на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015.

Наведене дає підстави для висновку про обізнаність НБУ із скрутним фінансовим становищем Банку, що стало підставою для Постанови Правління НБУ від 19.01.2015.

За даних обставин НБУ зобов'язаний був здійснити своє виключне, порівняно з іншими кредиторами банку, право встановлене у статті 73 Закону України "Про Національний банк України". Таке право кореспондується з обов'язком здійснити його при настанні визначених вказаною статтею обставин.

Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначено Уповноважену особу.

Інформацію про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" розміщено на офіційному сайті Фонду 23.12.2015 та була оприлюднено у газеті "Голос України" № 242 (6242) від 23.12.2015.

12.01.2016 Національний банк України звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» із заявою № 18-0005/1983 про кредиторські вимоги, в якій просив внести вимоги НБУ у розмірі 7 065 052 685,74 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та сповістити про це Національний банк України.

10.06.2016 НБУ електронним повідомленням № 12-0004/49428 звернувся до Уповноваженої особи з проханням надати інформацію про результати акцептування кредиторських вимог НБУ на вказану суму.

Відповідно до довідки № 3-131100/7622 від 14.06.2016, Уповноважена особа фонду повідомила НБУ про акцептування кредиторських вимог НБУ на загальну суму 7 063 176 917,08 грн., яка складалась із сум заборгованості по кредитах та відсотках за їх користування. Вказана сума на 1 875 768,66 грн. менше ніж було заявлено позивачем.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за своєю правовою природою укладені Банком і НБУ договори є кредитними договорами з особливостями, які визначаються метою їх укладення та суб'єктним складом.

Так, кредитором у вказаних правочинах є НБУ, який відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про Національний банк України" є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Лише Національному банку України надано законом спосіб захисту інтересів вкладників і кредиторів банку, а саме - приймати рішення про віднесення банку до категорії проблемних та неплатоспроможних. Це здійснюється в межах реалізації функції банківського регулювання та нагляду, закріпленої в статті 7 Закону України "Про Національний банк України". Джерелами правового регулювання відносин, пов'язаних зі здійсненням НБУ регулювання та банківського нагляду, є Конституція України, Закон України "Про банки і банківську діяльність", Закон України "Про Національний банк України", інші законодавчі акти та нормативно-правові акти Національного банку України. Повноваження НБУ щодо здійснення ним регулятивних функцій закріплено в статті 61 Закону України "Про Національний банк України", відповідно до норм якої він здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Нагляд за діяльністю банків є однією з форм державного адміністративного регулювання банків, встановлених статтею 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Поняття банківського нагляду визначене в статті 1 Закону України "Про Національний банк України" як система контролю та активних упорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких НБУ здійснює наглядову діяльність, законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників і кредиторів банку.

Слід зазначити, що кредитні договори були укладені з метою надання стабілізаційного кредиту у відповідності до "Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України", затвердженого постановою Правління НБУ від 26.09.2006 № 378, та інших постанов НБУ.

У свою чергу, стабілізаційним кредитом є кредит НБУ, що може надаватися банку на підтримку здійснення заходів фінансового оздоровлення для забезпечення його ліквідності на визначений НБУ строк.

Враховуючи початок укладення кредитних договорів, а саме жовтень 2008 року та посилання в преамбулі кредитного договору від 21.10.2008 № 48 на постанову Правління НБУ від 16.10.2008 № 328, стабілізаційні кредити були надані НБУ Банку в результаті погіршення його ліквідності в результаті глобальної фінансової кризи 2008 року.

Судом встановлено, що всі укладені сторонами кредитні договори містять умови, за якими:

- НБУ надано право нараховувати пеню на суму заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, у разі неможливості списання такої заборгованості з позичальника;

- НБУ як кредитор мав право у разі прострочення строку погашення заборгованості за кредитом і процентів за користування ним списати в безспірному порядку заборгованість з кореспондентського рахунку позичальника згідно зі статтею 73 Закону України "Про Національний банк України".

Слід зазначити, що станом на 09.06.2015 всі кредитні договори мали однакові умови щодо пені, тощо.

Постановою Правлiння Нацiонального банку України № 34/БТ вiд 19.01.2015 "Про вiднесення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до категорії проблемних" серед iншого, строком на 180 днiв в його дiяльностi запроваджено обмеження, а саме не допускати проведення будь-яких активних операцiй з iнсайдерами та пов'язаними особами.

Постановою НБУ від 17.09.2015 № 612 Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних банків та 17.09.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 171 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду у відповідача (тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015).

Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача-1, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 про початок здійснення процедури ліквідації, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Відтак, станом на час виникнення спірних правовідносин і звернення позивача з даним позовом до суду (липень 2016 року) у Банку була відкликана банківська ліцензія та розпочата процедура ліквідації.

Як встановлено судом, НБУ погодив 30.07.2015 перенесення строків погашення зобов'язань за всіма названими вище кредитними договорами, однак їх зміни належно не оформив, штрафні санкції обліковував, нараховував, але не застосував, кошти не списував.

НБУ звернувся до суду з позовними вимогами про: визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. і подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду; зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.

Неакцептовані вимоги НБУ у сумі 1 875 768,66 грн. включають в себе пеню на відсотки, яка була нарахована у зв'язку із невиконанням Банком кредитних договорів.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як спеціальним законом регулюється процедура введення тимчасової адміністрації, ліквідації, формування реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно із статтею 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частин третьої та восьмої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Інформація про ліквідацію Банку була розміщена на офіційному сайті Фонду (www.fg.gov.ua) 23.12.2015 та була оприлюднена у газеті "Голос України" від 23.12.2015 № 242 (6242), тобто із вказаної дати протягом 30 днів позивач мав можливість звернутись з грошовими вимогами до Банку, тобто до 21.01.2016.

Слід зазначити, що НБУ скористався своїм правом та звернувся до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку із заявою від 12.01.2016 № 18-0005/1983 про включення його вимог до реєстру кредиторів на суму 7 065 052 685,74 грн., з яких: 6 348 648 931,98 грн. основної заборгованості за кредитними договорами; 713 767 985,10 грн. процентів за користування кредитами та 1 875 768,66 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів.

10.06.2016 позивач електронним повідомленням № 12-0004/49428 звернувся до Банку з проханням надати інформацію про результати акцептування кредиторських вимог НБУ на вказану суму.

У відповідь на вказаний лист відповідач-1 надав довідку від 14.06.2016 № 3-131100/7622, в якій зазначив про акцептування кредиторських вимог НБУ на загальну суму 7 063 176 917,08 грн., яка складалась із суми наданих кредитів та відсотків за їх користування та включення вказаних вимог до п'ятої черги вимог кредиторів Банку.

Що ж до кредиторських вимог з пені, які були нараховані згідно з умовами кредитних договорів за прострочення сплати відсотків, у сумі 1 875 768,66 грн., то вони були відхилені уповноваженою особою Фонду.

На думку позивача, кредиторські вимоги на вказану суму протиправно не включені до реєстру кредиторів, а тому такі дії мають бути визнані неправомірними.

У свою чергу, відповідачі, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилалися на те, що вимоги щодо пені не підлягають акцептуванню, оскільки нарахування пені НБУ є безпідставним і суперечить чинному законодавству України.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Постановою НБУ від 09.06.2015 № 363 "Про заходи щодо зміни умов користування кредитами для підтримки ліквідності банків та операціями репо" (далі - Постанова НБУ № 363 від 09.06.2015) вирішено, що уразі звернення банку щодо неможливості у зв'язку з недостатністю ліквідних коштів належного виконання ним зобов'язань перед Національним банком України за операціями рефінансування та операціями репо в строки, визначені кредитними договорами та договорами репо, укладеними відповідно до умов Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2009 № 259, а також за кредитними договорами, укладеними за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, Національний банк України здійснює продовження строку та зміну інших умов користування отриманими кредитами на умовах та в порядку, визначених Положенням про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженим постановою Правління НБУ від 13.07.2010 № 327, шляхом унесення відповідних змін до таких кредитних договорів, договорів застави/іпотеки та договорів репо.

Згідно з пунктом 2 Постанови НБУ від 09.06.2015 № 363 клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами має бути подано банком до настання строку виконання зобов'язань за договором.

Банк, віднесений до категорії проблемних, подає графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків та графік сплати процентів, нарахованих за користування такими кредитами, підписані головою правління банку.

Банк, віднесений до категорії проблемних, має право звернутися до Національного банку України з клопотанням про перенесення строку сплати процентів, нарахованих за користування кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків відповідно до графіка сплати процентів.

Судом встановлено, що Банк, перебуваючи у скрутному фінансовому становищі до введення процедури тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації, дотримуючись вказаного порядку звертався до НБУ про продовження/перенесення строків погашення кредитів та процентів за ними і незастосування санкцій.

Судом з метою виконання обов'язкових вказівок Верховного Суду щодо:

- встановлення виконання Банком у повному обсязі пункту 2 Постанови № 363, а саме, щодо подання банком визначеного переліку документів та наявності підстав (умов), передбачених пунктом 3 Постанови №363 для ненарахування чи списання штрафних санкцій за невиконання умов договору;

- встановлення по яких саме кредитних договорах та за який період Постановою №500/БТ було перенесено терміни сплати платежів за процентами;

- встановлення наявності чи відсутності у розпорядженні Фонду фактичних даних, які підтверджують вимоги НБУ;

- встановлення чи охоплювалась листами від 09.06.2015, від 10.06.2015, від 12.06.2015, від 19.06.2015 вимога Банку щодо перенесення строків сплати заборгованості саме за кредитним договором № 47/2, укладеним Банком і НБУ 25.06.2015, були витребувані у сторін відповідні пояснення та встановлено таке.

09.06.2015 Правлінням НБУ було прийнято Постанову від 09.06.2015 № 363 "Про заходи щодо зміни умов користування кредитами для підтримки ліквідності банків та операціям репо", якою було визначено порядок внесення змін до кредитних договорів за зверненнями (клопотаннями) банків, віднесених до категорії проблемних.

Слід зазначити, що вказана Постанова, відповідно до пункту 13 набрала чинності з 11.06.2015.

Таким чином, на момент звернення Банку до НБУ з листом від 09.06.2015 № 11-043100/11576 Постанова № 363 не була чинною, а тому не регулювала такий порядок звернення проблемного банку до НБУ щодо перенесення термінів погашення кредитів.

Разом з тим, станом на 09.06.2015 діяла Постанова Правління НБУ від 09.10.2014 № 655 "Про заходи щодо зміни умов користування кредитами рефінансування та операціями репо", відповідно до якої:

- у разі звернення банку щодо неможливості належного виконання ним зобов'язань перед Національним банком України за операціями рефінансування та операціями репо в строки, визначені кредитними договорами та договорами репо, укладеними відповідно до умов Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2009 року № 259, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 травня 2009 року за № 410/16426 (зі змінами), здійснювати продовження строку та зміну інших умов користування отриманими кредитами на умовах та в порядку, визначених Положенням про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 13 липня 2010 року № 327, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 липня 2010 року за № 540/17835 (зі змінами) (далі - Положення № 327), шляхом унесення відповідних змін до таких кредитних договорів, договорів застави та договорів репо (пункт 1);

- у разі наявності в банку простроченої заборгованості за нарахованими процентами за операціями рефінансування на момент прийняття цієї постанови наявна сума боргу включається до загального обсягу заборгованості банку за цими операціями. Стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів, та штрафів, накладених за порушення умов відповідних кредитних договорів, не здійснюється (пункт 2);

- у разі недостатності забезпечення за кредитами, зазначеними в пункті 1 цієї постанови, банк повинен повернути частину заборгованості пропорційно розміру зменшення вартості забезпечення або поповнити чи замінити його забезпеченням, визначеним у Положенні № 327, у розмірі, достатньому для задоволення вимог за кредитним договором з урахуванням коригуючого коефіцієнта.

Здійснювати в разі потреби заміну та/або надання додаткового забезпечення за кредитами (пункт 3).

Зі змісту вказаного нормативно-правового акта НБУ вбачається, що на момент звернення Банку з першим проханням, а саме 09.06.2015, були відсутні вимоги щодо подання певного пакету документів, а тому доводи позивача щодо відсутності підстав для ненарахування пені з 09.06.2015 є необґрунтованими.

У подальшому 10.06.2015 (до набрання чинності Постановою № 363) Банк звернувся із листом № 3-084000/11651, посилаючись у ньому на вказаний нормативно-правовий акт НБУ, та заявляючи клопотання про зміну умов кредитних договорів (без визначення їх реквізитів, тобто всіх), укладених Банком і НБУ.

Враховуючи досліджені документи, хронологію звернень Банка і прийняття Постанови від 31.07.2015 № 500/БТ НБУ, суд дійшов висновку, що саме прийняттям 31.07.2015 Постанови № 500/БТ позивач розглянув надіслані листи 09.06.2015, 10.06.2015, 12.06.2015 та 19.06.2015 , і прийняв відповідне рішення, яким переніс строк сплати Банком процентів.

Слід зазначити, що подальше листування (від 12.06.2015 та від 19.06.2015) здійснювалася у порядку визначеному Постановою № 363; доказів протилежного суду не подано.

Позивач не надав суду жодного документального підтвердження тому, що отримані ним листи від відповідача-1 було розглянуті належним чином і на них надана відповідь.

Повноважний представник НБУ у судових засіданнях підтвердив той факт, що НБУ не розглянув жодний з чотирьох листів і у порядку, визначеному чинним на момент звернень Банку законодавства, не прийняв рішення про відмову у зміні умов кредитних договорів.

За наслідками звернення Банку, 30.07.2016 НБУ було прийнято постанову № 500/БТ "Про перенесення строку сплати банками процентів, нарахованих за користування кредитами", якою вирішено, що зобов'язання Банку зі сплати процентів, нарахованих за період з 01.07.2015 по 31.08.2015 за користування кредитами згідно з кредитними договорами (від 21.10.2008 № 48; від 04.11.2008 № 63; від 30.01.2009 № 03; від 24.03.2014 № 24; від 16.02.2015 № 44 та відповідними кредитними договорами до нього), перенесено на строк відповідно до графіка після 01.09.2015, однак кредитні договори не змінені в установленому законом порядку з вини НБУ.

На виконання вказаної постанови та вимог Постанови № 363, додаткові угоди до кредитних договорів щодо перенесення термінів погашення процентів сторонами укладено так і не було.

Суду не було подано, визначеного Постановою від 31.07.2015 № 500/БТ, жодних пояснень про неподання проектів договорів про внесення змін до кредитних договорів, що позбавляє можливості встановлення термінів та строків сплати та прострочення.

Враховуючи перенесення строку сплати процентів, відсутні підстави для нарахування НБУ за спірний період пені за прострочення сплати процентів за кредитними договорами.

Слід зазначити, що 05.09.2018 НБУ подав суду додаткові докази, які до цього не були предметом дослідження судами, а саме:

- лист Банку від 22.06.2015 № 3-230000/12394, в якому відповідач-1 просив надати додатковий час на подання відповідних документів, посилаючись на заявлення відповідного клопотання 09.06.2015 про зміну умов кредитних договорів в частині продовження строку користування коштами;

- лист НБУ від 15.07.2015 № 06-106/10426, в якому позивач повідомляв Банк про необхідність сплати пені та попереджав про можливість застосування санкцій;

- лист Банку від 16.07.2015 № 3-043100/14228 щодо незастосування штрафу та пені, в якому відповідач-1 просив НБУ не застосовувати санкції і наголошував на зверненні з клопотанням про зміни умов кредитних договорів;

- лист Банку від 29.07.2015 № 3-084000/14856, в якому відповідач-1 просив НБУ погодити графік погашення відсотків за користування кредитами, у тому числі, щодо кредитних договорів від 18.06.2015№ 47/1 та від 26.06.2015 № 47/2;

- лист Банку від 30.07.2015 № 3-084000/15017, в якому відповідач-1 просив НБУ підписати графік погашення відсотків за користування кредитами, у тому числі, щодо кредитних договорів від 18.06.2015№ 47/1 та від 26.06.2015 № 47/2;

- лист НБУ від 30.07.2015 № 06-105/11132 Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області, в якому Банк було повідомлено про те, що НБУ проінформовано про подання відповідачем-1 клопотань від 29.07.2015 № 3-084000/14856 та від 30.07.2015 № 3-084000/15017.

Вказані листи підтверджують, що окрім листування у червні 2015 року, Банк звертався із відповідними клопотаннями до НБУ і у липні 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду клопотань відповідача-1 НБУ нарахував пеню за прострочення сплати відсотків за кредитними договорами від 21.10.2008 № 48, від 16.02.2009 № 03/4, від 10.07.2009 № 03/28-1, від 12.11.2009 № 03/33, від 02.09.2010 № 03/35, від 11.03.2014 № 03/36, від 18.11.2008 № 63/3, від 24.03.2014 № 24, від 16.02.2015 № 44/1, від 24.02.2015 № 44/2, від 03.03.2015 № 44/3, від 20.03.2015 № 44/5, від 03.04.2015 № 44/7, від 14.04.2015 № 44/8, від 25.06.2015 № 47/2, від 18.02.2010 № 03/28-2, за період з 01.07.2015 по 14.07.2015, а за кредитними договорами від 04.11.2008 № 63/1, від 18.11.2008 № 63/3, від 24.03.2014 № 24 - за період з 28.01.2015 по 01.09.2015, що разом склало 1 875 768,66 грн.

Пунктом 3 Постанови НБУ від 09.06.2015 № 363 передбачено, що штрафні санкції за невиконання умов договору під час розгляду Національним банком України клопотання та документів про зміну умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

Таким чином, починаючи з 09.06.2015 пеня не повинна була нараховатися по 01.09.2015, а нараховані штрафні санкції до 09.06.2015 підлягали списанню.

Твердження позивача про те, що відповідач-1 у своїх листах не просив здійснювати списання вже нарахованих штрафних санкцій не є обґрунтованими, виходячи з такого.

Як зазначено вище, всі укладені кредитні договори містять умови (підпункти 2.2.1 або 2.2.2), в яких чітко визначено право НБУ застосувати відповідно до статті 73 Закону України "Про Національний банк України" переважне і безумовне право щодо списання у безспірному порядку заборгованості за кредитними договорами, що складається, у тому числі і з пені, до її повного погашення з кореспондентського рахунку банку, його філій, окремого рахунку в НБУ.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про Національний банк України" (в редакції до 18.06.2015) Національний банк має переважне і безумовне право задовольняти будь-яку основану на здійсненому рефінансуванні банку вимогу, оформлену у встановленому законом порядку, за якою настав строк погашення.

Переважне і безумовне право здійснюється у разі, якщо це передбачено угодою, реалізується Національним банком шляхом списання у безспірному порядку заборгованості з банківських рахунків і продажу інших активів, що перебувають у заставі як забезпечення вимог Національного банку, та задоволення вимог за рахунок чистого доходу від їх продажу.

Національний банк України також застосовує право безспірного списання коштів з кореспондентського рахунку банку на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі звернення Фонду в порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частини перша і друга цієї статті не поширюються на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних, які виводяться Фондом з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

18.06.2015 частину другу статті 73 викладено в новій редакції - переважне і безумовне право реалізується Національним банком шляхом списання у безспірному порядку заборгованості з рахунків банку і відчуження майна, що перебуває у заставі як забезпечення вимог Національного банку, та задоволення вимог за рахунок чистого доходу від їх відчуження. Національний банк здійснює відчуження майна, набутого у власність, у рахунок погашення боргу за наданими банкам кредитами для підтримки ліквідності у визначеному ним порядку, без погодження з іншими органами державної влади.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк виступає кредитором останньої інстанції для банків і організує систему рефінансування.

Враховуючи вказані норми, які регулюють діяльність НБУ, вказане у статті 73 Закону України "Про Національний банк України" право носить характер безумовного і переважного та в силу повноважень НБУ щодо сприяння фінансовій стабільності та рефінансування, стабілізації ліквідності банків, має бути негайно використано у випадку наявності прострочення заборгованості за кредитними договорами.

Таким чином, на посадових особах, відповідальних за вирішення питань щодо кредитування Банку, лежить відповідальність за ситуацію, яка склалась через неналежний контроль за використанням і поверненням стабілазаційних кредитів, виданих починаючи з жовтня 2008 року, і які не розглянули, починаючи з 09.06.2015, у встановленому порядку клопотання щодо зміни умов кредитних договорів, маючи достовірну інформацію про скрутний фінансовий стан та не вжили заходів щодо списання коштів у виконання приписів статті 73 Закону України "Про Національний банк України".

Слід зазначити, що ні Постановою НБУ № 363, ані Законом України "Про Національний банк України" не передбачено обов'язку Банку звернутись до НБУ за відповідним списанням пені, яка була нарахована до заявлення відповідного клопотання.

В той же час, списання пені встановлено безпосередньо пунктом 3 Постанови НБУ № 363 та по суті було обов'язковим для виконання саме позивачем як центральним банком України, особливим центральним органом державного управління у банківській сфері.

За таких обставин, нарахування НБУ відповідачу-1 пені було неправомірним, а тому включення вимог в цій частині до кредиторських вимог Банку є безпідставним.

Що ж до вимог про зобов'язання Фонду додатково акцептувати вимоги, то слід зазначити, що чинним законодавством передбачено певний порядок включення кредиторських вимог до реєстру.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2 прийнято Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку (далі - Положення), яке встановлює порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України (пункт 1.1 Положення).

Відповідно до пунктів 4.21, 4.22 Положення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Отже, з наведених норм вбачається, що під час формування реєстру вимог кредиторів уповноважена особа не визначає та не розраховує для кожного кредитора суму заборгованості, а формує реєстр вимог кредиторів виключно на підставі даних балансу банку станом на 17.12.2015 (дату відкликання банківської ліцензії Банку та введення у ньому процедури ліквідації).

Позивач не надав суду доказів того, що станом на 17.12.2015 на балансі Банку мала обліковуватись заборгованість з пені за кредитними договорами у заявленому ним розмірі 1 875 768,66 грн.

При цьому, як зазначає відповідач-1, про нарахування пені він дізнався лише під час звернення позивача із заявою від 12.01.2016 № 18-0005/1983 про включення його вимог до реєстру кредиторів.

Надані позивачем судові рішення від 27.09.2016 у справі № 911/2555/16, від 24.10.2016 у справі № 911/2936/16, які, на його думку, підтверджують право НБУ на нарахування та стягнення пені за кредитними договорами, суд бере до уваги, але зазначає, що у вказаних судових рішеннях розглядалось питання про правомірність нарахування пені під час звернення стягнення на іпотечне майно, проте у даному господарському спорі вирішується питання про правомірність нарахування пені під час розгляду звернень визначених та Постановами Правління НБУ від 09.10.2014 № 655 та від 09.06.2015 № 363 та застосування санкцій щодо неплатоспроможного банку під час дії ліквідації Банку, тобто спеціальної процедури, яка регулюється іншими нормами закону (спеціальними) і це питання не було предметом судового розгляду під час винесення судових рішень у справах № 911/2555/16 та № 911/2936/16.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. слід відмовити.

Що ж до заявленої відповідачем-1 заяви про застосування строків позовної давності, то слід вказати, що до вимог, які є предметом даного господарського спору застосовується загальний строк позовної давності, тобто три роки, а посилання Банку на статті, які регулюють порядок спеціальної позовної давності (стаття 258 ЦК України) є безпідставними.

Крім того, відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням викладеного та зважаючи на той факт, що судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача, строки позовної давності в даному випадку взагалі не можуть бути застосовані.

У свою чергу, вимоги позивача про зобов'язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та зобов'язати Фонд затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку як похідні від первісної вимоги про визнання дій неправомірними, задоволенню також не підлягають.

Що ж до обов'язкової вказівки Верховного Суду про встановлення чи охоплювалась листами від 09.06.2015, від 10.06.2015, від 12.06.2015, від 19.06.2015 вимога Банку щодо перенесення строків сплати заборгованості саме за кредитним договором № 47/2, укладеним Банком і НБУ 25.06.2015, то слід вказати таке.

Вказаний кредитний договір не міг бути предметом вказаних листів, в силу того, що був укладений 25.06.2015.

Разом з тим, вказаний правочин укладено в рамках генерального кредитного договору від 17.06.2015 № 47, який, у свою чергу, було укладено в межах дії постанов НБУ про віднесення Банку до категорії проблемних (від 19.01.2015 № 24/БТ; від 16.07.2015 № 463/БТ) та дії постанови від 31.07.2015 № 500/БТ, крім того, вказаний кредитний договір був предметом клопотань Банку, які були включені у текст листів від 29.07.2015 № 3-084000/14856 та від 30.07.2015 № 3-084000/15017 і перебували на розгляді у НБУ.

Отже, зважаючи на подані документи та хронологію подій, нарахування пені і за кредитним договором від 25.06.2015 № 47/2 є безпідставним.

Щодо посилань НБУ на судову практику, а саме постанову від 18.04.2018 зі справи № 910/8132/17 Великої Палати Верховного Суду, то слід вказати таке.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду був господарський спір, який виник між публічним акціонерним банком "Державний експертно-імпортний банк України", Банком і Фондом.

Як зазначалось вище, пунктом 3 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк України виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування.

Відповідно до пункту. 1 статті 25 вказаного Закону України Національний банк України для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції - надає кредити банкам для підтримки ліквідності не нижче ставки рефінансування Національного банку в порядку, визначеному Національним банком.

Отже, у даному спорі кредитором є спеціальний суб'єкт - НБУ, який надає стабілізаційні кредити і організовує систему рефінансування згідно до Закону України "Про Національний банк України", і у спірних правовідносинах діяльність врегульована виключно вказаним законом, який не застосовується до праовідносин інших кредиторів з банком-боржником, а також приписами Закону України "Про банки і банкіську діяльність" і нормативними актами НБУ, що регулюють питання надання, контролю використання та повернення стабілізаційних кредитів та кредитів рефінансування.

Отже, судові рішення у спорах інших кредитроів в т.ч. банківських установ з Банком не можуть бути застосовані як судова практика при вирішенні даного спору.

Що ж до решти доводів і аргументів НБУ, які викладені у позові, запереченнях на відзив і поясненнях, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Слід зазначити, що даний спір вже втретє розглядається судом першої інстанції.

При розгляді справи місцевим судом сторони, зокрема, і позивач подає суду нові докази, які не були подані під час первісного розгляду у 2016 році.

Разом з тим, позивач не обґрунтовує поважність причин неподання вказаних документів суду ще під час подання позову у 2016 році.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що судове рішення було прийнято на підставі досліджених доказів, наявних в матеріалах справи станом на 08.11.2018, та судом були вжиті всі заходи для належного виконання, у тому числі позивачем, обов'язку з подання доказів, які підтверджують викладені ним обставини.

В справу не подано доказів, які б підтверджували наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Національного Банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код 00032106) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016) про: визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в частині відхилення кредиторських вимог Національного Банку України у розмірі 1 875 768,66 грн.; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національного Банку України у розмірі 1 875 768,66 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку в частині збільшення акцептованих вимог Національного Банку України у розмірі 1 875 768,66 грн. і подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в частині збільшення акцептованих вимог Національного Банку України у розмірі 1 875 768,66 грн., відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук