ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження

"23" листопада 2018 р. Cправа № 902/538/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", м. Вінниця

про стягнення 132 881 214,34 грн заборгованості

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

29.08.2018 р. до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про стягнення 132 881 214,34 грн заборгованості з яких 16 231 165,23 грн 3% річних, 47 909 976,72 грн інфляційних втрат та 68 740 072,39 грн пені за договором купівлі-продажу природного газу № 16-401-Н від 28.10.2016 р.

Ухвалою суду від 31.08.2018 р. відкрито провадження у справі № 902/538/18 та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 01.10.2018 р. Судом вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Однак, у зв'язку із перебуванням з 01.10.2018 р. по 03.10.2018 р. включно судді Банаська О.О. у незапланованій відпустці розгляд справи призначено на 04.10.2018 р.

17.09.0218 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № Viz007.2-СК-1431-0918 від 17.09.2018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В якості додатків до відзиву подано ряд документів.

Ухвалою суду від 25.09.2018 р. призначено судове засідання на 04.10.2018 р.

26.09.2018 р. на адресу суду від представника відповідача надійшло ряд клопотань, а саме:

- клопотання про зупинення провадження у справі № Viz007.2-СК-1431-0918 від 25.09.2018 р., в якому останній просить суд зупинити провадження у справі № 902/538/18 до вирішення справи № 910/12385/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця Збут" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 16-401-Н від 28.10.2016 р.;

- клопотання про призначення судової експертизи № Viz007.2-СК-1482-0918 та без дати (вх.канц. № 02.1-34/7460/18 від 26.09.2018 р.), в якому останній просить суд призначити у справі № 902/538/18 економічну судову експертизу з метою документального підтвердження вірності проведеного позивачем розрахунку позовних вимог. Проведення економічної судової експертизи останній просить суд доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз;

- клопотання про зменшення розміру пені № Viz007.2-Ск-1487-0918 від 25.09.2018 р., в якому в разі прийняття рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця Збут" коштів останній просить зменшити заявлену до стягнення пеню на 90 %;

- клопотання про розстрочку виконання рішення № Viz007.2-Ск-1488-0918 від 25.09.2018 р., в якому останній просить суд в разі прийняття рішення по даній справі розстрочити виконання судового рішення строком на один рік шляхом сплати суми заборгованості щомісячно рівними частинами.

03.10.2018 р. до суду від представника відповідача надійшла заява б/н та без дати (вх.канц. № 02.1-34/7739/18 від 03.10.2018 р.), в якій останній просить суд відкласти судове засідання на іншу дату в зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відрядженні.

В судовому засіданні 04.10.2018 р. розглянувши заяву відповідача (вх.канц. № 02.1-34/7739/18 від 03.10.2018 р.) суд відхиляє її як необґрунтовану та не визнає наведену у заяві обставину в якості поважної причини неявки в судове засідання, про що постановлено протокольну ухвалу.

Також, в судовому засіданні розглянувши клопотання представника відповідача про зменшення розміру позовних вимог № Viz007.2-Ск-1487-0918 від 25.09.2018 р. та про розстрочку виконання рішення № Viz007.2-Ск-1488-0918 від 25.09.2018 р., суд дійшов висновку про відкладення вирішення клопотань до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 04.10.2018 р. відкладено підготовче засідання на 16.10.2018 р.

За результатами судового засідання, яке відбулось 16.10.2018 р. судом відхилено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/12385/18, а також клопотання про призначення судової експертизи про що постановлені ухвали занесені до протоколу судового засідання.

Також 16.10.2018 р. судом постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 21.11.2018 р.

13.11.2018 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив в яких останній вважає заперечення відповідача обставин та правових підстав позову необґрунтованим та надуманим.

21.11.2018 р. до суду надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача в кому останнє вказує на відсутність підстав для задоволення позову враховуючи те, що оплата за отриманий природний газ проведена у повному обсязі тощо.

Також 21.11.2018 р. до суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи.

За результатами судового засідання, яке відбулось 21.11.2018 р., суд з метою надання можливості учасникам справи подати суду пропозиції щодо погодження експертної установи або експерта та переліку питань, які потребують роз'яснення висновку експерта оголосив перерву до 23.11.2018 р. про що присутні учасники справи були повідомлені під розпис.

23.11.2018 р. до суду відповідачем подано заяву про надання доручення проведення судової економічної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та надано згоду на визначення переліку питань судом.

Також 23.11.2018 р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про проведення судового засідання призначеного на 23.11.2018 р. без його участі.

Представник позивача, незважаючи на те, що був попереджений під розпис про дату, час та місце судового засідання призначене на 23.11.2018 р. в останнє не з'явився, будь-яких заяв, пропозицій щодо експертної установи, експерта та переліку питань, що потребують роз'яснення до суду не подав.

У зв'язку із неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 21.11.2018 р. пояснення представників сторін суд розглянувши клопотання відповідача про призначення по справі судової експертизи дійшов наступних висновків.

Виходячи із наявних матеріалів справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача 132 881 214,34 грн заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 16-401-Н від 28.10.2016 р., з яких 16 231 165,23 грн 3% річних, 47 909 976,72 грн інфляційних втрат та 68 740 072,39 грн пені.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем категорично заперечується обґрунтованість розрахунку заборгованості за договором № 16-401-Н від 28.10.2016 р. з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву від 17.09.2018 р., запереченні на відповідь на відзив позивача від 21.11.2018 р. та клопотанні про призначення судової експертизи від 21.11.2018 р.

Доводи відповідача в узагальненому вигляді зводяться до такого:

- в розрахунку пені та штрафних санкцій складеного позивачем вбачається, що він починає нараховувати санкції з 91 дня після місяця постачання природного газу без урахування дійсної дати підписання спільних протокольних рішень;

- позивачем при проведенні розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат не враховано той факт, що розрахунок з оплати придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20;

- незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами по договору № 16-401-Н від 28.10.2016 р. в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету регулюється нормами адміністративного, зокрема, бюджетного законодавства і застосування та чинність цих норм не залежить від того чи передбачили сторони в Договорів відповідні умови чи ні;

- вартість поставленого природного газу була оплачена відповідачем: частково на виконання спільних протокольних рішень відповідачем було здійснено погашення заборгованості в розмірі 1 960 844 461,63 грн; частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств на суму 740 990 589,34 грн;

- на виконання Закону України "Про ринок природного газу" та постанови КМУ від 30.09.2015 р. № 792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" відповідачем було відкрито поточний рахунок зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, що усунуло відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів;

- позивачем до позовної заяви не надані документи щодо розрахунків між сторонами тощо.

У судовому засіданні 21.11.2018 р. судом було з'ясовано, що між сторонами існують розбіжності щодо розміру зарахування сум в погашення існуючої заборгованості, які перераховувались на виконання спільних протокольних рішень.

Зокрема, за твердженням позивача за поставлений в жовтні 2016 року природний газ на суму 233 056 105,30 грн, сума яка підлягала зарахуванню по спільному протокольному рішенню від 26.12.2016 р., який було підписано на загальну суму 371 957 068,23 грн становить 219 873 547,80 грн.

Натомість відповідач вказує, що за вказаним спільним протокольним рішенням оплата за природний газ поставлений у жовтні 2016 року мала бути проведена в повному обсязі на суму 233 056 105,30 грн.

Як встановлено судом, неузгодженості аналогічного типу існують між сторонами і щодо решти заявлених періодів.

Згідно із ч.ч. 1, 3, п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

При цьому до обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення" встановлює, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя повинно бути законним і обґрунтованим.

При цьому рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено в листі Вищого господарського суду України № 01-8/2651 від 27.11.2006 р. "Про деякі питання призначення судових експертиз", судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть змінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить частина 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи суперечливість доказів та пояснень наданих сторонами щодо дійсного розміру заборгованості суд позбавлений можливості встановити об'єктивну істину стосовно вказаних вище обставин виходячи із переліку засобів доказування передбачених чинним господарським процесуальним законодавством, з метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду спору та приймаючи до уваги те, що встановлення обставин, які входять до предмету доказування при вирішенні даного спору потребує спеціальних знань суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи.

При цьому, суд виходить з того, що приймаючи рішення у справі, суд зобов'язаний зазначити в судовому рішенні мотиви його прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору.

На думку суду вбачається, що у даному випадку виконати вказівки закону при прийнятті рішення щодо наведення мотивів його прийняття або відхилення доводів однієї чи іншої сторони не видається можливим позаяк усунення розбіжностей між сумами заборгованості, якими оперують учасники справи та визначення дійсного розміру заборгованості відповідача потребує застосування спеціальних знань, а тому для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи в даній справі слід призначити судову економічну експертизу, що дозволить встановити певні обставини щодо розрахунків обох сторін та обґрунтованості або необґрунтованості таких.

Згідно з ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Разом з тим суд враховує, що згідно з п.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р. питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід:

- визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи;

- визначити об'єкти, що підлягають експертному дослідженню;

- максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності;

- за необхідності визначити вид (підвид) судової експертизи, до компетенції якої відноситься роз'яснення відповідних питань. Якщо визначення такого виду (підвиду) саме по собі потребує спеціальних знань, його слід віднести на розсуд експертної установи (експерта) тощо.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

При призначенні судової експертизи судом враховано перелік питань викладених в клопотанні відповідача від 21.11.2018 р.

При цьому суд зауважує, що переліку питань від позивача не надходило.

При призначенні судової експертизи суд з урахуванням характеру спірних правоввідносин та процесуальних позицій сторін вважає за необхідне доповнити перелік питань, які потребують роз'яснення у висновку судового експерта.

Згідно із ч.ч. 4-5 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт..

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 69 ГПК України.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, судові витрати необхідно покласти на відповідача як на сторону, яка заявила таке клопотання.

У п.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р. роз'яснено, що визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування. Цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

Відповідно ч.3 ст. 99 ГПК України суд при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

При цьому суд зазначає, що відповідач у клопотанні від 21.11.2018 р. та заяві від 23.11.2018 р. просить суд доручити проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Однак, з метою уникнення сумнівів в об'єктивності та правильності проведення експертизи з огляду на те, що вказану експертну установу запропонував відповідач, а доказів взаємного погодження даної експертної установи іншими учасниками матеріали справи не містять суд, враховуючи надане процесуальним законодавством право самостійно визначити експертну установу, дійшов висновку, що проведення вказаної експертизи слід доручити судовому експерту - економісту Луценко Ганні Євгенівні яка має кваліфікацію судового експерта зі спеціальностей: 11.1 "Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності", 11.2 "Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій", 11.3 "Дослідження документів фінансово-кредитних операцій".

Відповідно до ч.1 ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 2 ч. 1. ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1. ст. 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

При цьому суд бере до уваги, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, що в свою чергу, унеможливлює розгляд справи на час знаходження матеріалів справи в експертній установі, а отже, ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

Оскільки надане суду процесуальним законом право зупинити провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи зумовлено, передусім, неможливістю розгляду спору по суті за відсутності відповідних висновків судового експерта, зупинення провадження у зв'язку із проведенням судової експертизи відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

З огляду на зазначене, враховуючи, що проведення експертизи потребує значного часу, суд прийшов до висновку, що на час виконання експертизи необхідно зупинити провадження у справі № 902/538/18.

Беручи до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст.99, 100 п.2 ч.1 ст.228, ст.ст.234, 235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Призначити у справі № 902/368/16 судову економічну експертизу.

2. Проведення судово-економічної експертизи доручити судовому експерту - економісту Луценко Ганні Євгенівні яка має кваліфікацію судового експерта зі спеціальностей: 11.1 "Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності", 11.2 "Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій", 11.3 "Дослідження документів фінансово-кредитних операцій" та здійснює незалежну професійну діяльність на підставі Свідоцтва № 1571 від 20.03.2012 р., видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, про присвоєння їй кваліфікації судового експерта з правом проведення економічних експертиз (дійсне до 30.03.2021 р.).

3. На розгляд судової економічної експертизи поставити наступні питання:

3.1. В якій сумі документально підтверджується визначена позивачем заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (сума пені, сума 3 % річних та сума інфляційних втрат) станом на 20.12.2017 р. (дата остаточного розрахунку) за договором купівлі-продажу природного газу № 16-401-Н від 28.10.2016 р. з урахуванням положень п.6.1 договору з урахуванням відсутності заборгованості на суму спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків станом на три дати:

- станом на дату укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків;

- станом на дату фактичних платежів за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків;

- станом з моменту укладення договору ?

3.2. Чи була у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" фінансова можливість виплатити в повному обсязі (або частково) суму заборгованості за попередні періоди за договором купівлі-продажу природного газу № 16-401-Н від 28.10.2016 р. з урахуванням положень п.6.3 договору у період з 26.11.2016 р. по 20.12.2017 р. за рахунок власних обігових коштів з урахуванням черговості та обов'язковості платежів згідно з вимогами законодавства ?

3.3. Вирішити також інші питання, у разі їх виникнення в процесі проведення судової економічної експертизи.

4. Зобов'язати учасників справи надати експерту оригінали усіх необхідних документів, забезпечити експерту належні умови для проведення експертизи.

5. Зобов'язати відповідача здійснити оплату за проведення судової експертизи на протязі 3-х днів з дня отримання рахунку докази про що надати суду (платіжне доручення, квитанція тощо).

У випадку відсутності згоди чи можливості оплати судової експертизи невідкладно повідомити суд про вказані обставини у письмовому вигляді.

6. Попередити експерта, який безпосередньо проводитиме судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального Кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

7. Зобов'язати експерта на протязі 5-ти днів з дня складання висновку, направити висновок разом з матеріалами справи № 902/538/18 до Господарського суду Вінницької області.

8. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких фахівцям не були поставлені питання, зобов'язати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

9. Попередити сторони про те, що відповідно до ч.3 ст.42, ст. 135 ГПК України суд у випадку невиконання учасником справи його обов'язків застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом, зокрема може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. Попередити сторони про те, що невиконання рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років відповідно до ст. 382 КК України.

11. Провадження у справі зупинити до отримання висновку судової експертизи.

12. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

13. За приписами п.п.11, 12 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-Західного апеляційного господарського суду.

14. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

15. Примірник ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, судовому експерту Луценко Ганні Євгенівні - рекомендованим листом (останній) з матеріалами господарської справи № 902/538/18.

Дата складання повного тексту ухвали 23.11.2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001.

3 - відповідачу - пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012.

4 - судовому експерту - Луценко Ганні Євгенівні - вул. Академіка Янгеля, 52/5, м. Вінниця, 21000.