ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Черкаси справа № 925/545/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреностями, відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» про стягнення 575106 грн. 46 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі позивач, ПАТ «Промінвестбанк») звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» (далі відповідач, ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2»), в якому просив суд:

розірвати договір оренди № 09-1049/7 від 19.06.2017 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2»;

виселити ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2» із будівлі, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею - 1583,2 кв. м.;

стягнути з відповідача на користь позивача 314632 грн. 70 коп. основного боргу, 83838 грн. 92 коп. пені, 8740 грн. 76 коп. 3% річних, 31146 грн. 79 коп. інфляційних втрат, що разом становить 438359 грн. 17 коп.;

стягнути з відповідача на користь позивача 7725 грн. 91 коп. судових витрат.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 щодо сплати орендної плати та не повернення орендованого приміщення позивачу після припинення дії зазначеного договору.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.06.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/545/18, справа призначена до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач в особі свого представника 23.07.2018 року подав відзив на позов (вх. № 21212/18, а. с. 68 - 70), у якому позовні вимоги визнав в частині стягнення 4639 грн. 96 коп. основного боргу, 32330 грн. 91 коп. пені, 11070 грн. 13 коп. інфляційних втрат та 3062 грн. 94 коп. 3% річних, в частині вимог щодо розірвання договору оренди, виселення відповідача та стягнення 309993 грн. 74 коп. основного боргу, 51508 грн. 01 коп. пені, 20076 грн. 66 коп. інфляційних втрат та 5677 грн. 82 коп. 3% річних заперечив з підстав необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначив, що спірний договір оренди був розірваний позивачем в односторонньому порядку, як це погоджено сторонами в договорі, відповідач до закінчення строку дії договору, тобто до 02.04.2018 року, звільнив орендовану будівлю та підготував її для передачі позивачу, тому вимоги про розірвання договору повторно та виселення є безпідставними. Також, спірна заборгованість заявлена до стягнення позивачем не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідач зобовязаний сплатити орендну плату лише за період дії договору та відповідно періоду користування орендованим майном, тобто з 01.09.2017 року по 02.04.2018 року, що становить 1043853 грн. 54 коп. Частково на суму 1039213 грн. 58 коп. заборгованість була сплачена, тому залишок непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем становить 4639 грн. 96 коп. і в цьому розмірі, з урахуванням нарахованих на цю суму пені, інфляційних втрат та 3 % річних, відповідачем визнається. 11.09.2018 року представником відповідача поданий відзив на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 26659/18, а.с. 111-113) у якому відповідач проти позову заперечував в повному обсязі, зазначив, що відповідачем заборгованість по орендній платі перед позивачем погашена повністю, тому провадження у цій частині має бути закрите у звязку із відсутністю предмету спору, в іншій частині просив відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року позовну заяву ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору у сумі 611 грн. 48 коп. і подання доказів доплати суду протягом десяти днів з дня одержання цієї ухвали. Судове засідання призначено на 18.09.2018 року.

Позивачем в особі свого представника 09.08.2018 року подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 26.07.2018 року та надано докази доплати судового збору, також, 20.08.2018 року подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог (вх. № 24619/18), в якій позивач остаточно просив суд:

стягнути з відповідача на користь позивача 407973 грн. 75 коп. основного боргу, 118793 грн. 09 коп. пені, 11535 грн. 05 коп. 3% річних, 36804 грн. 57 коп. інфляційних втрат, що разом становить 575106 грн. 46 коп.;

в частині розірвання договору оренди № 09-1049/7 від 19.06.2017 року, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2», та в частині виселення ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2» із будівлі, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею - 1583,2 кв. м - позовну заяву залишити без розгляду.

13.09.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив на позов (вх. № 27153/18, а. с. 119-121), в якому на спростування заперечень відповідача зазначив, що нарахування орендної плати за користування майном після припинення відповідного договору припиняється із дня передачі (повернення) обєкта оренди орендарем орендодавцю, тобто з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі 30.06.2018 року.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог від 20.08.2018 року прийнято судом до свого провадження, заяву представника позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог задоволено. Позовні вимоги в частині розірвання договору оренди № 09-1049/7 від 19.06.2017 року, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2», та в частині виселення ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2» із будівлі, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею - 1583,2 кв.м. залишено без розгляду. Цією ж ухвалою підготовче провадження у справі № 925/545/18 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях позивач в особі своїх представників позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та заявах про збільшення розміру позовних вимог і про залишення позову без розгляду в частині, відповідач в особі своїх представників позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзивах на позов.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

19.06.2017 року позивачем - Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як орендодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», як орендарем, було укладено договір оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 (далі Договір, а. с. 18-23), за умовами п.п. 1.1. 1.4. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування будівлю, за адресою: Черкаська обл. м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею 1583,2 кв. м., будівля належить орендодавцю на праві власності. Балансова вартість будівлі складає 8147900 грн. орендар буде використовувати будівлю для розміщення офісу та/або передання в суборенду, виключно у відповідності до п. п. 2, 3 ст. 774 Цивільного кодексу України.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, зокрема, домовилися про таке:

п. п. 2.1. передача будівлі здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін і є невідємною частиною цього Договору, за формою відповідно до додатка 1 до цього Договору;

п. п. 2.3.- будівля вважається переданою в оренду з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі будівлі;

п. п. 3.1., 3.2. строк оренди складає 12 місяців з моменту прийняття будівлі орендарем за актом приймання-передачі будівлі. У випадку продовження орендарем користування будівлею після закінчення строку оренди за договором та за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця з дня закінчення строку оренди, направлених у порядку, встановленому п. 10.7. цього Договору, Договір вважається поновленим на строк 12 (дванадцять) місяців, при цьому загальний строк оренди не може перевищувати 35 місяців. Строк оренди згідно з цим Договором може бути змінений сторонами шляхом укладення Договору про внесення змін до цього Договору;

п. 4.1. орендна плата за користування будівлею в місяць складає 126656 грн., у тому числі ПДВ, нарахований у відповідності до чинного законодавства України;

п. п. 4.2. щомісячно орендар сплачує орендну плату в розмірі, передбаченому в п. п. 4.1., крім того, відшкодовує орендодавцю фактичні витрати, повязані з утриманням будівлі та прибудинкової території;

у п.п. 4.2.1. 4.2.2. Договору погодили, зокрема, що щомісячно не пізніше 20 числа, орендодавець нараховує орендну плату та виставляє рахунки у паперовій формі, а орендар оплачує рахунки протягом 5 робочих днів з дня їх отримання в порядку, визначеному у п. п. 10.7 цього Договору. Орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 робочих днів, з дня їх отримання в порядку, визначеному у п. п. 10.7. цього Договору, відшкодовує фактичні витрати орендодавця по комунальним послугам та іншим послугам, повязаних з утриманням будівлі та прибудинкової території, визначених у переліку. У випадку виникнення заборгованості орендаря перед орендодавцем зі сплати орендної плати та інших платежів за цим Договором, орендарю направляється вимога відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України;

п. п. 4.3. розмір орендної плати та інших платежів за цим Договором за неповний календарний місяць користування будівлею нараховується пропорційно фактичній кількості календарних днів у місяці, в якому відбулося користування будівлею;

п. п. 4.4. орендар сплачує орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим Договором з моменту підписання акту приймання-передачі будівлі уповноваженими представниками сторін до моменту підписання акту приймання-передачі будівлі (повернення будівлі з оренди) уповноваженими представниками сторін згідно з п.п. 6.1. цього Договору;

п. п. 4.5. орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, який публікується Державною службою статистики України, за попередні шість місяців, при цьому сторони погоджуються, що індексація розміру орендної плати не потребує внесення змін до цього Договору. Відлік шестимісячного періоду розпочинається з місяця, в якому будівля передана в оренду;

п. п. 4.11. сторони узгоджують, що підписання акту приймання-передачі є підтвердженням факту настання права строкового платного користування будівлею з дня його підписання упродовж всього періоду оренди та додаткового підтвердження шляхом складання щомісячних актів наданих послуг не потребує;

п. п. 5.3.2. орендар зобовязується своєчасно здійснювати орендні та інші платежі за цим Договором;

п. п. 5.3.3. орендар зобовязаний у разі закінчення строку оренди повернути будівлю орендодавцю у визначений цим Договором строк;

п. п. 6.1. в останній день строку оренди орендар зобовязаний звільнити будівлю та передати орендодавцю будівлю за актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін;

п. п. 6.2. будівля вважається фактично переданою орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі;

п. п. 8.1. у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки;

п. п. 8.2. у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим Договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожен день прострочення. Пені нараховується орендодавцем починаючи з дня фактичного виконання обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні ст. 232 ГПК України;

п.п. 10.1.-10.2. цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань згідно з цим Договором. Всі зміни й доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони оформлені договорами про внесення змін до цього Договорц і підписані сторонами;

п. п. 10.3. кожна із сторін має право розірвати цей Договір у односторонньому порядку, повідомивши про це іншу сторону за один місяць до дня розірвання Договору. При цьому, сторони підтверджують, що останнім днем строку оренди за цим Договором вважається тридцятий день з моменту направлення у відповідності до п. п. 10.7. цього Договору;

абз. 5 п. п. 10.7. кожна із сторін цим підтверджує, що повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії Договору, проводяться шляхом направлення письмових або електронних звернень, повідомлень, рахунків, на виконання п. п. 4.2. цього Договору, скановані копії документів, що оформлюються в процесі виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором, тощо. При цьому, повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони надіслані на адреси, зазначені в п. п. 11 цього Договору. Сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною іншій стороні з електронної адреси та на електронну адресу/адреси, зазначені в п. 11 Договору. Сторони підтверджують, що при отриманні письмового або електронного звернення, повідомлення, сторона одержувач такого звернення/повідомлення зобовязана направити відповідь іншій стороні у строк не більше трьох робочих днів.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, від 01.09.2017 року (Додаток 1 до Договору), позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв в платне користування нежитлову будівлю за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею 1583,2 кв. м., яка є обєктом договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 із обладнаним майном, зазначеним у акті (а.с. 24).

На виконання вимог договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17, позивачем виставлялися відповідачу рахунки фактури на відшкодування орендної плати за користування земельною ділянкою та за оренду приміщення № 78012 від 28.02.2018 року на суму 31609,55 грн., № 78533 від 13.03.2018 року на суму 136408,51 грн., № 79343 від 30.03.2018 року на суму 23932,54 грн., № 80070 від 13.04.2018 року на суму 136408,51 грн., № 80860 від 27.04.2018 року на суму 23932,54 грн., № 81151 від 10.05.2018 року на суму 136408,51 грн., № 81704 від 22.05.2018 року на суму 23932,54 грн., що разом становить 512632 грн. 70 коп. із урахуванням ПДВ (а. с. 43-49).

Відповідачем зазначені рахунки оплачувалися несвоєчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість по орендній платі, тому засобами електронного звязку позивач направив відповідачу 25.10.2017, 30.10.2017, 24.11.2017, 26.02.2018 року вимоги про сплату боргу та 03.03.2018 року повідомлення про розірвання договору оренди нежитлового приміщення в порядку, передбаченому п. п. 10.3. Договору, у звязку із порушенням останнім п. п. 4.2., 5.3.2. Договору, ст. ст. 526, 530, п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України та повідомив про необхідність сплатити заборгованість із відшкодування плати за землею за період з грудня 2017 року по січень 2018 року та заборгованості по орендній платі за січень-лютий 2018 року (а. с. 25-32).

Листами № 005 від 05.03.2018 року та № 037 від 02.04.2018 року позивач повідомив відповідача про необхідність звільнити орендоване приміщення та повернути обєкт оренди орендодавцю у строк не пізніше 04.04.2018 року в порядку п. 10.3 Договору та сплатити наявну заборгованість по орендній платі (а. с. 58-59).

25.06.2018 року позивач направив лист № 21-1/3-104 особам у будівлі ПАТ «Промінвестбанк» за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, у якому повідомив про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 та вимагав в строк 15 календарних днів, з моменту отримання цього повідомлення, звільнити всі приміщення, що займають суборендарі та треті особи в приміщені банку (а. с. 72).

30.06.2018 року (після відкриття провадження у справі № 925/545/18) сторонами був підписаний акт приймання-передачі (повернення з оренди) нежитлової будівлі, що находиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, згідно з яким орендодавець прийняв з оренди в орендаря нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, загальною площею 1583,2 кв. м., яка є обєктом договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 із обладнаним майном, зазначеному в акті (а. с. 96).

Також, на спростування доводів відповідача щодо моменту припинення договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 позивач надав суду договір суборенди нежитлового приміщення № 1709/-17 від 01.09.2017 року, укладений відповідачем із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та докази сплати нею відповідачу орендну плату за суборенду приміщень включно по червень 2018 року, що підтверджує користування суборендарем спірним приміщенням по червень 2018 року, яке є обєктом договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 та факт розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 саме 30.06.2018 року (а. с. 150-161).

Згідно з розрахунками позивача станом на день розгляду справи заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 становить 407973 грн. 75 коп. основного боргу, 118793 грн. 09 коп. пені, 11535 грн. 05 коп. 3% річних, 36804 грн. 57 коп. інфляційних втрат, що разом становить 575106 грн. 46 коп.

На виконання вимог суду, позивачем було направлено відповідачу акти взаємозвірки розрахунку 3 % річних, пені та індексу інфляції, нарахованих на заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17 (180-181).

Відповідач заборгованість не погасив, підписані ним примірники актів звірки взаємних розрахунків між сторонами не повернув, 25.10.2018 року подав заперечення на зазначені акти взаємозвірки по договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17, у яких він не погоджується із зазначеною позивачем заборгованістю, оскільки вважає, що спірна заборгованість була погашена відповідачем в повному обсязі (а. с. 186-187).

Так, відповідач свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, орендну плату за оренду приміщення, своєчасно та в повному обсязі не сплатив, це стало підставою для звернення позивачем із даним позовом до суду.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди нежитлового приміщення від 19.06.2017 року № 19/06/17, укладеного сторонами, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із їх прав і обовязків за цим договором.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобовязань найму (оренди). Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про найм (оренду) - параграфом 1 глави 58 ЦК України, а також розділом VІ параграф 5 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України «Про оренду державного та комунального майна», норми якого з урахуванням предмета спору є спеціальними.

Згідно з нормами ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 2, 6, 7 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, зміна або припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно з ч.1 ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 759 ч. 1, 760 ч. 3, 762 ч. 1, 3, 5, 763 ч. 1, ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 10.3. Договору сторони погодили, що кожна із сторін має право розірвати цей Договір у односторонньому порядку, повідомивши про це іншу сторону за один місяць до дня розірвання Договору. При цьому, сторони підтверджують, що останнім днем строку оренди за цим Договором вважається тридцятий день з моменту направлення у відповідності до п. п. 10.7. цього Договору;

Відповідно до абз. 5 п. п. 10.7. кожна із сторін цим підтверджує, що повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії Договору, проводяться шляхом направлення письмових або електронних звернень, повідомлень, рахунків, на виконання п. п. 4.2. цього Договору, скановані копії документів, що оформлюються в процесі виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором, тощо. При цьому, повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони надіслані на адреси, зазначені в п. п. 11 цього Договору. Сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо такі повідомлення були направлені однією стороною іншій стороні з електронної адреси та на електронну адресу/адреси, зазначені в п. 11 Договору. Сторони підтверджують, що при отриманні письмового або електронного звернення, повідомлення, сторона одержувач такого звернення/повідомлення зобовязана направити відповідь іншій стороні у строк не більше трьох робочих днів.

Факт направлення позивачем 03.03.2018 року на електронну адресу відповідача письмового повідомлення про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 19.0.2017 року № 19/06/17 та те, що на тридцятий день з моменту направлення цього повідомлення зазначений договір вважається припиненим, сторонами не заперечується.

Крім того, сторони у п. п. 5.3.3., п.п. 6.1., 6.2. Договору погодили, що орендар зобовязаний у разі закінчення строку оренди повернути будівлю орендодавцю у визначений цим Договором строк. В останній день строку оренди орендар зобовязаний звільнити будівлю та передати орендодавцю будівлю за актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін. Будівля вважається фактично переданою орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі;

Відповідно до п.п. 8.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки.

Суд критично оцінює доводи представників відповідача щодо того, що повернення відповідачем обєкта оренди вважається дата, коли відповідачем було звільнено приміщення, оскільки у відповідності до зазначених вимог Договору, повернення майна орендарем орендодавцю відбулося за актом приймання-передачі (повернення з оренди) нежитлової будівлі, що находиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 52, 30.06.2018 року.

Також, відповідно до ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно із ст 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У п. п. 4.4. Договору сторони встановили, що орендар сплачує орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим Договором з моменту підписання акту приймання-передачі будівлі уповноваженими представниками сторін до моменту підписання акту приймання-передачі будівлі (повернення будівлі з оренди) уповноваженими представниками сторін згідно з п.п. 6.1. цього Договору.

Також суд зазначає, що правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року за реєстраційним номером 56786334, постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року за реєстраційним номером 72201283 та постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2015 року за реєстраційним номером 53146417, які відповідач просить врахувати при розгляді даної справи (клопотання за вх. № 29963/18, а.с. 176), прийняті у звязку з переглядом судових рішень у справах про стягнення орендної плати, у яких наявні інші фактичні обставини, що не відповідають обставинам даної справи.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спірна заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 19.0.2017 року № 19/06/17 у розмірі 407973 грн. 75 коп. основного боргу, яка була наявна на момент розгляду справи в суді, підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, відповідачем не спростована.

Крім того, у звязку з простроченням відповідачем спірного основного грошового зобовязання позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача 118793 грн. 09 коп. пені, 11535 грн. 05 коп. 3% річних, 36804 грн. 57 коп. інфляційних втрат.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст.217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 118793 грн. 09 коп. пені, 11535 грн. 05 коп. 3% річних, 36804 грн. 57 коп. інфляційних втрат, передбачені п. п. 4.2., 4.5., 8.2. Договору, відповідають приписам ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», нормам ст.ст. 230 ч. 1, 231 ч. 4, 6 ГК України, ст. 625 ч. 2 ЦК України. Проте, суд не погоджується із їх розрахунком, здійсненим позивачем, та провівши власний розрахунок приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 75464 грн. 39 коп. пені, 15831 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 6934 грн. коп. 3% річних.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків по орендній платі, прострочив їх оплату, порушив істотні умови договору, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Доводи відповідача і його представника, приведені ними в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - сплачений судовий збір у розмірі 8337 грн. 39 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», ідентифікаційний код юридичної особи 33133679, місцезнаходження: 20000, Черкаська область, м. Христинівка, вул. Калініна, буд. 37-А на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ідентифікаційний код юридичної особи 00039002, місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12 407973 грн. 73 коп. боргу, 75464 грн. 39 коп. пені, 15831 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 6934 грн. коп. 3% річних, 8337 грн. 39 коп. судових витрат.

У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 43328 грн. 70 коп. пені, 20972 грн. 99 коп. інфляційних втрат, 4600 грн. 80 коп.3% річних, 1762 грн. судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 26.11.2018 року.

Суддя В.М. Грачов