ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2018 р.

Справа № 910/11550/18

За позовом          Антимонопольного комітету України

до          Публічного акціонерного товариства "Платинум банк"

про          стягнення 82 600,00 грн. штрафу і 82 600,00 грн. пені,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Платинум банк" про стягнення 82 600,00 грн. штрафу і 82 600,00 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Антимонопольного комітету України від 30.11.2017 р. №669-р встановлено вчинення Публічним акціонерним товариством "Платинум банк" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 14 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; та накладено на відповідача штраф у розмірі 82 600,00 грн., який відповідачем не сплачено.

Ухвалою від 05.09.2018 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26.09.2018 р.

26.09.2018р. засідання не відбулось у зв’язку з перебуванням судді Зеленіної Н.І. на лікарняному.

25.09.2018р. від відповідача надійшов відзив.

Ухвалою суду від 02.10.2018 р. учасників справи викликано у засідання на 24.10.2018р.

04.10.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 24.10.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.11.2018 р.

У судовому засіданні 21.11.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав; представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні 21.11.2018 р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 30.11.2017 р. № 669-р встановлено порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, яке полягає у поданні в неповному обсязі інформації на вимогу Голови Антимонопольного комітету України у встановлений строк.

Зазначеним рішенням на відповідача накладено штраф у розмірі 82 600,00грн.

Станом на час розгляду справи вказане рішення Антимонопольного комітету України набрало законної сили та не було скасоване у встановленому законом порядку, а тому підлягає виконанню.

Зобов’язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

За правилами ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб'єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб'єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 2, 3. ст. 56 Закону, рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Частинами 5, 7-9 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній має сплати пеню у розмірі 82 600,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.01.2017 р. № 14-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Платинум банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2017 р. № 85 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Платинум банк", та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ Платинум банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11.01.2017 р. по 10.02.2017 р. включно.

Відтак, звернення з позовом про стягнення суми штрафу та пені, на думку Публічного акціонерного товариства "Платинум банк", не відноситься до витрат, необхідних для забезпечення процедури ліквідації Банку та не передбачена кошторисом витрат, який затверджений Фондом.

У той же час, Постановою Верховного Суду України від 24.12.2013 р. встановлено, що “Закон України “Про захист економічної конкуренції”, на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності.

Названий закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня – способом забезпечення сплати цього штрафу”.

Таким чином, зазначені нарахування, застосовані позивачем на підставі Закону України “Про захист економічної конкуренції”, не пов’язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов’язання або зобов’язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов’язань, відповідно до положень Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 82 600,00 грн. штрафу та 82 600,00 грн. пені доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням обставин даної справи, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити понвістю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Платинум банк" (03680, м. Київ, вул. Амосова, 12; ) 82 600 (вісімдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. штрафу та 82 600 (вісімдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. пені і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва , , банк отримувача- Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6010, код класифікації доходів – 21081100 (символ звітності 106).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Платинум банк"(03680, м. Київ, вул. Амосова, 12; ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул.. Митрополита Василя Липківського, 45; )2 478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна