ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2018 Справа № 905/2607/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/2607/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

про стягнення 39 397,58 грн.,-

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 535-4016 від 16.09.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю № 09-18/6197 від 28.12.2017р.

Суть спору: ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ «МК «Азовсталь» 47 277,10 грн., з яких: 42 701,90 грн. пеня, 4 575,20 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №161503/1506162 від 25.12.2016р. в частині проведення своєчасної оплати товару.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017р. для розгляду даної справи визначено суддю Ніколаєву Л.В. Ухвалою суду від 16.11.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2607/17.

У відзиві на позовну заяву за вх.№30971/17 від 30.11.2017р. просить суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що оплата рахунків № 209661 та № 209662 від 08.11.2016р. мала бути здійснена відповідачем 20.12.2016р., при цьому оплата рахунку № 209661 від 08.11.2016р. на суму 4 596 761,08 грн. здійснена відповідачем 26.12.2016р., а рахунок на оплату №209662 від 08.11.2016р. закритий коригувальними рахунками від 06.12.2016р. та 09.12.2016р. на загальну суму 484 033,62 грн., оплата залишку суми за рахунком №209662 від 08.11.2016р. здійснена відповідачем 26.12.2016р. При здійсненні розрахунків пені та 3% річних позивачем не враховано те, що 2016р. був високосний, також розрахунки містять арифметичні помилки. В свою чергу, відповідачем здійснений за контррозрахунок пені та 3% річних, згідно з яким розмір пені становить 35 584,91 грн., 3% річних 3 812,67 грн.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 80%, якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, з посиланням на погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів відповідача, проведення бойових дій на території Донецької області та участь комбінату у відновленні інфраструктури регіону, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.

15.12.2017р. набрав чинності ЗУ від 03.10.2017р. №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема, ГПК України викладений в новій редакції.

Згідно з п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України в редакції ЗУ від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19.12.2017р. господарським судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог, про що надав заяву за вх. № 2211/18 від 29.01.2018р., згідно з якою просить суд стягнути з відповідача 39 397,58 грн., з яких: 35 584,91 грн. пеня та 3 812,67 грн. - 3% річних. Вказана заява прийнята господарським судом до розгляду та позовні вимоги розглянуті із врахуванням такого зменшення.

У відповіді на відзив за вх.№2205/18 від 29.01.2018р. позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки відмовити з посиланням на приписи ст.ст.42, 44, 193, 226 ГК України, а також на те, що на адресу позивача не надходило жодних повідомлень відповідача з приводу неможливості своєчасного зобовязань за договором поставки та не вжив всіх можливих заходів щодо належного виконання своїх зобовязань. При цьому посилання відповідача на обставини проведення АТО на території Донецької області, зокрема, у м. Маріуполь (територія місцезнаходження та здійснення господарської діяльності підприємства відповідача) є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірний договір поставки був підписаний сторонами більш ніж за 1,5 роки після настання означених обставин (проведення антитерористичної операції), внаслідок чого, відповідач усвідомлював наслідки можливого впливу вказаних подій та обізнаний щодо строків виконання грошового зобовязання, обумовленого договором.

За змістом пояснень позивача за вх. № 2874/18 від 07.02.2018р. надані відповідачем коригувальні рахунки №209315АК, №209315АК1 від 06.12.2016р., №209434АК, №209434АК1, №209434АК2 від 09.12.2016р. не мають відношення до сплати рахунку №209662 від 08.11.2016р., оскільки мають інші номер та номери сертифікатів якості. До того, позивач зазначає, що залишок за рахунком №209662 від 08.11.2016р. у сумі 485 033,62 грн. не є предметом спору.

07.02.2018р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2018р., про що постановлено відповідну ухвалу суду від 07.02.2018р.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 21.02.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

25.12.2015р. між ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (позивач, постачальник) та ПАТ «МК «Азовсталь» (в подальшому найменування змінено на ПрАТ «МК «Азовсталь») (відповідач, покупець) укладений договір поставки №161503/1506162, за умовами якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити відповідно до п.3.4 цього договору феросплави (товар), протягом періоду з 01.09.2016р. по 31.12.2016р., на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, що є його невідємною частиною.

Поставка товару за цим договором здійснюється на умовах: СРТ залізнична станція Сартана Донецької залізниці.

Вантажоодержувач: ПАТ «МК «Азовсталь», 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, код вантажоодержувача 3168. Станція призначення: ст. Сартана Донецької області, код станції - 484809.

Вантажовідправник: ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», Україна, 53200, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., вул. Електрометалургів, буд. 310, станція Нікополь Придніпровської залізниці, код станції 466001, код вантажовідправника 3925.

Виробник: ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», Україна, 53200, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., вул. Електрометалургів, буд. 310, станція Нікополь Придніпровської залізниці, код станції 466001, код вантажовідправника 3925.

Вантажовідправник та виробник: ПАТ «Запорізький завод феросплавів», 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, станція ОСОБА_4 Придніпровської залізниці, код станції 460005, код вантажовідправника 1204.

Партією товару за цим договором є кількість товару, яка відвантажена для перевезення по одній залізничній накладній (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.3 вказаного договору датою поставки товару, у випадку поставки залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника.

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають всі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника повязані з поставкою товару. Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до цього договору. Транспортні витрати (залізничний тариф) та витрати, повязані з охороною товару, входять до вартості товару. Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки товару. Вартість відвантаженого товару у специфікації визначається у національній валюті України з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством України. Оплата товару здійснюється у національній валюті України, по курсу НБУ на дату оплати. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника. Загальна вартість за договором визначається загальною сумою вартості всіх специфікацій (додатків) до цього договору. (п.п. 3.1, 3.3., 3.4, 3.5, 3.7, 3.10 договору).

Відповідно до умов п. 3.9 договору постачальник засобами факсимільного та/або електронного звязку передає покупцю протягом 3-х робочих днів з дати поставки товару рахунок на відвантажений товар, з наступним наданням оригіналів протягом 7 календарних днів з дати поставки товару та при наявності підписаної обома сторонами специфікації, наступні документи: рахунок постачальника, копію залізничної квитанції та/або накладної на відпуск товару, сертифікат якості, податкову накладну, сертифікат санітарно гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках).

Пунктом 8.6 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з 01.09.2016р. і діє до 01.03.2017р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобовязань за договором.

02.11.2016р. сторонами підписана Специфікації №5 до договору, згідно з якою найменуванням товару є феросилікомарганець, марка основи сплава МнС17 ДСТУ 3548-97, ціна за 1 т товару складає 21 619,13 грн. без ПДВ, загальна сума по специфікації орієнтовно складає 92 962 259 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 18 592 451,80 грн., разом з ПДВ 111 554 710,80 грн., курс долара США, встановлений НБУ на дату складання специфікації, - 25,584772 грн., строк поставки - листопад 2016р.

02.11.2016р. сторонами підписана Специфікації №6 до договору, згідно з якою найменуванням товару є високовуглецевий феромарганець, марка основи сплава ФМн78 ДСТУ 3547-97, ціна за 1 т товару складає 19 239,75 грн. без ПДВ, загальна сума по специфікації орієнтовно складає 7 695 900 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 1 539 180 грн., разом з ПДВ 9 235 080 грн., курс долара США, встановлений НБУ на дату складання специфікації, - 25,584772 грн., строк поставки - листопад 2016р.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на виконання умов договору та специфікацій до нього позивачем поставлено, а відповідачем прийнято:

- 218,980 т феросилікомарганця (МнС17) за залізничною накладною №47189493 від 08.11.2016р.,

- 203,21 т високовуглецевого феромарганця (ФМн78) за залізничною накладною №47189659 від 08.11.2016р.

Також позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату товару:

- № 209662 від 08.11.2016р. на суму 5 191 185,49 грн. (залізнична накладна №47189493 від 08.11.2016р.),

- № 209661 від 08.11.2016р. на суму 4 596 761,08 грн. (залізнична накладна №47189659 від 08.11.2016р.).

Враховуючи положення п. 3.4 договору зобовязання з оплати товару мали бути виконані у наступні строки:

-за залізничною накладною №47189493 від 08.11.2016р. (рахунок № 209662 від 08.11.2016р. на суму 5 191 185,49 грн.) - 20.12.2016р. включно,

-за залізничною накладною №47189659 від 08.11.2016р. (рахунок № 209661 від 08.11.2016р. на суму 4 596 761,08 грн.) - 20.12.2016р. включно.

Як свідчать матеріали справи, оплата товару здійснена відповідачем наступним чином:

- 26.12.2016р. у розмірі 4 706 151,87 грн. - за поставлений товар за залізничною накладною №47189493 від 08.11.2016р. у вагонах №61398202, №55088751, №67657528 згідно рахунку №209662 від 08.11.2016р. (платіжне доручення № від 26.12.2016р. на суму 4 706 151,87 грн., призначення платежу: «Оплата за ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% MHC17 согл. сч. 209662 от 08.11.2016, в т.ч. НДС 784 358,65 грн.»),

- 26.12.2016р. у розмірі 4 596 761,08 грн. - за поставлений товар за залізничною накладною №47189659 від 08.11.2016р. у вагонах №58377557, №66517830, №56118714 згідно рахунку №209661 від 08.11.2016р. (платіжне доручення № від 26.12.2016р. на суму 4 596 761,08 грн., призначення платежу: «Оплата за ферромарганец ФМН78 РБ согл. сч. 209661 от 08.11.2016, в т.ч. НДС 766 126,85 грн.»).

Враховуючи те, що відповідачем порушені строки оплати товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 2211/18 від 29.01.2018р.) пеню у розмірі 35 584,91 грн., 3% річних у розмірі 3 812,67 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір поставки №161503/1506162 від 25.12.2016р., згідно з яким позивач зобовязався поставити та передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідачем порушено строки оплати товару. При цьому, такі обставини не заперечуються і самим відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п. 7.6 договору визначено, що у випадку порушення покупцем строків постачання товару, передбаченого цим договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді, за кожний день прострочення оплати.

Згідно з розрахунком позивача, загальний розмір пені складає 35 584,91 грн. (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 2211/18 від 29.01.2018р.), з яких:

- 18 001,67 грн. пеня, що нарахована на суму боргу 4 706 151,87 грн. за період з 21.12.2016р. по 25.12.2016р. (залізнична накладна №47189493 від 08.11.2016р., рахунок № 209662 від 08.11.2016р.),

- 17 583,24 грн. пеня, що нарахована на суму боргу 4 596 761,08 грн. за період з 21.12.2016р. по 25.12.2016р. (залізнична накладна №47189659 від 08.11.2016р., рахунок № 209661 від 08.11.2016р.).

При цьому, розрахунок пені здійснений із врахуванням того, що у 2016 році кількість днів складала 366 днів.

Вказаний розрахунок пені перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку вимогам чинного законодавства, умовам договору та обставинам справи щодо прострочення відповідача.

До того ж, такий розмір пені повністю відповідає розміру пені, що визначений відповідачем у контррозрахунку, доданому до відзиву на позов.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з розрахунком позивача, загальний розмір 3% річних складає 3 812,67 грн. (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 2211/18 від 29.01.2018р.), з яких:

-1 928,75 грн. 3% річних, що нараховані на суму боргу 4 706 151,87 грн. за період з 21.12.2016р. по 25.12.2016р. (залізнична накладна №47189493 від 08.11.2016р., рахунок № 209662 від 08.11.2016р.),

- 1 883,92 грн. 3% річних, що нараховані на суму боргу 4 596 761,08 грн. за період з 21.12.2016р. по 25.12.2016р. (залізнична накладна №47189659 від 08.11.2016р., рахунок № 209661 від 08.11.2016р.).

При цьому, розрахунок 3% річних здійснений із врахуванням того, що у 2016 році кількість днів складала 366 днів.

Вказаний розрахунок 3% річних перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку вимогам чинного законодавства та обставинам справи щодо прострочення відповідача.

До того ж, такий розмір 3% річних повністю відповідає розміру 3% річних, що визначений відповідачем у контррозрахунку, доданому до відзиву на позов.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог, а отже і про їх задоволення.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% відхилено судом з огляду на наступне:

Згідно із ч.1 ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів відповідача, проведення бойових дій на території Донецької області та участь комбінату у відновленні інфраструктури регіону, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.

Проте, за висновками суду представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази та наведені обставини не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об'єктивних обставин, що виключали б можливість покупця належним чином виконати свої зобов'язання за договором.

Суд зазначає, що заборгованість є наслідком неплатежів відповідача за поставлений товар, оплата якого не може пов'язуватись зі взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до п.7.6 договору поставки прийняв на себе тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником.

До того ж, суд зазначає, що політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох контрагентів за договором, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні переваги певній стороні за договором поставки.

Згідно зі ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.167 ЦК України та ст.218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поряд з цим, за висновками суду, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача є співрозмірним з порушенням.

Таким чином, враховуючи у сукупності викладені вище фактичні обставини справи, виходячи з принципів добросовісності та справедливості, приймаючи до уваги правове призначення неустойки, як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.

Надані відповідачем рахунки №209315АК від 06.12.2016р., №209315АК1 від 06.12.2016р., №209434АК від 09.12.2016р., №209434АК1 від 09.12.2016р., №209434АК2 від 09.12.2016р. на загальну суму 484 033,62 грн. до уваги судом не прийняті, з огляду на те, що останні не містять посилання на наявні у матеріалах справи спірні рахунки №209662 від 08.11.2016р., №209661 від 08.11.2016р., свідчать про відправлення вантажу за залізничними накладними №46623088 від 06.12.2016р., №46662268 від 09.12.2016р. та коригування вартості вантажу (курс USD/ГРН на дату зарахування коштів на п/р) за вказаними відправками. Разом з цим, обставини щодо закриття (чи не закриття) залишку по рахунку №209662 від 08.11.2016р. на мають значення для вирішення спору по суті, оскільки предметом розгляду даної справи є в т.ч. стягнення пені та 3% річних, які нараховані на суму боргу 4 706 151,87 грн., який існував з 21.12.2016р. по 25.12.2016р.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського,1; п/р 445 у ПАТ «ПУМБ», м. Маріуполь, МФО 334851; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; п/р 109 у Нікопольському відділенні ПАТ «ОСОБА_5 Дніпро», м. Дніпропетровськ, МФО 305749; ) пеню у розмірі 35 584 (тридцять пять тисяч пятсот вісімдесят чотири) грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 3 812 (три тисячі вісімсот дванадцять) грн. 67 коп., судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 05.03.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва