ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

19.11.2018                                                                                                     м. Дніпро Справа № 912/3665/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія" про повідомлення учасників справи щодо розгляду справи у порядку, встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах у справі №912/3665/17

за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Міністерство фінансів України

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техспецмонтаж"

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прадо"

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ранея"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Парадіз"

третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Trade Point Agro Limited

третя особа-7, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Collyer Limited

про розірвання кредитного договору, стягнення 4 999 914 389, 74 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія"

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", в інтересах якого діє Заступник Генерального прокурора

про визнання недійсними пунктів договору

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хромія" подало до апеляційного господарського суду клопотання про повідомлення учасників справи Trade Point Agro Limited та Collyer Limited про розгляд справи №912/3665/17 у порядку, визначеному Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах. У клопотанні заявник також просить суд відкласти розгляд справи на строк, достатній для здійснення такого повідомлення, який щонайменше становить шість місяців.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хромія" зазначає, що реалізація процесуальних прав третіх осіб - нерезидентів, повинна бути забезпечена шляхом належного повідомлення Trade Point Agro Limited та Collyer Limited про дату, час та місце наступного судового засідання у справі та надіслання компаніям необхідних судових документів.

Присутній у судовому засіданні представник Прокуратури заперечує проти задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія", вважає, що подане Товариством клопотання спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення.

Статтею 365 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ГПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас слід враховувати, що згаданою нормою закону встановлено саме право суду, а не його обов'язок, у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, звертатись до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.

Порядок передачі судових та позасудових документів регулюється Конвенцією про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, яка застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії підписало Конвенцію 10 грудня 1965 року, ратифікація або приєднання - 17 листопада 1967 року, набрання чинності - 10 лютого 1969 року.

Згідно зі статтею 3 Конвенції 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції 1965 року Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

В свою чергу, статтею 10 Конвенції 1965 року передбачено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Як вбачається з інформації, яка міститься на інтернет-сторінці https://www.hcch.net/index_en.php?act=authorities.details&aid=278, Великобританія не заперечує проти застосування ст. 10 (а) Конвенції.

Отже, беручи до уваги вимоги статті 10 Конвенції, господарський суд не був обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном, з переліку способів, визначених Конвенцією (у тому числі не обмежений у можливості надсилати судові документи третім особам - нерезидентам у порядку, визначеному у пункті "а" статті 10 Конвенції, а саме надсилати судові документи безпосередньо поштою на адресу третіх осіб, що і було здійснено апеляційним господарським судом).

Згідно з п. 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§ 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин, враховуючи можливість застосування у спірних правовідносинах статті 10 Конвенції 1965 року та направлення судових рішень поштою, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставним висновок заявника про необхідність застосування порядку передачі судових та позасудових документів, врегульованого статтею 15 Конвенції 1965 року.

Необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що з положень статті 15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Повідомлення третіх осіб у справі про хід справи на підставі статті 15 Конвенції є таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм міжнародного, зокрема Конвенції, та процесуального права.

Окрім того, апеляційний господарський суд приймає до уваги ті обставини, що судом першої інстанції ухвалою від 23.03.2018 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Хромія" здійснити переклад документів для вручення третім особам -нерезидентам. Матеріалами справи підтверджується факт перекладу на англійську мову ухвали суду від 23.03.2018, позовної заяви №05/2-10239-17 від 06.12.2017 (з додатками), зустрічної позовної заяви від 12.03.2018 (з додатками), прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, що підлягає врученню та їх надіслання безпосередньо поштою Trade Point Agro Limited та Collyer Limited відповідно до вимог п. a) ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

За викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені треті особи обізнані про розгляд даної справи в суді, а отже можливість вказаним особам вжиття заходів захисту була надана судом.

У зв'язку з наведеним вище не підлягає задоволенню і клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія" щодо відкладення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Хромія" у задоволенні клопотання про повідомлення учасників справи щодо розгляду справи у порядку, встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст складено 26.11.2018

Головуючий суддя            Л.А. Коваль

Суддя                                 Н.В. Пархоменко

Суддя                                          А.Є. Чередко