ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2018 р. Cправа № 902/446/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства "БАНК "Київська Русь", м.Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", м.Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, м.Київ

про стягнення 530 174,77 грн.

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №73 від 14.09.2018 р. строком по 31.12.2018 р. включно; НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 19.08.1999 р.

відповідача: не з'явився.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством "БАНК "Київська Русь" подано позов до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 530 174 грн 77 коп. прострочених відсотків за користування кредитом за червень 2018 р. у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 3804-22-10 від 20.07.2018 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану позовну заяву розподілено до розгляду судді Лабунській Т.І., яка ухвалою від 01.08.2018 відкрила провадження у даній справі вирішивши здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 31.08.2018.

В подальшому на підставі заяви судді Лабунської Т.І. від 20.08.2018 та розпорядження керівника апарату суду від 20.08.2018 у зв'язку з тим, що підстави для проведення автоматизованого розподілу без врахування спеціалізації відпали здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/446/18 за результатами якого справу передано на розгляд судді Банаську О.О.

Ухвалою суду від 23.08.2018 р. справу № 902/446/18 прийнято новим складом суду до провадження.

31.08.2018 р. представником позивача до суду подано клопотання б/н від 31.08.2018 р. про залучення до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 31.08.2018 р. відкладено підготовче засідання до 05.09.2018 р.

Цією ж ухвалою залучено до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

05.09.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява вих. № 2647/16 від 04.09.2018 р. про зміну предмета позову, в якій останній просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "Київська Русь" частину заборгованості за кредитним договором № 3804-22-10 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.07.2010 р., що становить відсотки на рівні облікової ставки НБУ (17%) за користування кредитом за червень 2018 р. в розмірі 530 174 грн 77 коп.

Ухвалою суду 05.09.2018 р. відкладено підготовче засідання на 10.10.2018 р. При цьому вказаною ухвалю суду прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову як таку, що узгоджується із приписами ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Також даною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження передбачений ч. 3 ст. 177 ГПК України на 30 днів.

За результатами підготовчого судового засідання 10.10.2018 р. суд з огляду на процесуальні позиції сторін, характер спірних правовідносин дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 10.10.2018 р. призначено у справі судове засідання для її розгляду по суті на 22.10.2018 р.

12.10.2018 р. на адресу суду від представника третьої особи (ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб) надійшли письмові пояснення вих. № 27-19949/18 від 08.10.2018 р.

Ухвалою суду від 22.10.2018 р. відкладено розгляд справи до 21.11.2018 р.

01.11.2018 р. до суду від представника третьої особи (ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб) надійшло клопотання вих. № 27-20399/18 від 16.10.2018 р. про розгляд справи за його відсутності у зв'язку із віддаленістю місцезнаходження ОСОБА_1.

В судове засідання 21.11.2018 р. представник відповідача та третьої особи не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином ухвалою від 22.10.2018 р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією, а також на електронну адресу останніх.

Факт належного повідомлення третьої особи (ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб) про дату, час та місце слухання справи підтверджується клопотанням останньої про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_1.

Разом з тим адресована відповідачу ухвала від 22.10.2018 р. підприємством зв'язку до суду не повернута, з урахуванням чого при неявці відповідача судом враховується наступне.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/446/18 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 22.10.2018 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача та третьої особи.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В ході розгляду справи представник позивача поданий позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем кредитного договору № 3804-22-10 від 20.07.2018 р. відповідно до якого Банком надано ПАТ "Уманьавтодор" кредит у вигляді відкличної відновлювальної лінії для поповнення обігових коштів.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем, своїх зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів не виконано, в звязку з чим рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.12.2014 р. у справі № 925/1221/14 з останнього було стягнуто наявну заборгованість за вказаним договором, що станом на 15.08.2014 р. складалась з: 37 424 101 грн 74 коп. заборгованості по кредиту, 10 479 728 грн 21 коп. заборгованості по процентам, 143 792 грн 72 коп. пені про процентам, 1 386 229 грн 74 коп. пені по кредиту, 695 165 грн 51 коп. - 3% річних, 4 490 892 грн 21 коп. інфляційних втрат та 90 000 грн 00 коп. штрафу та 73 080 грн 00 коп. відшкодування сплаченого судового збору.

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості за Договором та згідно вказаного рішення суду у справі № 925/1221/14, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з останнього 530 174 грн 77 коп., які з урахуванням заяви банку вих. № 2647/16 від 04.09.2018 р. про зміну предмета позову визначено як відсотки на рівні облікової ставки НБУ (17%) за користування кредитом за червень 2018 р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб у поданих до суд письмових поясненнях заявлений Банком позов підтримує та просить суд його задовольнити зазначаючи, що у відповідача наявна заборгованість перед ПАТ "Банк "Київська Русь", яку станом на момент звернення з позовом до суду не погашено.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні письмового пояснення з долученням відповідних доказів в яких би відповідач вказав власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 20.07.2010 р. між Акціонерним банком "Київська Русь" в особі Уманського центрального відділення Черкаської філії, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (банк, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Уманьавтодор", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 3804-22-10 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті (Договір) відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді відкличної відновлювальної лінії для поповнення обігових коштів в розмірі загального ліміту кредитної лінії 15 000 000,00 грн з кінцевим строком користування по 19.07.2011 р. включно, зі сплатою 23 % річних (а.с. 16-21, т. 1).

В подальшому сторонами підписано ряд Додаткових договорів про внесення змін до кредитного договору, якими внесено зміни до Договору, зокрема. стосовно ліміту кредитування, строк кредитної лінії, умов надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку сплати процентів (а.с. 22-39, т. 1).

Зокрема, Договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 2 від 19.07.2011 р. за згодою сторін ліміт кредитування збільшено до 29 280 000,00 грн, строк кредитної лінії встановлено до 18.07.2012 р., а відсоткову ставку за користування кредитом зменшено до 17,5 % річних (а.с. 23-24, том 1).

Договором про внесення змін та доповнень № 5 від 25.10.2011 р. сторонами погоджено, що процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 17,5 процентів річних по 31.10.2011 р., а з 01.11.2011 р. остання становить 20 % річних (а.с. 25, том 1).

Договором про внесення змін та доповнень № 6 від 26.01.2012 р. сторонами погоджено, що з 01.11.2011 р. по 31.01.2012 р. відсоткова ставка за кредитом становить 20 % річних, а з 01.02.2012 р. по 18.07.2012 р. остання становить 22 % річних (а.с. 29, том 1).

Договором про внесення змін та доповнень № 7 від 18.05.2012 р. сторонами погоджено, що процентна ставка встановлюється у розмірі 21 % річних, ліміт кредитування збільшено до 50 000 000,00 грн, а строк кредитування встановлено до 28.12.2012 р. включно. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання (а.с. 30, том 1).

Договором про внесення змін та доповнень № 8 від 17.07.2012 р. сторонами погоджено, що відсоткова ставка по кредиту становить 24,5 %, додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання (а.с. 32, том 1).

Договором про внесення змін та доповнень № 9 від 28.12.2012 р. сторонами погоджено, що до 31.12.2012 р. відсоткова ставка становить 24,5 %, а з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. - 28 % річних (а.с. 33-34, том 1).

Договором про внесення змін і доповнень № 11 від 08.07.2013 р. сторонами погоджено, що строк кредитування встановлено по 31.12.2013 р., а процентна ставка встановлена з 01.07.2013 р. у розмірі 23 % річних (а.с. 36, том 1).

Договором про внесення змін № 12 від 13.12.2013 р. сторонами збільшено ліміт кредитування до 50 000 000,00 грн, строк кредитування встановлено по 29.12.2014 р., а процентна ставка встановлена у розмірі 28 % річних (а.с. 37, том 1).

Договором про внесення змін № 12 від 31.12.2013 р. сторонами зменшено ліміт кредитування до 37 424 101,74 грн, строк кредитної лінії встановлено по 29.12.2014 р., а процентна ставка встановлена у розмірі 28 % річних (а.с. 38, том 1).

Договором про внесення змін № 13 від 31.12.2013 р. сторонами погоджено строк сплати позичальником процентів нарахованих за період з травня 2014 р. по грудень 2014 р. (а.с. 39, т. 1).

В порушення вищезазначених умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого за відповідачем утворилася кредитна заборгованість за Договором, що мало наслідком звернення Публічного акціонерного товариства "БАНК "Київська Русь" з позовом до суду про стягнення боргу за кредитом, процентів, пені про процентах, пені по кредиту, 3 % річних по кредиту, інфляційних втрат та штрафу в судовому порядку.

29.12.2014 р. Господарським судом Черкаської області у справі № 925/1221/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 8 506 793,68 грн прийнято рішення, яким позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором, що станом на 15.08.2014 р. складалась з: 37 424 101 грн 74 коп. заборгованості по кредиту, 10 479 728 грн 21 коп. заборгованості по процентам, 143 792 грн 72 коп. пені про процентам, 1 386 229 грн 74 коп. пені по кредиту, 695 165 грн 51 коп. - 3% річних, 4 490 892 грн 21 коп. інфляційних втрат та 90 000 грн 00 коп. штрафу та 73 080 грн 00 коп. відшкодування сплаченого судового збору. В решті вимог позову відмовлено повністю (а.с. 46-50, т. 1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2014 р. рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014 р. у справі № 925/1221/14 залишено без змін (а.с. 51-54, т. 1).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.02.2015 р. прийнято відмову від касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2014 р. у справі № 925/1221/14 (а.с. 55-56, т. 1).

Таким чином, на момент розгляду даної справи рішення суду у справі № 925/1221/14 з огляду на приписи ст. 85 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 р.) є таким, що набрало законної сили 29.12.2014 р.

Відповідно до банківських виписок по рахунку відповідача за період з 15.08.2014 р. по 23.07.2018 р. заборгованість останнього по тілу кредиту складає 37 424 101 грн 74 коп, простроченим відсоткам за користуванням кредитом 47 058 728 грн 85 коп., в тому числі за простроченим відсоткам за користування кредитом за червень 2018 р. становить 873 229 грн 04 коп. (а.с. 40-45, т. 1)

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості за Договором та згідно вказаного рішення суду у справі № 925/1221/14, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з останнього 530 174 грн 77 коп., які з урахуванням заяви банку вих.№ 2647/16 від 04.09.2018 р. про зміну предмета позову визначено як відсотки на рівні облікової ставки НБУ (17 %) за користування кредитом за червень 2018 р.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах ОСОБА_3 Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц.

Як вказувалось вище, умовами п. 4.1. Договору сторонами погоджено, що повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до Графіка зменшення ліміту кредитування (додаток № 1 до Договору), у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше останнього строку кредитної лінії, передбаченого п. 1.1. цього Договору.

Всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів про внесення змін і доповнень, або шляхом надіслання банком позичальнику повідомлення відповідно до п.п. 2.7., 9.2. цього Договору (п. 10.3. Договору).

При цьому, Договором про внесення змін № 12 від 31.12.2013 р. до Договору сторонами зменшено ліміт кредитування до 37 424 101,74 грн, строк кредитної лінія встановлено по 29.12.2014 р., а процентна ставка встановлена у розмірі 28 % річних (а.с. 38, том 1).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, право позивача нараховувати передбачені Кредитним договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 29.12.2014 р.

З огляду на вказане, позивач вправі був нараховувати проценти за користування кредитними коштами до 29.12.2014 р., тоді як позивачем нараховано проценти за період червня 2018 р.

А відтак, заявлені позивачем до стягнення з відповідача 530 174 грн 77 коп., які з урахуванням заяви банку вих. № 2647/16 від 04.09.2018 р. про зміну предмета позову визначено як відсотки на рівні облікової ставки НБУ (17%) за користування кредитом за червень 2018 р. задоволенню судом не підлягають.

Посилання позивача у заяві вих. № 2647/16 від 04.09.2018 р. про зміну предмета позову на здійснення ним нарахування заявлених до стягнення процентів на рівні облікової ставки НБУ (17%) жодним чином не змінює правову природу нарахування останніх якою в даному випадку є ст. 1048 ЦК України.

В той же час з урахуванням висновків викладених у постановах ОСОБА_3 Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц положення ст. 1048 ЦК України зважаючи на сплив визначеного договором строку кредитування у даній справі до спірних відносин не підлягають.

Зазначене не позбавляє права позивача як кредитора на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за час невиконання такого зобов'язання.

Також враховуючи висновки викладені у наведених постановах ОСОБА_3 Верховного Суду судом не беруться посилання позивача на практику касаційного суду.

При цьому у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц ОСОБА_3 Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 р. у справі № 6-1412цс16, який в подальшому було враховано у постанові Верховного Суду України від 08.08.2017 р. у справі № 6-2322цс16 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 308/9541/15-ц.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дело" та Штекель проти України" зазначено, що в рішенні національного суду є можливим посилання на рішення українських судів, у яких останні схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, котрими врегульовані подібні відносини, або в яких був загальний підхід у таких справах, та, що відповідне тлумачення або загальних підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття рішення в подібних відносинах.

З огляду на вказане, суд врахувавши висновки ОСОБА_3 Верховного Суду викладені у постановах від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку про стягнення процентів нарахованих поза межами визначеного договором строку кредитування у даній справі.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних вище обставин позову Публічного акціонерного товариства "БАНК "Київська Русь" задоволенню судом не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

21.11.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "БАНК "Київська Русь" про стягнення з ПАТ "Уманьавтодор" частини заборгованості за кредитним договором № 3804-22-10 від 20.07.2010 р., що становить відсотки на рівні облікової ставки НБУ (17 %) за користування кредитом за червень 2018 року в розмірі 530 174,77 грн відмовити повністю.

2. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 30 листопада 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул.Хорива, 11-А, м.Київ, 04071.

3, 4 - відповідачу - вул. 600-річчя, 17, м.Вінниця, 21021; поштова адреса: вул.В.Васильківська, 9/2, оф.67, м. Київ, 01004.

5 - третій особі - вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053.