ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1654/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс"

02090, м. Київ, вул. Двінська, буд. 19, кв. 199,

до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича

АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

за участю представників:

позивача - Філюк Н.С. (довіреність від 04.10.2018);

відповідача - не з'явився;

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 1705/18 від 27.07.2018) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за транспортною заявкою на перевезення вантажу № 3/04 від 20.04.2017 до договору № 1503/2017 від 15.03.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

13.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача (вх. №15667/18) про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що договір доручення № 1503/2017 від 15.03.2017, транспортна заявка на перевезення вантажу № 3/04 від 20.04.2017 є спірними, а також тим, що доводи позивача, що викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Крім того, разом з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачем надано заяву про застосування строків позовної давності.

31.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява відповідача (вх. № 17882/18) про застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.09.2018 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.09.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання (вх. № 19720/18 від 25.09.2018) відповідача про відкладення судового засідання, що призначене на 25.09.2018 у зв'язку з неможливістю забезпечення участі представника у судовому засіданні через його хворобу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2018 відкладено підготовче засідання у справі на 16.10.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (вх. № 20448/18 від 05.10.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 06.11.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 350519/18 від 22.10.2018).

06.11.2018 у судове засідання з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач не забезпечив участі представника у судовому засіданні, про дату місце та час судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення ПАТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2018 виправлено описку у скороченому рішенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати послуг, що надані позивачем за транспортною заявкою на перевезення вантажу № 3/04 від 20.04.2017.

Узагальнені доводи учасників справи

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс"

20.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" (далі-позивач) одержало від Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича (далі-відповідач) транспортну заявку № 3/04 на перевезення вантажу за маршрутом: м. Херсон (Україна) - м. Астана (Казахстан), (далі-заявка).

Відповідно до умов заявки, позивач повинен подати транспортний засіб під завантаження вантажу в обумовлений час у справному стані, а відповідач зобов'язаний оплатити грошові кошти у розмірі 53122,00 грн., в момент прибуття транспортного засобу на розмитнення.

На виконання вказаної заявки, 21.04.2017 між сторонами підписана міжнародна товарно-транспортна накладна № 614659.

Факт перевезення вантажу підтверджується складеним між сторонами актом здачі-приймання транспортно - експедиторських послуг від 06.06.2017.

03.05.2017 на адресу відповідача направлено рахунок - фактури № 85 від 03.05.2017 на оплату транспортно-експедиційних послуг, що здійснені автопоїздом ДАФ НОМЕР_3 за маршрутом: м. Херсон - м. Астана.

28.07.2017 відповідач частково сплатив грошові кошти у розмірі 3122,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку № 5175, що засвідчена підписом уповноваженого представника АТ «Прокредит Банк» та скріплена відтиском печатки банківської установи.

Враховуючи, що відповідач, у повному обсязі, не виконав свої грошові зобов'язання, 05.06.2018 позивачем направлена вимога про сплату грошових коштів у розмірі 50000,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Жодної відповіді на вказану вимогу від відповідача не надходило, грошові кошти не сплачені, в результаті чого, позивачем заявлено до стягнення також пеню у розмірі 6376,71 грн., 3% річних у розмірі 1701,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5828,90 грн.

Аргументи Фізичної особи-підприємця Ніщименка В.П.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі заявки № 3/04 від 20.04.2017, 25.07.2018 з пропуском позовної давності відповідно до статті 32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та статті 315 Господарського кодексу України, оскільки, між сторонами 06.06.2017 підписаний акт здачі-приймання транспортно-експедиторських послуг, згідно з яким у сторін відсутні претензії щодо здійснених перевезень, тобто, перебіг строку позовної давності розпочався 07.06.2017 та тривав до 07.06.2018.

Норми права, що підлягають застосуванню

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з приписами статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до пункту 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 315 Господарського кодексу України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді. Для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що міжнародні перевезення вантажів - це перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Відповідно до статті 1 Конвенції «Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянствосторін.

Згідно з статтею 32 Конвенції термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов'язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки.

Відлік терміну позовної давності починається: у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення. День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується.

Пред'явлення претензії в письмовій формі припиняє відлік терміну позовної давності до того дня, коли перевізник у письмовій формі відхилив претензію і повернув додані до неї документи. У випадку часткового визнання претензії відлік терміну позовної давності відновляється лише стосовно тієї частини претензії, яка залишається предметом спору. Тягар доказу факту отримання претензії або відповіді на неї, а також повернення документів, лежить стороні, яка посилається на ці факти. Відлік терміну позовної давності не призупиняється внаслідок пред'явлення подальших претензій на тій ж підставі.

За умови дотримання положень частини 2 статті 32 Конвенції подовження терміну позовної давності регулюється законодавством суду або трибуналу, що розглядає справу. Це законодавство також регулює нове набуття позовних прав.

Вимоги, термін позовної давності по яким закінчився, не можуть бути пред'явлені у формі зустрічного позову або контрпретензії.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Надаючи правову оцінку доказам, що надані суду, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено транспортну заявку від 20/04/20217 № 3/04 на міжнародне перевезення вантажу за адресою: м. Херсон (Україна) - м. Астана (Казахстан), транспортним засобом № НОМЕР_3.

Відповідно до вказаної заявки оплата у повному обсязі здійснюється по факту прибуття транспортного засобу на розмитнення.

На виконання вказаної заявки, сторонами підписана міжнародна товарно-транспортна накладна серія А № 614859 від 21.04.2017.

Факт здійснення міжнародних перевезень та прибуття транспортного засобу на розмитнення підтверджується відтиском уповноваженого органу від 05.06.2017 на міжнародній транспортній накладній серія А № 614859 від 21.04.2017 та актом здачі-приймання транспортно - експедиторських послуг від 06.06.2017 на суму 53122,00 грн., а також не заперечується обома сторонами.

03.05.2017 на адресу відповідача направлено рахунок-фактуру № 85 від 03.05.2017 на оплату транспортно-експедиційних послуг, що здійснені автопоїздом ДАФ НОМЕР_3 за маршрутом: м. Херсон - м. Астана.

28.07.2017 відповідач частково сплатив грошові кошти у розмірі 3122,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку № 5175, що засвідчена підписом уповноваженого представника АТ «Прокредит Банк» та скріплена відтиском печатки банківської установи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 50000,00 грн.

Відносно аргументів відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 32 Конвенції «Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік.

Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов'язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки.

Крім того, статтею 264 Цивільного кодексу України визначено порядок переривання перебігу позовної давності.

Так, за приписами статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення позову особою позову одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Аналіз вказаної норми статті 264 Цивільного кодексу України призводить до висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; б) пред'явлення позову особою позову одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Слід зауважити, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина 1 статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Вказаною нормою не встановлено, які саме дії зобов'язаної особи слід розцінювати як такі, що свідчать про визнання боргу чи іншого обов'язку. Проте, такими діями можуть бути, зокрема, часткове виконання зобов'язання, сплата процентів нарахованих на основну суму боргу, вимога здійснити зарахування зустрічної вимоги тощо.

Отже, твердження відповідача, що перебіг строку позовної давності розпочався на наступний день після підписання акту здачі-приймання транспортно - експедиторських послуг - 07.06.2017 приймаються судом, проте, що сплинув через рік - 07.06.2018, відхиляються судом, з огляду на те, що випискою з банківського рахунку № 5175, що засвідчена належним чином, підтверджується часткова сплата відповідачем 28.07.2017 грошових коштів у розмірі 3122,00 грн., тобто, за висновком суду, частковою сплатою заборгованості відповідач вчинив дії з визнання ним свого обов'язку з виконання грошового зобов'язання з оплати спірних послуг перевезення, відтак, строк позовної давності перервався 28.07.2017 та розпочався з початку з 29.07.2017, відтак, з огляду на подання позовної заяви у даній справі до суду 27.07.2018, суд дійшов висновку, що позивачем не порушено річного строку позовної давності.

Також, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 6376,71 грн. на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», 3% річних у розмірі 1701,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5828,90 грн. на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Встановивши, що відповідач допустив порушення виконання грошового зобов'язання з оплати послуг за міжнародне транспортне перевезення у розмірі 50000,00 грн., суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував інфляційні втрати та 3 % річних.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що він є арифметично невірним.

Здійснивши розрахунок, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають 3 % річних у розмірі 1701,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5438,09 грн.

Відносно заявленої позивачем до стягнення пені у розмірі 6376,71 грн., суд зазначає таке.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а встановити забезпечення можливо лише у спеціальному законі щодо конкретних правовідносин чи у письмовому правочині сторін.

Враховуючи, що сторонами у товарно-транспортній заявці чи іншому письмовому правочині не погоджено умов про встановлення у спірних правовідносинах такого виду забезпечення виконання зобов'язання як неустойка у вигляді пені, законом не встановлено цього виду забезпечення зобов'язань у таких правовідносинах, у позивача відсутні підстави для нарахування пені, відповідно до частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. № 1705/18 від 27.07.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" (02090, м. Київ, вул. Двінська, буд. 19, кв. 199, ) до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича (09100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" (02090, м. Київ, вул. Двінська, буд. 19, кв. 199, ) 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) основного боргу, 1701,00 грн. (одна тисяча сімсот одна гривня) 3% річних, 5438,09 грн. (п'ять тисяч чотириста тридцять вісім гривень дев'ять копійок) інфляційних втрат, 1575,42 грн. (одна тисяча п'ятсот сімдесят п'ять гривень сорок дві копійки) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.11.2018.

Суддя С.О. Саванчук