ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. Справа№ 910/4772/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 (повний текст складено 04.09.2018)

у справі №910/4772/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи»

до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод»

про стягнення 166 725,74 грн.

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.07.2018) до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» (далі, відповідач) про стягнення основної заборгованості у розмірі 126 549,03 грн., інфляційних втрат у розмірі 21 766,43 грн., 5% річних у розмірі 9 551,85 грн. та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими №64804/Е від 31.03.2016, в частині своєчасної та повної оплати вартості прийнятого від позивача природного газу на суму 243 301,88 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 (повний текст складено 04.09.2018) у справі №910/4772/18 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» основну суму заборгованості у розмірі 126 549 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 03 коп.; 5 % річних у розмірі 9 551 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 85 коп.; інфляційні втрати у розмірі 21 766 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн.. 43 коп.; штраф у розмірі 8 858 (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 43 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 89 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості є обґрунтованими, підтверджуються наявними матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод» звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №910/4772/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що ОСОБА_2 як особа, яка підписала акт приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016, на момент підписання такого акту не мав жодного відношення до підприємства відповідача, оскільки не був ані працівником, ані керівником останнього, а відтак не мав жодних повноважень на підписання такого акту.

Відповідач також зазначає, що на момент подачі позову до суду змінився і керівник позивача, проте останнім також не вчинялися дії у відповідності до пункту 10.4. договору щодо повідомлення контрагента за договором про зміну керівництва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 апеляційну скаргу справу Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» у справі №910/4772/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; призначено до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №910/4772/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України; встановлено сторонам строк для надання можливості скористатися наданими статтями 166, 167, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України правами - до 19.11.2018.

16.11.2018 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у її задоволенні відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Враховуючи наявність у матеріалах справи відзиву позивача на апеляційну скаргу та закінчення встановленого ухвалою суду від 30.10.2018 строку для подачі сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 31.03.2016 між Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (далі - постачальник/позивач) та Публічним акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» (далі - споживач/відповідач) було укладено Договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 64804/Е (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язався постачати природній газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов'язався своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі строки та в порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2. Договору передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та величина приєднаної потужності визначається в заяві-приєднання до умов договору на розподіл укладеного між споживачем та оператором ГРМ.

Додатком №1 до договору сторонами затверджено договірні обсяги постачання природного газу на 2016 рік, у тому числі за місяцями.

У пункті 2.7. Договору визначено, що фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між споживачем та оператором ГРМ актом наданих послуг. До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого та спожитого протягом місяця споживачем газу установлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Споживач зобов'язаний протягом одного робочого дня з моменту складання акту наданих послуг з оператором ГРМ надати завірену копію такого акту постачальнику. В разі відсутності акту наданих послуг, або, якщо споживач не передав постачальнику копію відповідного акту, за основу для розрахунку вартості постачання природного газу за цим договором застосовуються дані оператора ГРМ. Постачальник має право одноособово звернутися до оператора ГРМ та дізнатися обсяги газу, розподіленого ГРМ для споживача протягом звітного місяця (пункт 2.8. Договору).

На підставі відомостей про обсяги про транспортованого газу, отриманих в порядку передбаченому пунктом 2.8. Договору, постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає для підписання споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником (пункт 2.9. Договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі зобов'язується повернути постачальнику один примірник акта приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (пункт 2.9.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.10. Договору акти приймання-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Розрахунки за реалізований споживачеві природній газ здійснюється за ціною 8 356,0800 грн. з ПДВ за 1000 м. куб. (пункт 4.1. Договору).

Даний договір відповідно до пункту 10.1. останнього набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Позивач стверджує, що ДП «КиївГазЕнерджи», як постачальник, належним чином виконало зобов'язання за договором та постачало природній газ відповідачу як споживачу, проте відповідачем в порушення умов Договору не було оплачено у повному обсязі спожитий природній газ за грудень 2016 року, у зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 126 449,03 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ДП «КиївГазЕнерджи» у даній справі з огляду на наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За змістом статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами пункту 4.4., 4.5. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку: оплата вартості з постачання газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку № 1 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати споживачем за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді.

Як вірно встановив суд першої інстанції, матеріалами справи, а саме актом прийому-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 №ОЕБИ-00857, показниками лічильника за період з 01.12.2016 по 01.01.2017, підтверджується факт надання позивачем відповідачу на виконання умов цього Договору послуг щодо поставки природного газу в обсязі 13,500 м. куб. на загальну суму 127 674,36 грн.

Судом встановлено, що акт приймання-передачі послуг із газопостачання від 31.12.2016 №ОЕБИ-00857 підписаний зі сторони відповідача ОСОБА_2 та скріплений печаткою підприємства.

Посилання скаржника у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_2 повноважень на підписання будь-яких документів, оскільки на момент складання такого акту він не був керівником товариства, що підтверджується судовими рішеннями у справі №910/23360/16, а також на недоведеність факту споживання відповідачем природного газу в обсязі 13,500 м. куб., не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Як встановлено судом, умовами Договору, а саме пунктами 2.6.-2.10. останнього, сторонами погоджено визначення розміру фактичного спожитого природного газу.

Зокрема, у пунктах 2.9.2., 2.9.3. Договору сторонами визначено, що у випадку відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу, розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття відповідного рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Позивачем долучені до матеріалів справи, в тому числі, показники лічильників, наданих оператором ГРМ, що відповідає умовам договору щодо обсягу споживання природного газу відповідачем у грудні 2016 року.

Водночас, відповідачем ні до місцевого господарського суду, ні до суду апеляційної інстанції не надано жодного належного та допустимого доказу щодо споживання газу в іншому обсязі у спірний період (пункти 2.7., 2.8. Договору), як і не надано жодного доказу щодо припинення споживання природного газу у спірний період у спосіб, визначений пунктом 5.3.8. Договору.

Також, не приймаються судом до уваги доводи відповідача стосовно вчинення підпису на акті приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 №ОЕБИ-00857 іншою особою, а не ОСОБА_2, як і доводи стосовно відсутності у позивача підстав для стягнення боргу за вказаним актом у зв'язку з тим, що зі сторони відповідача останній був підписаний неуповноваженою на це особою, оскільки наявність чи відсутність підписаного акту не спростовує факту споживання природного газу у спірний період відповідачем, тим більше, що порядок оплати сторонами погоджений у пункті 4.4. є авансовим, а саме до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу. Договірний обсяг постачання газу у грудні 2016 року сторонами також погоджений, зокрема затверджений додатком № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною.

Інших доказів на виконання умов Договору щодо оплати вартості спожитого природного газу та/або споживання природного газу у меншому обсязі, відмова від споживача/припинення постачання природного газу в порядку визначеному умовами договору, відповідачем суду не надано.

Крім цього, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем в порушення вимог пункту 10.4. не було повідомлено постачальника щодо зміни керівництва споживача, а відтак підписання акту та скріплення його печаткою підприємства свідчить про прийняття послуг споживачем щодо поставки природного газу в обсязі 15,500 м. куб. у грудні 2016 року.

Доводи скаржника із приводу того, що у позивача також змінився керівник, про що не було повідомлено відповідача, у даному випадку судом до уваги не приймаються, оскільки акт приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 №ОЕБИ-00857 зі сторони позивача підписаний не його керівником, а в.о. начальника відділу аналітичної роботи представником газорозподільної організації - Коломієць І.В., повноваження якого позивач не ставить під сумнів.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням умов пунктів 4.4., 4.5. Договору, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті за спожитий природний газ за договором на момент розгляду справи настав.

Враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 126 549,03 грн.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 21 766,43 грн., 5% річних у розмірі 9 551,85 грн. та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн. колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до пункту 6.2.2. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за порушення оплати понад 20 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за спожитий природній газ, суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про правильність здійсненого позивачем розрахунку та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 21 766,43 грн., 5% річних у розмірі 9 551,85 грн. та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн.

Сплату вказаної суми заборгованості відповідачем не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

У свою чергу, позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №910/4772/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №910/4772/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4772/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко