ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 916/1035/18
м.Одеса, пр-т Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Поліщук

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за ордером;

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - адвокат, за довіреністю;

від ОСОБА_5 - не з'явився;

від ОСОБА_6 - не з'явився;

від ОСОБА_7 - не з'явився;

від ОСОБА_8 - не з'явився;

від ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» - не з'явився;

від приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Таранської А.М. - не з'явився;

від ОСОБА_10 - ОСОБА_11 - за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_12 та ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду Одеської області від 27 серпня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову

у справі №916/1035/18

за позовом ОСОБА_12

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3

до:

- ОСОБА_5;

- ОСОБА_13;

- ОСОБА_7;

- ОСОБА_8;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

- приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Таранська Аліна Миколаївна;

- ОСОБА_10

про розірвання договору купівлі - продажу корпоративних прав, визнання права власності та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.

час і місце постановлення ухвали: 27.08.2018р., м. Одеса, господарський суд Одеської області

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 26.11.2018р. згідно ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

31.05.2018р. ОСОБА_12 звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2», в якому просила суд:

- розірвати договір купівлі-продажу частки у розмірі 80% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» від 03.06.2016р., укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрований за №3095;

- скасувати рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2», оформлене протоколом від 03.06.2016 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частки в статутному капіталі ТОВа «Інвест-курорт-2 у розмірі 40%, яка належала ОСОБА_5, та на частку в статутному капіталі ТОВа «Інвест-курорт-2» у розмірі 20%, яка належала ОСОБА_13, а всього на частку в розмірі 60% в статутному капіталі ТОВа «Інвест- курорт-2».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03.06.2016р. ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, за яким її частка в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» у розмірі 60% перейшла у власність інших осіб - ОСОБА_5, (частка 40%) та ОСОБА_13 (частка 20%). Проте сума коштів, яка мала бути сплачена позивачу ОСОБА_5 та ОСОБА_13 в порушення умов Договору, позивач не отримала. Кошти за Договором ані в готівковій формі, ані в безготівковій формі ОСОБА_1 не передавались та не перераховувались. Фактично був укладений багатосторонній договір купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2» перейшли від продавців ОСОБА_1 (продала частку 60%), ОСОБА_8 (продав частку 20%) до трьох покупців: 1) ОСОБА_5 (набув частку 40%), 2) ОСОБА_13 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_7 (набула частку 20%). У зв'язку з порушенням умов Договору, а саме - внаслідок того, що покупці не здійснили розрахунок з ОСОБА_1, позивачка була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні Договору, а саме - на отримання грошових коштів від продажу належних їй корпоративних прав. Вимога про скасування рішень загальних зборів заявлена позивачем з метою досягнення поновлення корпоративних прав позивача. Крім цього, позивач заявив вимогу про визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Інвест-курорт-2», обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 була позбавлена права власності внаслідок фактичного обману з боку покупців.

Також позивачка вимагала скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інвест-курорт-2», що відбулись 03.06.2016р., на яких за рішенням учасників ОСОБА_5 та ОСОБА_13 включено до складу учасників Товариства у зв'язку із відступленням ОСОБА_1 своєї частки 60 % на користь цих осіб.

З посиланням на норми ст.ст.ч.1 ст.656, ч.ч.1,2,4 ст.392, ст.651, ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України позивач просила задовольнити позовні вимоги.

13.06.2018р. ОСОБА_1 подала місцевому господарському суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладання арешту на частки у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2": у розмірі 40%, що належить ОСОБА_5, у розмірі 20%, що належить ОСОБА_13;

- накладання арешту на об'єкт нерухомості - нежитлова будівля клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3 399, 3 кв.м., що належить ТОВу "Інвест-курорт-2";

- заборони державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно: частки у статутному капіталі ТОВа «Інвест-курорт-2» у розмірі 40%, що належить ОСОБА_5, частки у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2" у розмірі 20%, що належить ОСОБА_13;

- заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ "Інвест- курорт-2".

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що у випадку невжиття заходів до забезпечення позову відповідачі зможуть здійснити подальше відчуження як корпоративних прав, так і нерухомості, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, призведе до неможливості відновлення порушених прав ОСОБА_1 Як додаткове обґрунтування необхідності накладення заявлених арештів позивач вказала на значну кількість судових спорів, що були ініційовані учасниками ТОВ «Інвест-курорт-2» - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Всі вказані судові спори були ініційовані після виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_13 з приводу неотриманих грошових коштів. Вказані судові спори мають ознаки домовленості між поточними учасниками ТОВ «Інвест-курорт-2» та спрямовані на єдину мету - виведення з власності ТОВ «Інвест-курорт-2» єдиного ліквідного активу - нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 2/1.

Ухвалою місцевого господарського суду від 14.06.2018р. задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі - накладено арешт на частки у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2": частку у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2" у розмірі 40%, що належить фізичній особі ОСОБА_5; частку у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2" у розмірі 20%, що належить фізичній особі ОСОБА_13; 3) накладено арешт на об'єкт нерухомості - нежитлова будівля клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ "Інвест-курорт-2"; заборонено державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно: частки у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2" у розмірі 40%, що належить фізичній особі ОСОБА_5; частки у статутному капіталі ТОВа "Інвест-курорт-2" у розмірі 20%, що належить фізичній особі ОСОБА_13; заборонено державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м.Одеса, вул.Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВу "Інвест-курорт-2".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.07.2018р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3.

21.08.2018р. ОСОБА_7 подала місцевому господарському суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. у справі № 916/1035/18, в частині: накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»; заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2».

В обґрунтування клопотання відповідач зазначила, що частина оскаржуваного договору стосовно купівлі ОСОБА_7 у

ОСОБА_8 частки у статутному капіталі Товариства розміром 20% ніяким чином не

породжує цивільно-правові відносини між позивачем та ОСОБА_7 Отже, договір

купівлі -продажу від 03.06.2016р. в частині купівлі-продажу частки у розмірі 20% статутного капіталу Товариства між ОСОБА_7 є чинним, дійсним та таким, що сторонами не оспорювався, зобов'язання між заявницею та ОСОБА_8 виконані у повному обсязі. Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд не дотримався принципу співрозмірності заявлених позивачем заходів забезпечення позову позовним вимогам, оскільки вказані способи забезпечення не стосуються предмета спору та не пов'язані із ним, розірвання договору не передбачає повернення корпоративних прав до позивача. Частка у статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» розміром 60% дорівнює 3/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1. Інші частки належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відповідно (по 1/5 кожному). Відомості щодо розміру частки у статутному капіталі, яка була відчужена позивачем, зазначені у договорі купівлі-продажу та не заперечуються сторонами справи. Тож, накладаючи арешт на об'єкт нерухомого майна в цілому та встановлюючи відповідні заборони, суд фактично вийшов за межі позовних вимог та не дотримався принципу співрозмірності.

21.08.2018р. ОСОБА_10 подав суду першої інстанції клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи та скасування заходів забезпечення позову, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018 р. у справі № 916/1035/18, в частині: накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»; заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2.

Зміст клопотання ОСОБА_10 є аналогічним змісту клопотання відповідної заяви ОСОБА_7 щодо підстав скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою місцевого господарського суду від 27.08.2018р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_10.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.08.2018р. (суддя Волков Р.В.):

- задоволено клопотання відповідача - ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018р. у справі №916/1035/18; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018р. у справі № 916/1035/18, в частині: накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1., що належить ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2"; заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2";

- задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_10 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018р. у справі № 916/1035/18; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018р. у справі № 916/1035/18, в частині: накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/5 від нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, що належить ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2"; заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2".

Ухвала обґрунтована посиланням на приписи ст.ст.145 ГПК України та вмотивована наступним. Частка у статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» розміром 40 %, яка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (по 20 % відповідно), позивачу не належала. На сьогоднішній день ОСОБА_7 та ОСОБА_10 скористались своїм правом виходу із складу учасників ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» у порядку, передбаченому Статутом товариства. ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» є власником об'єкта нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1. Статутний капітал останнього складається з нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1. ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" є власником вказаного об'єкту нерухомості. Суд, враховуючи принцип пропорційності при розгляді господарських справ, зазначає, що частка у статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» розміром 60% дорівнює 3/5 нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1. Інші частки належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відповідно (по 1/5 кожному). Відомості щодо розміру частки у статутному капіталі, яка була відчужена позивачем, зазначені у договорі купівлі-продажу та не заперечуються сторонами справи. Товариство не було стороною договору купівлі-продажу корпоративних прав, згідно із яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_13 та ОСОБА_5 придбали частки у статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2». На сьогоднішній день ТОВ "ІНВЕСТ-КУРОРТ-2" є єдиним власником зазначеної частки об'єкта нерухомого майна. Виходячи із наведеного, заходи забезпечення позову, які подано ОСОБА_1, мають та можуть бути співрозмірними частці у статутному капіталі, яка належала їй - 60 % у статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2», що складається з нежитлової будівлі клубу-їдальні, загальною площею 3399,3кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, а тому заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення позову з урахуванням принципу пропорційності підлягає задоволенню.

03.09.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_12, в якій скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні клопотань ОСОБА_7 і ОСОБА_10 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що:

- представником ОСОБА_1 було доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може спричинити втрату повністю або частково Товариством, до ухвалення рішення у цій справі, нерухомого майна, що формує його статутний капітал та є його основним засобом виробництва, що в свою чергу значно зменшить вартість частки, яку ОСОБА_1 просить суд повернути їй. Зі зазначеного вбачається, що господарським судом Одеської області при постановленні оскаржуваної ухвали було порушено норми ч. 2 ст. 136 та ч. 1 ст. 2 ГПК України та унеможливлено ефективне відновлення прав позивача у випадку задоволення цього позову;

- судом першої інстанції було помилково ототожнено поняття «частка у статутному капіталі Товариства» та «частка у нерухомому майні»;

- вжиті ухвалою заходи забезпечення позову не порушують права ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які не мають жодних речових прав на нерухоме майно;

- власником нерухомого майна є саме Товариство, на даний час фізичні особи ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вже не є учасниками Товариства з 19.02.2018 та 01.03.2018 р. відповідно - при винесенні оскаржуваної ухвали суд незаконно задовольнив заяву про скасування заходів забезпечення позову, яка була подана особами які: а) вже не є учасниками ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2» та б) не мають жодних речових прав на нерухоме майно, що належить на праві власності юридичній особі ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2»;

- заходи забезпечення позову, вжиті у цій справі судом, є співмірними заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам;

- вартість частки у статутному капіталі Товариства не є тотожною вартості нерухомого майна, що належить цьому Товариству, адже на вартість частки у статутному капіталі Товариства впливають також такі фактори як, інші майнові права що належать цьому Товариству, наявність у нього рухомого майна, розмір постійного щорічного прибутку цього Товариства, вартість належних йому прав інтелектуальної власності, зобов'язання перед кредиторами Товариства тощо.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 11.09.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 27 серпня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/1035/18.

17.09.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Одеської області від 27.08.2018р., в якій скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні клопотань ОСОБА_7 і ОСОБА_10 відмовити.

Крім доводів, наведених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ОСОБА_3 додатково зазначив наступне. Зі спливом 1,5 місяців від дати накладення арешту на клуб-їдальню, жодні обставини по справі не змінились, а тому скасування відповідного арешту з нерухомого майна призведе до того, що у разі продажу вказаного активу ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача буде значно ускладнений або взагалі неможливий. Суд, скасовуючи заходи забезпечення позову, не врахував, що при виході учасника зі складу Товариства йому виплачується вартість майна, а не передається частина конкретного об'єкту нерухомості; встановлений законом 12-міячний строк для виплати товариством вартості частини майна товариства, пропорційної часткам ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у статутному капіталі, не сплинув отже, на даний час у Товариства навіть не виникло зобов'язання проводити розрахунки з ОСОБА_7 та ОСОБА_10П; вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов'язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства Твердження про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які в сукупності володіють часткою 40% статутного капіталу Товариства, належить 40% (2/5) у праві власності на будівлю клубу-їдальні, яка є власністю Товариства, є безпідставним. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 лише подали позови про визнання за ними права власності по 1/5 клубу-їдальні, що належить Товариству, за кожним, але це ще не означає, що їх позови будуть неодмінно задоволені у повному обсязі. Заявники не довели, а судом не обгрунтовано, що негативні наслідки від накладення арешту на нерухоме майно значно більші, ніж негативні наслідки від неможливості у майбутньому повернути ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товаристві за її ринковою вартістю на момент подання цього позову, що може статися у випадку не накладення арешту та відчуження нинішніми учасниками Товариства його основного активу. При цьому, враховуючи значний розмір ціни цього позову, вбачається, що судом було об'єктивно та обґрунтовано накладено арешт на нерухоме майно, з урахуванням принципу співмірності між ціною позову та можливими негативними наслідками, що можуть виникнути у зв'язку з накладенням обтяжень на нерухоме майно.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.09.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3; об'єднано апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 в одне провадження для сумісного розгляду; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву (з доказами його направлення учасникам справи) на апеляційну скаргу до 26.09.2018р.; постановлено розглядати справу з повідомленням учасників; роз'яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 26.09.2018р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.09.2018р. призначено справу до розгляду на 09.10.2018р.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно із ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №916/1035/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

24.10.2018р. апеляційні скарги зареєстровані відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду(вх. №489/18 та №490/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 19.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Поліщук.

24.10.2018р. надійшов відзив на апеляційну скаргу (відзив не підписаний представником ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_11Б.).

25.10.2018р. Приватний нотаріус Таранська А.М. надіслала суду лист з проханням розглядати справу за її відсутністю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018р. прийнято справу №916/1035/18 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Поліщук; розгляд справи №916/1035/18 розпочато спочатку; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву (з доказами його направлення учасникам справи) на апеляційну скаргу до 15.11.2018р.; роз'яснено учасникам справи їх право в строк до 15.11.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань; призначено справу №916/1035/18 до розгляду на 26.11.2018р.

У судовому засіданні 26.11.2018р. представники ОСОБА_1 та ОСОБА_16 підтримали доводи і вимоги апеляційних скарг.

Представник ОСОБА_10 просив суд у задоволенні апеляційних скарг відмовити.

Інші учасники справи своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції не направили.

Справа №916/1035/18 була прийнята колегією суддів до провадження ухвалою суду від 29.10.2018р. та строк розгляду апеляційний скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відповідності до приписів ч.2 ст.273 ГПК України спливає 28.11.2018р.

Враховуючи викладене та з метою недопущення порушення процесуальних строків, а також те, що діючою редакцію ГПК України можливості продовження строку розгляду апеляційної скарги не передбачено, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг за даною явкою представників учасників справи, врахувавши, що явка учасників справи не визнавалася обов'язковою.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.4 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників, які з'явились у судове засідання, дослідивши докази стосовно фактів, наведених в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг виходячи із наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з предмету спору та обставин справи місцевим господарським судом ухвалою від 14.06.2018р. вжито заходи забезпечення позову наведеним в ухвалі шляхом, що не суперечить вимогам ст. 137 ГПК України.

Господарський суд Одеської області в ухвалі від 14.06.2018р. зазначив, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, виходив з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги та зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Ухвала від 14.06.2018р. учасниками справи не оскаржувалася, набрала законної сили та підлягала виконанню.

Дія самих заходів забезпечення позову відповідно до ст.145 ГПК України може припинитися:

- або за ухвалою суду про скасування заходів забезпечення позову (за вмотивованим клопотанням учасника справи або з ініціативи суду);

- або згідно із нормами ч.ч.7-10 ст.145 ГПК України у разі настання певних обставин та спливу певних строків.

Суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 27.08.2018р. за клопотанням учасників справи, погодившись з їх обґрунтуванням (мотивами) необхідності скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1,2,4-6 ст.145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається із клопотань ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про скасування заходів забезпечення позову, доводи заявників зводяться до незгоди із ухвалою від 14.06.2018р., хоча саму ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, в межах апеляційного перегляду якої і має здійснюватися перевірка обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову, учасники справи в апеляційному порядку не оскаржили.

Задовольняючи вищезазначені клопотання, суд першої інстанції повністю погодився із доводами ОСОБА_7 та ОСОБА_10, фактично вдавшись до перегляду доводів, зазначених позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, та мотивів ухвали від 14.06.2018р., тобто здійснив ревізію обґрунтованості власного судового рішення, що суперечить завданням та меті такого процесуального інституту як скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала постановлена за результатами розгляду клопотань ОСОБА_7 та ОСОБА_10, місцевий господарський суд не скасовував вжиті заходи забезпечення позову з власної ініціативи, та, відповідно, не наводив інших, ніж у заявах відповідачів, обґрунтувань необхідності часткового скасування заходів.

З огляду на приписи ст.145 ГПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише за умови виявлення фактичних обставин у справі, що впливають на необхідність вжиття чи продовження дії таких заходів, чого в даному випадку не вбачається.

Під час дослідження змісту клопотань ОСОБА_7 та ОСОБА_10, колегією суддів встановлено, що заявниками не вказувалося, що за проміжок часу з 14.06.2018р. (дата вжиття заходів забезпечення позову) до 21.08.2018р. (дата подання заяв про скасування заходів) змінилися будь-які фактичні обставини справи, які мали спричинити процесуальні наслідки, визначені ст.145 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що в межах предмету апеляційного перегляду (обґрунтованість скасування заходів забезпечення) апеляційний господарський суд обмежений доводами апелянтів в апеляційних скаргах, крім випадку, визначеного ч.4 ст.269 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апеляційних скарг стосовно безпідставності мотивів оскаржуваної ухвали, якою скасування заходів забезпечення позову було вмотивовано не заснованим на нормах цивільного законодавства розрахунком гіпотетичних (уявних) часток заявників в об'єкті нерухомого майна, належного повністю на праві власності ТОВ «ІНВЕСТ-КУРОРТ-2».

Скаржники цілком слушно аргументують свої вимоги тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не є власниками ані реальних часток, ані ідеальних часток в об'єкті нерухомості - будівлі клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1.

За відсутності будь-яких речових прав на нерухоме майно у цих осіб висновок суду першої інстанції про обов'язковість співрозмірності заходів забезпечення позову частці у статутному капіталі Товариства - 60%, що належала позивачці ОСОБА_1, суд вважає помилковим та таким, що не узгоджується із умовами застосування інституту скасування заходів забезпечення позову за ст.145 ГПК України.

Щодо урахування принципу пропорційності при розгляді господарських справ при постановленні ухвали від 27.08.2018р., як то зазначено судом першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на нормативне визначення принципу пропорційності згідно ст.15 ГПК України: суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже принцип пропорційності у господарському судочинстві, на необхідність врахування якого вказується в ухвалі, стосується порядку здійснення провадження у справі, а не питання скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи із вищевикладеного, у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для задоволення клопотань ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 21.08.2018р. та скасування заходів забезпечення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.277, ч.2 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд порушив норми процесуального права - ст.145 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення питання скасування заходів забезпечення позову, порушеного у клопотаннях ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.145 ГПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала суду першої інстанції про часткове скасування заходів до забезпечення позову - скасуванню, із ухваленням нового рішення за клопотанням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 145, 232-234,236,240,269,270, 271, 275, 277, 281-283,286-288 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 27.08.2018р. у справі №916/1035/18 скасувати.

У скасуванні заходів до забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2018р., за заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відмовити.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Поліщук