ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року м. Дніпро Справа № 904/3349/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю

торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 р.

( суддя Красота О.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 24.09.2018 р.)

по справі

за позовом Акціонерного товариства

"ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ",

м. Покров

до Товариства з обмеженою відповідальністю

торгівельно-промислова фінансова компанія

"ТЕРКОН",

м. Дніпро

про стягнення 116 391,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 р. у справі № 904/3349/18 задоволено позов повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН" на користь Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" штраф у розмірі 94 221,88 грн., штраф 10 % у розмірі 22 169,85 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за договором поставки № Т497/05 від 23.02.2018 р., в частині своєчасної поставки товару.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН" подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження доказів господарським судом та неповне з'ясування обставин, що мають значення для її правильного вирішення, просить скасувати вказане рішення суду, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що Покупець не оформив належним чином письмове підтвердження ( заявку ) у відповідності до умов Договору, який є його типовим договором поставки, та не направив Постачальнику у термін поставки заявку із графіком поставки в межах періоду поставки ( до 24.04.2018 р.), чим позбавив останнього здійснити постачання ( замовити транспорт на конкретну дату і доставити до складу Покупця), а навпаки, Покупець повідомив Постачальника про зміну терміну поставки, за межами періоду поставки, встановленого Сторонами у специфікації, що є порушенням норм Цивільного кодексу України і Договору.

Скаржник також вказує на те, суд першої інстанції не дослідив електронні листи, які надійшли на електронну скриньку ТОВ «ТПФК «ТЕРКОН» з електронного адресу AT "ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК” те не врахував заперечення Відповідача про те, що заявка- підтвердження № 978/05 від 06.03.2018 р. підроблена Позивачем. На думку Скаржника, суд також помилково встановив, що Позивачем були направлені на адресу Відповідача заявки-підтвердження: № 978/05 від 06.03.2018 р., № 1098/05 від 19.03.2018 р., 1495/05 від 17.04.2018 р., № 1805/05 від 08.05.2018 р., 1919/05 від 18.05.2018 р., № 2351/05 від 13.06.2018 р.

Скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції не згадав про прострочення кредитора, про що зазначав Відповідач та не надав цьому належної правової оцінки.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018 р. колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П. відкрито апеляційне провадження у справі № 904/3349/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що підприємство вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, у зв’язку з чим просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В обгрунування своїх заперечень Позивач зазначає, що свої зобов’язання за п. 3.2. Договору поставки № Т467/05 від 23.02.2018 р., він виконав належним чином - направив 13.03.2018 р. на юридичну адресу Відповідача заявку-підтвердження ( вих. № 978/05 від 06.03.2018 р. ) на здійснення поставки товару за Додатком №1 ( Специфікація ) від 23.02.2018р., яка була отримана останнім 21.03.2018 р. ( поштове відправлення № 587 ). Через незначний час, а саме 12.04.2018 р повторно направив на юридичну адресу відповідача заявку-підтвердження ( вих. №1098/05 від 19.03.2018 р. ), яка була отримана останнім 18.04.2018 р. ( поштове відправлення № 205 ). Повторне направленнябуло нагадуванням Відповідачу про здійснення поставки товару, оскільки збігав термін поставки.

Позивач також вказує на безпідставність заперечень Відповідача проти факту отримання заявок, оскільки сам же відповідач надав довідку «Укрпошти» ( №39-10-02-28842/2463 від 09.10.2018 р.), в якій зазначено про отримання ним 21.03.2018 р поштового відправлення № 587 ( заявка № 978 від 06.03.2018 р. ) та 18.04.2018 р. поштового відправлення № 205 ( повторна заявка № 1098 від 19.03.2018 р. ).

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що під час перебігу строку поставки товару Відповідач вживав певні заходи для уникнення своєї відповідальності за порушення строку поставки в майбутньому.

У додатковому обґрунтуванні апеляційної скарги , Скаржник послався на те, що Покупець не оформив належним чином письмове підтвердження (заявку) у відповідності до умов Договору, який є його типовим договором поставки, та не направив Постачальнику у термін поставки заявку із графіком поставки в межах періоду поставки ( до 24.04.2018 р. ), чим позбавив останнього здійснити постачання ( замовити транспорт на конкретну дату і доставити до складу Покупця ), а навпаки, Покупець повідомив Постачальника про зміну терміну поставки, за межами періоду поставки, встановленого Сторонами у специфікації, що є порушенням норм Цивільного кодексу України і Договору.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.02.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно-промисловою фінансовою компанією "ТЕРКОН" ( Постачальник ) було укладено Договір поставки № Т497/05 ( а. с. 8 ), відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в Специфікаціях (Додатках) до Договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору, детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в специфікаціях ( додатках ) до цього Договору.

П. 2.2 Договору, у специфікаціях ( Додатках ) до Договору зазначаються також такі відомості про Товар: повне найменування Товару; код товару згідно з УКТ ЗЕД; виробник, країна походження Товару; одиниця виміру Товару; кількість кожного найменування (сорту, виду) Товару; загальна кількість Товару; якісні характеристики Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); технічні характеристики Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, технічну документацію, тощо); ціна кожного найменування (сорту, виду) Товару; загальна вартість Товару; комплектність, фасування Товару (при необхідності); позначення змісту і способу нанесення маркування на Товар; порядок оплати та форма розрахунків; умови поставки Товару.

За згодою Сторін в Специфікаціях ( Додатках ) до Договору можуть бути вказані також і інші відомості про Товар.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві товар на умовах та у спосіб, зазначеними в специфікаціях ( Додатках ) до цього Договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

П. 3.2 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється постачальником згідно з п. 3.1 цього Договору тільки після отримання письмового підтвердження ( належним чином оформленої заявки ) Покупця, яка направляється Постачальнику одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу Постачальника, або в електронному вигляді на електронну адресу.

Згідно з п. 3.6 Договору, зобов’язання Постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в момент підписання Покупцем акту приймання-передачі товару.

Постачальник зобов’язується поставити товар Покупцю в строки, визначені в п. 3.2. договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт покупця товару належної якості ( п. 3.7 Договору ).

23.02.2018р. між сторонами було підписано Специфікацію, відповідно до п. 8 якої, строк поставки: на протязі 60 календарних днів з дати підписання специфікації.

Позивачем було направлено на адресу Відповідача заявки-підтвердження: № 978/05 від 06.03.2018 р., № 1098/05 від 19.03.2018 р., 1495/05 від 17.04.2018 р., № 1805/05 від 08.05.2018 р., 1919/05 від 18.05.2018 р., № 2351/05 від 13.06.2018 р. ( а. с. 15-19 ).

З поштового відправлення № 587 ( в якому зазначено, що АТ "ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", направлено лист №978/05 від 06.03.2018 р. і отримано ТОВ торгівельно-промисловою фінансовою компанією "ТЕРКОН" 21.03.2018 р. ) вбачається, що у відповідності з п. 3.2 Договору, Покупцем була направлена на адресу Постачальника заявка-підтвердження № 978/05 від 06.03.2018 р.

З огляду умови п. 3.1 Договору та п.8 Специфікації, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що строк поставки товару є таким, що настав 24.04.2018 р.

Матеріали справи не містять доказів поставки товару.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України ).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

П. 11.2 Договору, сторони встановили, що у разі порушення строків поставки товару за цим договором Покупець має право стягнути з Постачальника штраф у розмірі 0,5 % від суми непоставленого ( недопоставленого ) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів Покупець має право додатково стягнути з Постачальника штраф у розмірі 10 % від суми непоставленого ( недопоставленого ) товару.

На підставі п. 11.2 Договору, Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача суму штрафу у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, яка складає 94 221,88 грн. за період з 25.04.2018 р. по 18.07.2018 р. та суму штрафу у розмірі 10 % від непоставленого товару, яка складає 22 169,85 грн.

Зробивши перерахунок здійсненого Позивачем розрахунку штрафу, наданого Позивачем, господарський суд встановив, що він відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, та не містить арифметичних помилок, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 0,5% за кожен день прострочення у сумі 94 221,88 грн. та штраф у розмірі 10% від суми непоставленого товару у сумі 22 169,85 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки як зазначив останній в матеріалах справи містяться докази того, що у відповідності з п. 3.2 Договору поставки, Позивачем була направлена на адресу Відповідача заявка-підтвердження № 978/05 від 06.03.2018 р.

Стосовно твердження Скаржника викладеного в апеляційній скарзі, що вказана заявка підроблена Позивачем, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН"не надало відповідних доказів в підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області відсутні.

Приймаючи до уваги те, що колегією суддів прийнято рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, то у відповідності до положень ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова фінансова компанія "ТЕРКОН" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 р. у справі № 904/3349/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв’язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя                                                             І. Л. Кузнецова

Суддя                                                                                          Л.П. Широбокова