ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2018 р. cправа № 903/69/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за присутності представників:

ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2, адвокат (договір про надання правової допомоги №237 від 08.11.2018р., ордер серія ВЛ №000,029846)

ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 (дов. від 27.07.2018р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+", м.Луцьк

про забезпечення вимог кредиторів

по справі

за заявою ОСОБА_2, м.Луцьк

про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+", м.Луцьк

ВСТАНОВИВ: Ухвалою господарського суду Волинської області від 28.02.2018р. (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 01.03.2018р.) було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" (43000, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, офіс 408, ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 23 червня 2018 року, розпорядником майна ТОВ "ІНВЕСТ+" призначено арбітражного керуючого Гуріна Р.А.

Після оприлюднення відповідного оголошення до розпорядника майна та до суду у встановленому порядку із заявами про визнання грошових вимог до боржника звернулись наступні кредитори: Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Приватне підприємство "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ЮСТЕРРА".

Ухвалою суду від 06.11.2018р. розгляд справи в судовому засіданні було призначено на 26.11.2018р.

Ухвалою суду від 26.11.2018р. заяву ОСОБА_4 про визнання грошових вимог до боржника було задоволено, визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" на загальну суму 13 812 737,61 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 3524,00 грн. - вимоги першої черги; 13 809 213,61 грн. - як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають позачерговому погашенню.

20 листопада 2018 року відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Волинської області за вх. №01-90/9/18 було зареєстровано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" від 20.11.2018р. про забезпечення вимог кредиторів.

Згідно з табелем обліку використання робочого часу, суддя Войціховський В.А. перебував у відрядженні з 19.11.2018р. по 22.11.2018р.

Ухвалою суду від 23.11.2018р. заяву ТОВ "ІНВЕСТ+" від 20.11.2018р. про забезпечення вимог кредиторів було призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.11.2018р.

В судовому засіданні 26.11.2018р. судом за усним клопотанням представника ОСОБА_4 та для надання можливості кредитору ознайомитись із заявою ТОВ "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 11 год. 30 хв. 29.11.2018р.

Про день та час проведення наступного судового засідання представника ОСОБА_2, ОСОБА_4, Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було повідомлено під розписку безпосередньо в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 26.11.2018р. повідомлено ТОВ "ІНВЕСТ+", ОСОБА_6 та ПП "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ЮСТЕРРА" про оголошення в судовому засіданні перерви до 11 год. 30 хв. 29.11.2018р.

У визначений судом день та час в судове засідання з'явились представники кредиторів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, Приватне підприємство "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ЮСТЕРРА", ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" в засідання суду своїх представників не направили.

За наслідками розгляду в судовому засіданні клопотання ТОВ "Інвест+" судом засвідчено, що в обґрунтування заяви про забезпечення вимог кредиторів боржником здійснюються посилання на ті обставини, що 20 липня 2018 року було отримано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Батюк М. В. від 02.07.2018р. відповідно до котрої було поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/10218/15-ц виданого 19 жовтня 2016 року Шевченківським районним судом Львівської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі «Е (1-2). Загальною площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Боржником у даному виконавчому провадженні виступає ТОВ "Інвест +", стягувачем ОСОБА_4, ВП № 52752479.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016 року у справі №466/10218/15-ц, зокрема, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.10.2014 року, зареєстрованим у реєстрі під №903, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ "Інвест+", а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, в рахунок заборгованості за договором грошової позики від 23.10.2014 року, яка становить 13 809 213 грн. 61 коп., шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме - 11 200 000 грн..

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.09.2016 року №466/1218/15 рішення Шевченківського районного суду м. Львова №466/10218/15-ц від 29.06.2016 року змінено, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.10.2014 року, зареєстрованим у реєстрі під №903, укладеним між ОСОБА_4, та ТОВ "Інвест+", посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Шкльодою Я.А., а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Альтер Топ" за договором грошової позики, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ "Альтер Топ" 23.10.2014 року, яка становить 13 809 213 грн. 61 коп., з якої: 12 227 027 грн. 00 коп. - сума неповернутої позики; 1 373 375 грн. 83 коп. - пеня; 208 810 грн. 78 коп. - 3% річних, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме - 11 200 000 грн..

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено у задоволенні касаційної скарги у справі № 466/10218/15-ц, рішення апеляційного суду Львівської області від 26.09.2016 року залишено без змін.

Попри дію мораторію, введеного судовим рішенням 26 липня 2018 року ДП "СЕТАМ" проводяться електронні торги щодо реалізації належного ТОВ "ІНВЕСТ+" майна (нежитлові приміщення по АДРЕСА_1). В день торгів 26.07.2018р. державний виконавець зупинив вчинення виконавчих дій відповідною постановою та скерував останню до торгуючої організації. ДП "Сетам" торги не зупинило, вимогу виконавця не виконало.

В межах вказаного виконавчого провадження та на стадії реалізації майна ТОВ "ІНВЕСТ+" посадовими особами виконавчої служби та торгуючої організації було допущено ряд грубих неприпустимих порушень.

29 серпня 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено акт про реалізацію предмета іпотеки - нежитлових приміщень будівлі (Е-2) загальною площею 650, 60 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, що знаходиться у АДРЕСА_1. За результатами вказаного акту може бути видано Свідоцтво про право власності.

Наявність акту про реалізацію предмета іпотеки тягне за собою невідворотні правові наслідки, оскільки з ліквідаційної маси банкрута вибуває єдиний об'єкт нерухомості за ціною, яка не відповідає його ринковій ціні.

Така протиправна бездіяльність та незаконно винесений акт про реалізацію предмета іпотеки потягне для решти кредиторів невідворотні правові наслідки у вигляді неможливості розраховувати на задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок належного боржнику майна.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Отже, наслідком протиправних дій посадових осіб виконавчої служби має стати видача нотаріусом свідоцтва про реєстрацію права власності на предмет іпотеки; реєстрація права власності на предмет іпотеки.

Вчинення таких дій фактично призведе до неможливості захистити законні права та інтереси ТзОВ "Інвест+". В свою чергу в рамках справ про оскарження дій державного виконавця чинне законодавство не передбачає можливостей вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки розглядаються відповідні скарги.

Відтак, заявник просить суд заборонити нотаріусам видавати свідоцтво про реєстрацію права власності на предмет іпотеки нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), заг. площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, виданого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.Я. 29.08.2018 року та заборонити державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо зміни власника на зазначені приміщення.

Присутній в судовому засіданні представник ОСОБА_4 заяву про забезпечення вимог кредиторів заперечує та зазначає, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду, яка є підставою для зупинення виконавчого провадження. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків:

- перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника);

- перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж;

- у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку.

Тобто, зазначена стаття чітко встановлює самостійні випадки (винятки), коли не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" N91404-VIII в виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувана поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

У разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника не підлягає зупиненню виконавче провадження, що знаходяться на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), а також у разі перебування майна боржника на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Представник кредитора звертає увагу суду на ту обставину, що органами державної виконавчої служби здійснюється примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016р. на підставі якого було звернуто стягнення на предмет Іпотеки - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

В межах процедури виконавчого провадження органами ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області було надіслано до Львівської філії ДП "СЕТАМ" заявку щодо реалізації арештованого майна боржника шляхом проведення електронних торгів щодо нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,б кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно до положень Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016р., яким визначено правила проведення електронних торгів як способу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні, дата розміщення на веб-сайті організатора торгів інформаційного повідомлення про електронні торги є датою оприлюднення інформації про продаж майна боржника. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) - пункт 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016р.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення Акта про проведення електронних торгів можна зробити висновок, що стадія продажу майна розпочинається із оприлюднення інформації про продаж - розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги конкретного майна боржника на Веб-сайті ДП "СЕТАМ", включає в себе власне електронні торги (в т.ч. повторні (треті), оформлення документації про результати торгів, розміщення відомостей в системі та у відповідних електронних особистих кабінетах відділу ДВС і особистих кабінетах учасників торгів.

На момент порушення господарським судом Волинської області провадження про банкрутство боржника - ТОВ "ІНВЕСТ+" виконавче провадження №52752479 за заявою ОСОБА_4 перебувало на стадії продажу майна боржника після оприлюднення інформації про продаж в системі електронних торгів, тому в силу положень частини 3 статті 19 Закону про банкрутство на задоволення цієї вимог стягувача у зазначеному виконавчому провадженні не поширювалася дія мораторію, яка була запроваджена ухвалою господарського суду Волинської області 28 лютого 2018 року.

Як вбачається з даних ДП "Сетам" інформаційне повідомлення про електронні торги щодо нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1. (лот №186132) були опубліковані та внесені до інформаційної системи 1 грудня 2016 року, тобто до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІНВЕСТ+", а відтак на момент порушення щодо боржника справи про банкрутство, інформація про продаж його майна у виконавчому провадженні за лотом N186132, вже була оприлюднена на веб-сайті організатора електронних торгів - ДП "СЕТАМ", тому дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного зазначеною ухвалою суду, не поширювалася на реалізацію спірного лота у виконавчому провадженні №52752479.

При цьому представник заставного кредитора зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2018 року у справі № 466/5947/18, яка набрала законної сили, надана правова оцінка щодо непоширення встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторію на випадок реалізації нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 у м. Львові. З метою підтвердження факту не розповсюдження дії мораторію на задоволення вимог кредиторів на вищевказані спірні правовідносини, додає до матеріалів справи копію постанови Вищого господарського суду України від 11.04.2017р. по справі №924/881/16. в якій Вищий господарський суд України дійшов висновку, що дія мораторію не розповсюджується, зокрема, на випадки перебування виконавчого провадження та стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, а також перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Щодо твердження ТОВ "ІНВЕСТ+" про незаконність видачі акта про реалізацію майна, зазначив, що порядок реалізації іпотечного майна на електронних торгах визначається Законом України "Про іпотеку", зокрема статтею 47 та 49 цього Закону.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про іпотеку", протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

30 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до відділу примусового виконання рішень з заявою, вхідний номер №4898/021-25 про придбання предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Нормами Закону України "Про іпотеку" встановлено, шо єдиною законною підставою для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки - є порушення Закону України "Про іпотеку" на стадії реалізації майна, організатором прилюдних торгів.

Вважає, що підстав для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки у державного виконавця не було, а тому дії державного виконавця щодо видачі акта про реалізацію майна є законними.

Також зазначає, що на даний момент, немає жодного судового рішення, яким би було визнано незаконними рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Не є також підставою для визнання дій державного виконавця незаконними і наявність відкритого кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке розпочато на підставі заяви TOB "ІНВЕСТ+", оскільки, відомості та обставини, встановлені в ході досудового слідства, повинні бути підтверджені виключно судовим рішенням, винесеним в порядку Кримінального процесуального кодексу України з перевіркою і підтвердженням їх відповідності фактам та вимогам процесуального законодавства, однак такого рішення суду на даний час немає.

Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 650.60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 може виникнути у стягувана ОСОБА_4 лише з моменту проведення державної реєстрації, а не з моменту видачі акта про реалізацію предмета іпотеку. Незважаючи на видачу державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, майно з володіння ТОВ "Інвест+" не вибуло, а ТОВ "Інвест+" і надалі залишається власником нерухомого майна, крім того, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2018 року в межах справи №461/5618/18, уже накладено арешт на нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 та заборонено державним реєстраторам вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Просить суд з огляду на викладене в повному обсязі відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів.

Присутній в засіданні суду представник ініціюючого кредитора ОСОБА_2 своїми усними поясненнями з приводу заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів не заперечив.

Оцінюючи заяву сторони та її обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що виноситься ухвала.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями зазначеної постанови також визначено забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи, може застосовуватись на будь-якій стадії процесу. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

Постановляючи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006р. №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (частина 2 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (частина 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Таким чином, статтею 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено загальну норму про мораторій на задоволення вимог кредиторів, однак інші положення статті 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачають винятки із загального правила дії мораторію.

Відтак, стаття 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко встановлює самостійні випадки (винятки), коли не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Отже, у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника не підлягає зупиненню виконавче провадження, що знаходяться на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), а також у разі перебування майна боржника на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Вищевикладена правова позиція знайшла своє відображення також у постанові Вищого господарського суду України від 11.04.2017р. у справі №924/881/16, котрою, зокрема, визначено, що дія мораторію не розповсюджується, зокрема, на випадки перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), а також - перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Судом встановлено, що органами державної виконавчої служби здійснюється примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016 року, на підставі якого було звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення будівлі «Е» (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

В межах процедури виконавчого провадження органами ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області було надіслано до Львівської філії ДП "СЕТАМ" заявку щодо реалізації арештованого майна боржника шляхом проведення електронних торгів щодо нежитлових приміщень будівлі «Е» (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно до положень Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, яким визначено правила проведення електронних торгів як способу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні, дата розміщення на веб-сайті організатора торгів інформаційного повідомлення про електронні торги є датою оприлюднення інформації про продаж майна боржника.

Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) - пункт 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

Організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця (пункт 2 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів можна зробити висновок, що стадія продажу майна розпочинається із оприлюднення інформації про продаж - розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги конкретного майна боржника на Веб-сайті ДП "СЕТАМ", включає в себе власне електронні торги (в т.ч. повторні (треті)), оформлення документації про результати торгів, розміщення відомостей в системі та у відповідних електронних особистих кабінетах відділу ДВС і особистих кабінетах учасників торгів.

Як вбачається з даних ДП "Сетам", інформаційне повідомлення про електронні торги щодо нежитлових приміщень будівлі «Е» (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (лот №186132) були опубліковані та внесені до інформаційної системи 01 грудня 2016 року.

З огляду на вищенаведені норми закону та з врахуванням того, що на момент відкриття господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІНВЕСТ+" виконавче провадження №52752479 за заявою ОСОБА_4 перебувало на стадії продажу майна боржника після оприлюднення інформації про продаж в системі електронних торгів, суд приходить до висновку, що в силу положень частини 3 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на задоволення цієї вимоги стягувача у зазначеному виконавчому провадженні не поширюється дія мораторію, яка була запроваджена ухвалою господарського суду Волинської області 28 лютого 2018 року.

При цьому судом також встановлено, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває справа №461/5618/18 за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівської філії державного підприємства "Сетам", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальність "Інвест+", ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправною бездіяльність та визнання недійсними результатів електронних торгів.

В межах вказаної справи, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2018 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нежитлові приміщення будівлі «Е»(1-2) площею 650, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 та заборонено державним реєстраторам вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна нежитлових приміщень будівлі «Е»(1-2), заг. площею 650, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

З огляду на те, що дія заходів забезпечення позову, які вжито у справі №461/5618/18 ухвалою суду від 02 серпня 2018р. не припинилась та діє на даний час, у суду відсутні достатні законні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів може призвести до вибуття майна з ліквідаційної маси банкрута ТОВ "ІНВЕСТ+".

Також судом засвідчується, що факт звернення ТОВ "ІНВЕСТ+" до суду із скаргами на дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області не може бути окремою та самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів в процедурі банкрутства. Звернення ТОВ "ІНВЕСТ+" до суду із скаргою на дії органів державної виконавчої служби вказує на тещо між ТОВ "ІНВЕСТ+" , органами державної виконавчої служби, ДП "Сетам" існує спір щодо правомірності чи неправомірності дій органів виконавчої служби, які були спрямовані на реалізацію нерухомого майна боржника в межах виконавчого провадження, у тому числі шляхом його продажу на електронних торгах.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ГПК України, вказані обставини не підлягають з'ясуванню та встановленню в межах розгляду судом заяви про забезпечення вимог кредиторів, оскільки забезпечення вимог кредиторів та оскарження дій органів ДВС є окремими судовими процедурами і процедура оскарження дій державного виконавця не може наводитися як обґрунтування для прийняття господарським судом Волинської області ухвали про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів.

Не є підставою, на думку суду, для забезпечення вимог кредиторів також і наявність відкритого кримінального провадження №0001996 від 03.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке розпочато на підставі заяви ТОВ "ІНВЕСТ+", оскільки відомості та обставини, встановлені в ході досудового слідства, повинні бути підтверджені вироком суду, який набрав законної сили, якого на даний час немає.

Відповідно до ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 12, 136, 137, 140, 234, 235, 255, 256 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" від 20.11.2018р. про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала про відмову у забезпеченні позову підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 30.11.2018р.

Суддя В. А. Войціховський