ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 грудня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/712/14
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 про затвердження реєстру вимог кредиторів

(суддя Ситюк В.Г.)

по справі № 923/712/14

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю М'ясокомбінат «Ювілейний»,

до боржника фізичної особи-підприємця Фісуненко-Сердюкової Інни Анатоліївни

про порушення справи про банкрутство

встановив:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі № 923/712/14, визнано вимоги кредиторів до фізичної особи-підприємця Фісуненко-Сердюкової Інни Анатоліївни та затверджено реєстр вимог кредиторів.

26.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга кредитора - ОСОБА_1, в якій скаржник просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі №923/712/14 щодо визнання грошових вимог кредитора ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в частині стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом, після 18.07.2013 - скасувати.

Ухвалите нове рішення, яким відмовити ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у визнанні грошових вимог до Фізичної особи-підприємця Фісуненко-Сердюкової Інни Анатоліївни в частині стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом, після 18.07.2013.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі № 923/712/14, яке мотивоване наступним.

ОСОБА_1 не володіє достатнім рівнем знань в галузі права, необхідним для самостійного представництва та захисту своїх прав, свобод та інтересів, при розгляді справи № 923/712/14 про банкрутство Фізичної особи-підприємця Фісуненко-Сердюкової І.А.

Оскільки кредитор ОСОБА_1 перебувала в скрутному матеріальному стані, то не мала змоги укласти договір з адвокатом та отримати належної якості правову допомогу.

10.09.2018 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат ОСОБА_3 здійснює представництво інтересів ОСОБА_1, як кредитора у справі №923/712/14.

Після ознайомлення зі справою № 923/712/14, адвокатом ОСОБА_3 з'ясовано, що оскаржувана ухвала є незаконною в частині визнання грошових вимог кредитора - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом. Саме з цього моменту, ОСОБА_1 дізналась про незаконність оскаржуваної ухвали.

Розглянувши апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі № 923/712/14, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження відповідно до наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, Високий суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами.

Суд встановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовуються причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008).

Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Річний строк, зазначений у частині другій статті 261 ГПК України, є преклюзивним, за виключенням двох випадків, визначених цією ж нормою процесуального закону.

Проте, кредитор - ОСОБА_1 не надала суду апеляційної інстанції доказів, які свідчили би про випадки, передбачені пунктами 1 і 2 частини другої статті 261 ГПК України.

Як вбачається з протоколу судового засідання, яке відбулося 16.04.2015 представник кредитора ОСОБА_1 - ОСОБА_5 за довіреністю був присутній при прийняті оскаржуваної ухвали у суді першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу трьох років з дня складення повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, що у відповідності до частини другої статті 261 ГПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

За викладених вище обставин, у зв'язку зі спливом трох років з дня прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відсутністю доказів щодо наявності обставин передбачених п.п. 1,2 частиною другою статтею 261 ГПК, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі № 923/712/14.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.04.2015 у справі № 923/712/14.

2. Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.