ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 922/669/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

секретар судового засідання - Овчарик В. М.,

за участю представників:

позивача - Голуб В. В. (представник за довіреністю від 28.12.2017),

відповідача-1 - Волощука П. Ю. (адвокат),

відповідача-2 - не з'явилися,

розглянув касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 (головуючий - Сіверін В. І., судді: Слободін М. М., Терещенко О. І.) у справі

за позовом Головного територіального управління юстиції у Харківській області

до 1) Публічного акціонерного товариства "Харківгаз",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут"

про визнання дій неправомірними

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У березні 2018 року Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (далі - ГТУ юстиції у Харківській області, Управління, Споживач, покупець) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.04.2018) до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (далі - ПАТ "Харківгаз") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (далі - ТОВ "Харківгаз Збут", Товариство, постачальник) про: 1) визнання протиправними дій ТОВ "Харківгаз Збут" щодо надання доручення ПАТ "Харківгаз" про припинення (обмеження) газопостачання структурним підрозділам ГТУ юстиції у Харківській області та визнання протиправним і скасування повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області; 2) зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати до Управління підписані акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 20.03.2017 №416ВКhz1157-17 (далі - договір постачання №416ВКhz1157-17) за січень 2018 року, з посиланням на статтю 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пункти 13, 14, 15 Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2496.

2. Позовна заява обґрунтовується тим, що дії ТОВ "Харківгаз Збут" та ТОВ "Харківгаз", які пов'язані зі складанням та направленням Управлінню повідомлення №22 від 01.03.2018, є такими, що суперечать чинному законодавству та умовам пункту 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17, оскільки станом на час вчинення цих дій постачальником не надавалися Споживачу акти приймання-передачі природного газу, на підставі яких мала бути проведена сплата коштів за газ, поставлений у січні 2018 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.07.2018 (суддя Лаврова Л. С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

4. Рішення мотивоване положеннями статей 212, 526, 530, 610, 612, 613, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статей 4, 5 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 13, 14 Правил та статей 14, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з посиланням на які суд першої інстанції дійшов висновку про те, що умови договору постачання №416ВКhz1157-17 не містять жодних застережень щодо можливості відліку строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу, а чітко встановлюють обов'язок Споживача здійснити остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 10-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, тобто час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням позивача, оскільки акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, тоді як виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, позивач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником за фактично поставлений газ. Крім того, оскільки термін дії повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання сплинув до 05.03.2018 і Управління звернулося до суду з позовом лише 21.03.2018, то вказані позивачем факти щодо протиправності дій відповідачів з припинення постачання та розподілу природного газу підлягають встановленню господарськими судами при розгляді між сторонами спору про право цивільне, зокрема, при розгляді вимоги про спонукання відповідачів відновити постачання та розподіл природного газу на належні ТОВ" Харківгаз Збут" об'єкти, а їх встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, тобто не може бути розглянуто як окрему позовну вимогу.

5. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 рішення скасовано і прийнято нове рішення про задоволення позову повністю.

6. Постанова обґрунтовується приписами статей 16, 526, 530, 610, 613, 627, 692 ЦК України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статей 4, 5 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 13, 14 Правил, статей 269, 270 ГПК України, з урахуванням яких апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що обумовлено обставинами неотримання Управлінням від ТОВ "Харківгаз Збут" актів приймання-передачі газу за січень 2018 року в лютому-березні цього року, внаслідок чого станом на момент складання оспорюваного повідомлення від 01.03.2018 про припинення газопостачання Споживач був позбавлений можливості виконати умови договору постачання №416ВКhz1157-17 та сплатити кошти за спожитий природний газ саме з вини постачальника. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач на неодноразові прохання позивача надати акти приймання-передачі природного газу за січень 2018 року не відреагував і повторно акти на адресу Управління не направив, тому права позивача підлягають захисту в спосіб примусового виконання в натурі обов'язку за договором постачання №416ВКhz1157-17.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

7. Не погодившись з постановою апеляційної інстанції, ТОВ "Харківгаз Збут" і ПАТ "Харківгаз" звернулися з касаційними скаргами, у яких просять зазначену постанову скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги

8. В обґрунтування своєї правової позиції Товариство посилається на порушення судом апеляційної інстанції статей 530, 613, 692 ЦК України, пункту 6 Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (далі - Порядок), крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1687, пунктів 13, 14 Правил та статті 237 ГПК України, наголошуючи на тому, що: 1) апеляційним судом не враховано, що на виконання пункту 2.9.2 договору постачання №416ВКhz1157-17 супровідним листом ТОВ "Харківгаз Збут" №КhZ06ск-1970-0218 від 21.02.2018 було направлено позивачу підписані постачальником та скріплені його печаткою два примірники акта приймання-передачі газу №ХОЗ00001823 від 31.01.2018, які вручено споживачу 22.02.2018, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля ГТУ юстиції у Харківській області та підпис відповідальної особи Управління, а оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено того, що протягом 2 днів з дати одержання зазначеного листа мала місце письмова обґрунтована відмова Споживача від підписання вказаного вище акта, то акт приймання-передачі газу за січень 2018 року вважається врученим та підписаним позивачем; 2) пункт 4.2.1 та інші положення договору постачання №416ВКhz1157-17 не ставлять обов'язок позивача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати отримання покупцем чи оформлення (підписання) ним відповідного акта приймання-передачі природного газу, оскільки акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, у зв'язку з чим виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу (пункт 2.3 договору постачання №416ВКhz1157-17), позивач мав достовірні дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником (такого ж висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні постанови від 26.07.2018 у справі №910/23359/15); 3) повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018, яке містило конкретну дату припинення газопостачання - 05.03.2018, втратило свою силу, тому, не дослідивши нечинність цього повідомлення на момент подачі позову, суд апеляційної інстанції неправомірно задовольнив позовну вимогу про скасування вказаного повідомлення, оскільки наразі не відбувається порушення прав та інтересів позивача.

9. У свою чергу, в обґрунтування своєї правової позиції ПАТ "Харківгаз" посилається на невірне застосування апеляційним судом положень статей 509, 526, 629 ЦК України, статей 174, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та пункту 6 Порядку, вказуючи лише на те, що повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018, яке містило конкретну дату припинення газопостачання - 05.03.2018, втратило свою силу, відтак, не дослідивши нечинність цього повідомлення на момент подачі позову, суд апеляційної інстанції неправомірно задовольнив позовну вимогу про скасування вказаного повідомлення, оскільки наразі не відбувається порушення прав та інтересів позивача.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

10. Управління у відзиві на касаційні скарги просить залишити їх без задоволення з мотивів, викладених у оскаржуваній постанові.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11. ТОВ "Харківгаз Збут" є суб'єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу, тоді як ПАТ "Харківгаз" є оператором газорозподільної системи в Харківській області відповідно до ліцензії НКРЕКП №809 від 19.06.2017.

12. 20.03.2017 між ТОВ "Харківгаз Збут" (постачальник) та ГТУ юстиції у Харківській області (Споживач) було укладено договір на постачання природного газу №416ВКhz1157-17, за умовами пунктів 1.1, 2.3 якого постачальник зобов'язується передати у власність позивачу як споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1 Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

13. Відповідно до пунктів 2.9.1, 2.9.2, 2.9.3, 2.9.4, 2.9.5 договору постачання №416ВКhz1157-17 визначення фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється за підсумками розрахункового періоду. Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ і споживачем згідно з вимогами Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів природного газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання - передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

14. Згідно з пунктом 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17 оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником (ТОВ "Харківгаз Збут").

15. Також апеляційним судом встановлено, що 23.02.2018 до Управління надійшов лист ТОВ "Харківгаз Збут" від 21.02.2018 №КhZ06ск-1970-0218, з якого вбачається, що додатком до вказаного листа має бути акт №ХО300001823 від 31.01.2018 до договору №416ВКhz1157-17 від 20.03.2017.

16. Проте, фактично до вказаного листа було додано акт №ХО300001827 від 31.01.2018 до договору від 29.12.2016 №11410Q7Т6ХSВ017 зі сторонами договору: ТОВ "Харківгаз Збут" та Територіальне управління державної судової адміністрації України у Харківській області, про що позивачем 23.02.2018 було складено акт про невідповідність документів, доданих до листа ТОВ "Харківгаз Збут" від 21.02.2018, який (акт) разом з додатками 28.02.2018 було повернуто постачальнику.

17. 01.03.2018 на електронну адресу позивача надійшло повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання, з якого вбачається, що рішення про припинення (обмеження) газопостачання прийнято на підставі письмової заявки ТОВ" Харківгаз Збут" про припинення газопостачання №Кhz06-Сл-2402-0218 від 28.02.2018. З доручення про припинення (обмеження) газопостачання №Кhz06-Сл-2402-0218 від 28.02.2018 вбачається, що ТОВ "Харківгаз Збут" доручає ПАТ" Харківгаз" припинити в примусовому порядку транспортування газу на об'єкти Заявника, що розташовані в м. Харкові та Харківській області, в термін до 05.03.2018 у зв'язку з наявністю заборгованості за спожитий природний газ.

18. Аналогічне повідомлення надійшло на електронну адресу позивача від ТОВ "Харківгаз Збут", з якого вбачається, що станом на 28.02.2018 позивач має перед ТОВ "Харківгаз Збут" заборгованість за спожитий природний газ та вимагає у термін до 8 години 03.03.2018 самостійно відключити від газових мереж газопостачання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання на об'єктах, розташованих на території м. Харкова та Харківської області.

Позиція Верховного Суду

19. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

20. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

21. Згідно з пунктом 13 Правил постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; перевитрат добової норми (узгодженого договором графіка нерівномірної подачі природного газу) та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу; розірвання договору постачання природного газу; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування; настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними відповідно до зазначених Правил. Газопостачання споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Правилами безпеки систем газопостачання.

22. Пунктом 14 Правил передбачено, що за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об'єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.07.2009 №338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2009 за №703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об'єкт (об'єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи. У разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу, споживач зобов'язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а в разі, якщо обмеження (припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу.

23. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

24. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

25. Згідно з частиною 1 статті 612 та частиною 1 статті 613 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

26. Надаючи правову оцінку умовам пунктів 2.9.1, 2.9.2, 2.9.3, 2.9.4, 2.9.5, 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17 та наявним у справі доказам в їх сукупності, апеляційним судом встановлено та відповідачами не заперечується той факт, що лише 21.02.2018 постачальником було вжито заходів з направлення Споживачу актів приймання-передачі природного газу, причому зі змісту листа ТОВ "Харківгаз Збут" від 21.02.2018 №КhZ06ск-1970-0218 вбачається, що ці акти направляються вперше, а їх відсутність, за твердженням суду, унеможливлює своєчасне виконання Управлінням зобов'язання з оплати поставленого у січні 2018 року газу у визначений договором граничний термін, а саме не пізніше 10.02.2018.

27. При цьому колегія суддів зауважує, що виходячи зі змісту пунктів 2.9.1, 2.9.2, 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17 обов'язок щодо підготовки і надання Споживачу двох примірників підписаних постачальником актів приймання-передачі природного газу за січень 2018 року протягом 3 робочих днів починаючи з 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, покладається на ТОВ "Харківгаз Збут" як кредитора.

28. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що в дійсності до листа ТОВ "Харківгаз Збут" від 21.02.2018 №КhZ06ск-1970-0218 замість акта №ХО300001823 від 31.01.2018 до договору постачання №416ВКhz1157-17 від 20.03.2017 помилково було додано акт №ХО300001827 від 31.01.2018 до договору від 29.12.2016 №11410Q7Т6ХSВ017, укладеного між ТОВ "Харківгаз Збут" та Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Харківській області, про що Управлінням 23.02.2018 було складено акт про невідповідність документів, доданих до листа ТОВ "Харківгаз Збут" від 21.02.2018, після чого 28.02.2018 акт №ХО300001827 від 31.01.2018 було повернуто позивачем постачальнику.

29. Відповідно до імперативних приписів частин 1, 2 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

30. За таких обставин Верховний Суд не приймає до уваги посилання ТОВ "Харківгаз Збут" в обґрунтування своїх заперечень на виконання ним пункту 2.9.2 договору постачання №416ВКhz1157-17 шляхом направлення позивачу супровідним листом №КhZ06ск-1970-0218 від 21.02.2018 підписаних постачальником та скріплених його печаткою двох примірників акта приймання-передачі газу №ХОЗ00001823 від 31.01.2018, які вручено Споживачу 22.02.2018, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля ГТУ юстиції у Харківській області та підпис відповідальної особи Управління (а.с.137 том 1), оскільки вказані заперечення зводяться передусім до необхідності переоцінки доказів та надання скаржником переваги копії наданого ним письмового доказу (лист №КhZ06ск-1970-0218 від 21.02.2018) перед доказами (копія цього ж листа без вхідного штемпелю ГТУ юстиції у Харківській області, акт про невідповідність додатків від 23.02.2018 - а.с.35-37 том 1), наданими позивачем, що виходить за межі перегляду справи в касаційному порядку.

31. Разом з тим колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що первинними документами, на підставі яких можливо провести оплату газу за договором постачання №416ВКhz1157-17, є підписані сторонами цього договору акти приймання-передачі природного газу, тобто настання обов'язку з оплати поставленого газу прив'язується до моменту їх підписання, а внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку з надання цих актів Споживачу останній не може виконати грошове зобов'язання, з огляду на наступне.

32. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

33. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

34. Згідно з частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

35. Відповідно до підпункту "в" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

36. Проте в порушення вимог статей 86, 236, 269, 282 ГПК України судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що пункт 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17 та інші його положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, у залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу, оскільки акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, у зв'язку з чим виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу (лічильників газу), позивач мав достовірні дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на невиконання позивачем обов'язку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі газу (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №910/23359/15).

37. Колегія суддів також враховує, що для мети розрахунку юридичний факт передачі газу як товару виникає із закінченням розрахункового періоду в момент фіксації обсягу поставки. Сам факт поставки є достатньою підставою для виникнення у Споживача зобов'язання з оплати, а умови договору постачання №416ВКhz1157-17 не містять жодних застережень щодо можливості відліку 10-денного строку оплати з дня отримання Споживачем, дня підписання сторонами акта приймання-передачі газу або упродовж певного строку після такого підписання, навпаки чітко встановлюють обов'язок Управління здійснити розрахунок за фактично отриманий газ у конкретно визначений термін - до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Відтак час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення позивача за грошовим зобов'язанням.

38. Водночас, пункт 4.2.1 договору постачання №416ВКhz1157-17 цілком узгоджується з вимогами частини 1 статті 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

39. Отже, місцевий господарський суд вірно зазначив, що несвоєчасне повернення актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в силу статті 613 цього Кодексу, а тому наявність або відсутність вказаних актів не звільняє Споживача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу у визначений договором строк (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №918/1395/15).

40. Наведеним повністю спростовуються покладені в основу оскаржуваної постанови висновки апеляційного суду про те, що за умов відсутності отримання від постачальника актів приймання-передачі природного газу за січень 2018 року Управління було позбавлено можливості виконати умови договору постачання №416ВКhz1157-17 та сплатити кошти за спожитий природний газ.

41. З огляду на те, що в розумінні пункту 13 Правил визначальним для з'ясування правомірності дій ПАТ "Харківгаз" щодо ініціювання/вжиття заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу Споживачу, які (дії) проявилися у направленні постачальником оспорюваного повідомлення №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області, є проведення ним неповних або несвоєчасних розрахунків за договоромпостачання №416ВКhz1157-17, тобто нездійснення оплати Управлінням може призвести до припинення газопостачання у будь-який момент, та враховуючи положення статей 212, 530, 612, 613, 627, 692 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій ТОВ "Харківгаз Збут" щодо надання доручення ПАТ "Харківгаз" про припинення (обмеження) газопостачання структурним підрозділам ГТУ юстиції у Харківській області та визнання протиправним і скасування повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області, що є підставою для відмови у задоволенні зазначених позовних вимог, тоді як висновки апеляційного суду в цій частині позову ґрунтуються на неправильному застосуванні зазначених правових норм та не відповідають фактичним обставинам справи.

42. Верховний Суд також зауважує на передчасності висновку апеляційного суду про те, що у зв'язку з відсутністю підписаних між сторонами відповідних актів приймання-передачі природного газу, що є підставою для бухгалтерського обліку та здійснення оплати, які ТОВ "Харківгаз Збут" не надав позивачу на цей час, у позивача по бухгалтерському обліку відсутній борг та відсутні правові підстави для здійснення розрахунку за поставлений природній газ, оскільки вказані фактичні обставини мають встановлюватися при розгляді спору про право цивільне (про стягнення заборгованості за договором постачання тощо), а тому їх дослідження виходить за межі предмета даного спору.

43. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства та дослідженні усіх обставин і зібраних у справі доказів та доводів учасників справи.

44. Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції в обґрунтування відмови в позові на те, що вказані позивачем факти щодо протиправності дій відповідачів з припинення постачання та розподілу природного газу підлягають встановленню господарськими судами при розгляді між сторонами спору про право цивільне, зокрема, при розгляді вимоги про спонукання відповідачів відновити постачання та розподіл природного газу на належні ТОВ" Харківгаз Збут" об'єкти, а їх встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, тобто не може бути розглянуто як окрему позовну вимогу. Передчасним також є висновок місцевого господарського суду про недоведеність факту мотивованої та обґрунтованої відмови позивача від підписання акта приймання-передачі газу, право на яку надано Споживачу пунктом 2.9.3 договору постачання №416ВКhz1157-17, оскільки за змістом цього пункту договору передумовою для реалізації Управлінням вказаного права є фактичне одержання акта приймання-передачі газу від постачальника, чого з матеріалів справи не вбачається та судами попередніх інстанцій не було встановлено.

45. Разом з тим, касаційна інстанція враховує, що самі по собі зазначені вище помилкові висновки суду першої інстанції не призвели до прийняття неправильного по суті рішення від 17.07.2018, а тому не можуть бути достатньою підставою для його скасування у частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ТОВ "Харківгаз Збут" щодо надання доручення ПАТ "Харківгаз" про припинення (обмеження) газопостачання структурним підрозділам ГТУ юстиції у Харківській області та визнання протиправним і скасування повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області, оскільки згідно з частиною 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

46. Касаційна інстанція відхиляє як такі, що не мають істотного значення для правильного вирішення даного спору, твердження скаржників про те, що повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018, яке містило конкретну дату припинення газопостачання - 05.03.2018, втратило свою силу, тому, не дослідивши нечинність цього повідомлення на момент подачі позову, суд апеляційної інстанції неправомірно задовольнив позовну вимогу про скасування вказаного повідомлення, позаяк наразі не відбувається порушення прав та інтересів позивача, оскільки відповідачами не надано доказів втрати чинності оспорюваними повідомленням та дорученням, а в разі дійсної втрати актуальності повідомленням №22 від 01.03.2018 ПАТ Харківгаз" мало би погодитися з ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.03.2018, якою було заборонено ПАТ Харківгаз" вчиняти дії з припинення (обмеження) газопостачання об'єктів (структурних підрозділів) Управління до вирішення спору по суті та не оскаржувало б зазначену ухвалу в апеляційному та касаційному порядку, проте, обставини справи свідчать про інше (постанова Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №521з-18). Крім того, обставини подальшого реального припинення з боку ПАТ Харківгаз" газопостачання окремих споживачів уже через декілька тижнів після направлення відповідних повідомлень із зазначенням запланованої дати припинення газопостачання підтверджуються судовими рішеннями у інших справах (постанови Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №922/346/17, від 15.03.2018 у справі №922/345/17).

47. В свою чергу, з мотивів, викладених у пунктах 36-39 цієї постанови, Верховний Суд погоджується з іншими доводами ТОВ "Харківгаз Збут" про те, що пункт 4.2.1 та інші положення договору постачання №416ВКhz1157-17 не ставлять обов'язок позивача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати отримання покупцем чи оформлення (підписання) ним відповідного акта приймання-передачі природного газу. З цих же підстав не можуть бути прийняті до уваги викладені у відзиві на касаційні скарги доводи позивача про вірність висновку апеляційного суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

48. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині розгляду по суті позовних вимог про зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати до Управління підписані акти приймання-передачі природного газу до договору постачання №416ВКhz1157-17 за січень 2018 року, з огляду на наступне.

49. Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду

50. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

51. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

52. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

53. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

54. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд апеляційної інстанції виходив зокрема з того, що зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати підписані акти приймання-передачі природного газу є належним способом захисту прав позивача, який (спосіб) відповідає пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України і випливає з умов укладеного між сторонами договору.

55. Проте вимога надати акт приймання-передачі природного газу за відповідним договором постачання не може бути предметом позову, оскільки такий акт є підтвердженням наявності чи відсутності фактів передачі однією стороною та прийняття іншою стороною предмета договору (в цій справі - газу). Тобто такий акт є лише доказом виконання сторонами обов'язків за договором, а підписання акту не може розглядатись як окремий обов'язок щодо виконання сторонами договірних зобов'язань.

56. Предметом позову не може бути встановлення обставин, зокрема, обов'язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти приймання-передачі товару підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

57. Отже, Верховний Суд дійшов висновку про неврахування судами попередніх інстанцій того, що вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

58. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

59. Однак, заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати підписані акти приймання-передачі природного газу за договором постачання не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

60. З урахуванням викладеного вище Верховний Суд зазначає, що вимога позивача у цій справі про зобов'язання надати акти приймання-передачі природного газу не призводить до поновлення порушеного права позивача.

61. Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованих висновків про можливість розгляду таких вимог у господарському суді, Верховний Суд вбачає підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині результатів розгляду позовних вимог про зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати підписані акти приймання-передачі природного газу за договором постачання та закриття провадження у цій справі в цій частині позову згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України (наведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 по справі №905/1926/16). При цьому Велика Палата Верховного Суду уточнила, що спори про зобов'язання надати чи підписати акт приймання-передачі товару не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

62. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

63. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Тобто провадження у справі підлягає закриттю, якщо справа не відноситься до юрисдикції господарських судів (стаття 20 цього Кодексу).

64. Отже, враховуючи висловлену Великою Палатою Верховного Суду правову позицію у справі №905/1926/16 зі спору, що виник з подібних правовідносин, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про необхідність розгляду зазначених вище позовних вимог у порядку господарського судочинства, наслідком чого є закриття провадження у справі у відповідній частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

65. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

66. Згідно зі статтею 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

67. Відповідно до частин 1, 2 статті 313 ГПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

68. За наведених обставин, висновки суду апеляційної інстанції не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 20, 74, 79, 86, 236, 269 ГПК України щодо всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови повністю.

69. В свою чергу, надаючи правову кваліфікацію доказам, поданих сторонами з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог і заперечень на них, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ТОВ "Харківгаз Збут" щодо надання доручення ПАТ "Харківгаз" про припинення (обмеження) газопостачання структурним підрозділам ГТУ юстиції у Харківській області та визнання протиправним і скасування повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області, як наслідок, прийняв обґрунтоване і законне судове рішення в цій частині позову.

70. Зважаючи на те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, а апеляційним судом також допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вбачає правові підстави для часткового задоволення касаційних скарг відповідачів шляхом скасування рішення та постанови в частині позовної вимоги про зобов'язання ТОВ "Харківгаз Збут" надати до Управління підписані акти приймання-передачі природного газу до договору постачання №416ВКhz1157-17 за січень 2018 року із закриттям провадження у справі в цій частині позову, а також шляхом скасування оскаржуваної постанови в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ТОВ "Харківгаз Збут" щодо надання доручення ПАТ "Харківгаз" про припинення (обмеження) газопостачання структурним підрозділам ГТУ юстиції у Харківській області та визнання протиправним і скасування повідомлення ПАТ "Харківгаз" №22 від 01.03.2018 про припинення (обмеження) газопостачання у структурних підрозділах ГТУ юстиції у Харківській області, і залишення в силі рішення місцевого суду у відповідній частині позову.

Щодо судових витрат

71. З огляду на те, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, колегія суддів вбачає підстави для здійснення пропорційного розподілу судових витрат відповідачів, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме шляхом покладання на позивача обов'язку часткового відшкодування цих витрат у вигляді сплаченого кожним із скаржників судового збору у сумі 3524 грн., що пропорційно відповідає задоволеним вимогам касаційних скарг.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 313, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 у справі №922/669/18 скасувати.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.07.2018 у справі №922/669/18 скасувати в частині позовних вимог про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" надати до Головного територіального управління юстиції у Харківській області підписані акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 20.03.2017 №41GВКhz1157-17 за січень 2018 року.

Провадження у справі №922/669/18 в цій частині позову закрити.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 17.07.2018 у цій справі залишити в силі.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Накази доручити видати Господарському суду Харківської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков