ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 Справа №914/1537/18

За позовом: Приватного підприємства "Будформат", м. Городок, Львівська область,

до відповідача: Департаменту містобудування Львівської міської ради, м. Львів,

про стягнення заборгованості у розмірі 345 812, 80 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Масюк М. В. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Розглядається справа за позовом Приватного підприємства "Будформат" до Департаменту містобудування Львівської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 345 812, 80 грн.

Ухвалою суду від 17.08.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Внаслідок усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 28.08.2018 було відкрито провадження у справі № 914/1537/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.09.2018.

Представник позивача у судове засідання 17.09.2018 з'явився. Представник відповідача в судове засідання 17.09.2018 не з'явився, незважаючи на те, що був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 17.09.2018 підготовче засідання відкладено на 01.10.2018.

Представники сторін у судове засідання 01.10.2018 не з'явилися. Ухвалою суду від 01.10.2018 підготовче засідання відкладено на 10.10.2018.

У судове засідання 10.10.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача повторно не з'явився. Ухвалою від 10.10.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 05.11.2018.

Представник позивача у судове засідання 05.11.2018 з'явився, через канцелярію суду подав пояснення у справі. Представник відповідача в судове засідання 05.11.2018 не з'явився. Ухвалою суду від 05.11.2018 розгляд справи по суті відкладено на 19.11.2018.

Представник позивача у судове засідання 19.11.2018 з'явився, позовні вимоги підтримав. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи. Вимоги ухвал суду не виконав, відзиву на позов не подав.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з'ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 19.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позиція позивача.

Приватне підприємство "Будформат" (надалі - позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради (надалі - відповідач) про стягнення 345 812, 80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.03.2017 між сторонами у справі, було укладено договір № 06/17 (надалі - договір), за умовами якого відповідач (замовник) доручає, а позивач (підрядник) забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з капітального ремонту парку - пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Залізна Вода» у м. Львові, а замовник зобов'язаний прийняти і оплатити такі роботи.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, ним було виконано роботи у травні - серпні 2017 року, за результатами чого було складено акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2017 року на суму 238 505, 41 грн. Позивач звертає увагу на те, що вищевказані акт та довідка були погоджені представником відповідача - інженером технічного нагляду ОСОБА_1

19.12.2017 через центр надання адміністративних послуг м. Львова позивач подав супровідного листа на ім'я директора Департаменту містобудування ЛМР разом з долученими документами в підтвердження факту виконання робіт, зокрема акт приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, для їх підписання замовником, однак відповіді від відповідача не отримав. Крім того, позивач звертався до відповідача з листами від 17.01.2018 та від 13.02.2018 з вимогами про підписання документів, що підтверджують факт виконання робіт за договором від 27.03.2017 № 06/17 та про оплату вартості виконаних позивачем робіт, однак відповідачем відповіді на вказані листи надано не було.

24.04.2018 позивач через центр надання адміністративних послуг м. Львова подав претензію до відповідача від 19.04.2018 № 1, згідно якої просив оплатити заборгованість по договору від 27.03.2017 № 06/17 за виконані підрядником будівельні роботи в розмірі 238 505, 41 грн.

Позивач зазначає, що станом на дату подання до суду позовної заяви, будь-якої відповіді від відповідача на направлені йому листи та претензію позивач не отримав, акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року відповідач не підписав, а також не висловив жодних заперечень стосовно обсягу, вартості чи якості виконаних робіт відображених у акті приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2017 року, за виконані позивачем роботи відповідач не оплатив. Зазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з вимогами про стягнення з відповідача 238 505, 41 грн основної заборгованості, 48 655, 10 грн неустойки, 4 175, 00 грн неустойки, 10 494, 24 грн інфляційних втрат, 3 999, 05 грн 3 % річних та 39 984, 00 грн збитків.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи заперечень на позов до суду не подав, доказів сплати заборгованості не представив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Як встановлено судом, 27.03.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 06/17, за умовами якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивач) забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з капітального ремонту парку - пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Залізна Вода» у м. Львові, а замовник зобов'язаний прийняти і оплатити такі роботи.

У п. 2 договору сторонами визначено: характер робіт - капітальний ремонт; об'єкт будівництва - парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Залізна Вода»; адреса розташування об'єкта - м. Львів, територія парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Залізна Вода». Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією, яка є невід'ємною частиною договору (п. 3 договору).

Відповідно до п. 9 договору, договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису, що є невід'ємною частиною договору, є твердою і складає 651 020,89 грн з ПДВ.

У період березня-квітня 2017 року позивачем було виконано роботи згідно договору на суму 384 904, 32 грн та складено акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за квітень 2017 року на вказану суму, які були підписані уповноваженим представником відповідача. Вказані роботи на суму 384 904, 32 грн були оплачені відповідачем, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача за 21.04.2017 (копія виписки міститься в матеріалах справи).

На виконання договірних зобов'язань у травні - серпні 2017 року позивачем було виконано роботи на суму 238 505, 41 грн, за результатами чого ним було складено акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2017 року.

Згідно умов п. 43 договору, розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із урахуванням положень Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (далі - Загальні умови) на підставі:

- рахунка на оплату фактично наданих послуг (далі - рахунок);

- акту здачі-приймання виконаних робіт.

За умовами п. 44 договору, підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику до 25 числа кожного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2017 через центр надання адміністративних послуг м. Львова позивач подав супровідного листа на ім'я директора Департаменту містобудування ЛМР разом з долученими документами в підтвердження факту виконання робіт, зокрема, акт приймання виконаних будівельних робіт, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та рахунок-фактуру № 41 на оплату виконаних робіт, для їх підписання замовником. Також, листами від 17.01.2018 та від 13.02.2018 позивач звертався до відповідача з вимогою про підписання документів що підтверджують факт виконання робіт за договором від 27.03.2017 № 06/17 та про оплату вартості виконаних позивачем робіт.

Позивач 24.04.2018 через центр надання адміністративних послуг м. Львова подав претензію до відповідача від 19.04.2018 № 1, згідно якої просив оплатити заборгованість в розмірі 238 505, 41 грн по договору від 27.03.2017 № 06/17 за виконані підрядником будівельні роботи. Доказом подання претензії та вищезгаданих листів позивача до центру надання адміністративних послуг є штампи центру проставленні на кожному з зазначених документів.

Відповідно до п. 29 Загальних умов, замовник зобов'язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи (п. 99 Загальних умов).

Згідно п. 44 договору, замовник зобов'язаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом п'яти днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом семи банківських днів з дня підписання документів замовником.

Відповідач на вказані вище листи та претензію відповіді не надав, наданих позивачем документів, що підтверджують виконання робіт не підписав та за виконані позивачем роботи не оплатив. Доказів в спростування наведених обставин відповідач суду не представив.

Згідно п. 29 Загальних умов, замовник зобов'язаний забезпечити здійснення технічного нагляду протягом усього періоду будівництва об'єкта в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 37 договору, контроль замовника за якістю робіт, матеріалів, устаткування буде здійснюватися згідно з нормативними вимогами та положеннями Загальних умов:

- з метою контролю за відповідністю робіт та матеріальних ресурсів установленим вимогам замовник забезпечує здійснення технічного нагляду за будівництвом у порядку, встановленому законодавством (п. 77 Загальних умов).

- з метою контролю за відповідністю будівельно-монтажних робіт проектній документації замовник забезпечує здійснення авторського нагляду протягом усього періоду будівництва шляхом укладення договору з відповідальним розробником проектної документації (генеральним проектувальником), у порядку, встановленому законом (п. 78 Загальних умов).

Згідно п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903, технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта. Пунктом 5 Порядку передбачено, що особи, які здійснюють технічний нагляд проводять перевірку, зокрема, відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів.

Позивач у позовній заяві звертає увагу на той факт, що акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми КБ-2в за грудень 2017 року був погоджений представником відповідача - інженером технічного нагляду ОСОБА_1, про що свідчить його підпис та печатка проставлені на вказаному акті.

У відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до п. 29 Загальних умов, замовник зобов'язаний негайно повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі. Згідно п. 100 Загальних умов, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

В матеріалах справи відсутні документи, письмові зауваження (листи), скарги відповідача з приводу виконаних позивачем робіт, відображених у акті приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2017 року. Також, суду не представлено доказів мотивованої відмови відповідача від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2017 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що непідписання акту прийому-передачі виконаних робіт відповідачем, за відсутності письмових претензій зі сторони відповідача щодо якості та кількості виконаних робіт за договором, не звільняє відповідача від покладених на нього обов'язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.08.2018 у справі № 911/662/17).

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи все вищенаведене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та за відсутності їх спростування зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за виконані позивачем роботи по договору від 27.03.2017 № 06/17 за період з травня по серпень 2017 року на суму 238 505, 41 грн, розмір якої підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2017 року.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 29 Загальних умов, замовник зобов'язаний сплатити неустойку, відшкодувати збитки та моральну шкоду в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов'язань за договором підряду, якщо він не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Відповідно до погоджених сторонами у п. 56 договору умов, замовник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов'язань і у таких сумах:

- за затримку прийняття виконаних робіт без відповідного обґрунтування неустойку в розмірі 0, 1 % вартості цих робіт за кожний день затримки;

- за порушення грошових зобов'язань (несвоєчасну оплату виконаних робіт, перерахунок авансів, інших платежів) неустойку в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми із урахуванням офіційного індексу інфляції за весь час прострочення (або - неустойку у розмірі відсоткової ставки Національного банку України від простроченої суми за весь час прострочення).

Крім сплати штрафних санкцій замовник компенсує підряднику збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором.

На підставі наведених умов договору позивач нарахував за період з 25.12.2017 по 17.07.2018 та заявив до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 0, 1 % від вартості робіт за кожен день затримки прийняття виконаних робіт на суму 48 655, 10 грн та неустойку в розмірі 3 % річних від простроченої суми із урахуванням індексу інфляції на суму 4 175, 00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної Постанови).

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення з відповідача 10 494, 24 - інфляційних втрат та 3 999, 05 грн - 3 % річних, нараховані за період з 25.12.2017 по 17.07.2018.

Дослідивши розрахунок позивача наведений в позовній заяві суд встановив, що нарахування неустойок, 3 % річних та інфляційних втрат здійснено неправильно, оскільки позивач визначивши період нарахування з 25.12.2017 по 17.07.2018 не врахував, що згідно умов п. 44 договору, замовник був зобов'язаний підписати подані підрядником документи що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом п'яти днів з дня їх одержання та здійснити оплату виконаних робіт протягом семи банківських днів з дня підписання документів. Оскільки документи, що підтверджують виконання робіт, позивачем були надані відповідачу для підписання через центр надання адміністративних послуг м. Львова 19.12.2017 то з врахуванням п'яти днів на їх підписання та семи банківських днів на оплату виконаних робіт, прострочення оплати в даному випадку виникло лише з 05.01.2018.

Таким чином, здійснивши перерахунок неустойок, 3 % річних та інфляційних втрат з 05.01.2018 суд встановив, що обґрунтованими є неустойка в розмірі 0, 1 % від вартості робіт за кожен день затримки прийняття виконаних робіт на суму 46 031, 54 грн, неустойка за неоплату вартості виконаних робіт в розмірі 3 % річних від простроченої суми із урахуванням індексу інфляції на суму 3 647, 77 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 418, 80 грн, 3 % річних в розмірі 3 783, 41 грн, які підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.

При цьому, стягнення двох видів неустойок: в розмірі 0, 1 % від вартості робіт за кожен день затримки прийняття виконаних робіт та за неоплату вартості виконаних робіт в розмірі 3 % річних від простроченої суми із урахуванням індексу інфляції не суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України, яка передбачає що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки йдеться про відповідальність відповідача за два різні порушення умов договору.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 39 984, 00 грн збитків, які були понесені ним у зв'язку із простроченням відповідачем оплати заборгованості. Позивач зазначає, що для належного виконання будівельних робіт по договору від 27.03.2017 № 06/17 та оплати витрат пов'язаних з їх виконанням, 20.03.2017 між позивачем та ТзОВ «Галицька фінансова компанія» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03/17/КЛ, за умовами якого позивачу було надано кредит у розмірі 200 000, 00 грн, зі строком його повернення до 20.03.2018. Як зазначає позивач, понесені ним збитки пов'язані із оплатою відсотків за користування кредитними коштами, які позивач не зміг повернути у зв'язку із простроченням відповідачем оплати заборгованості по договору від 27.03.2017 № 06/17.

У відповідності до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди не настає.

Суд звертає увагу, що договір про надання фінансового кредиту № 03/17/КЛ було укладено 20.03.2017, а договір № 06/17, за умовами якого відповідач зобов'язувався сплатити кошти за виконані позивачем роботи, було укладено лише 27.03.2017. Пов'язаності між вказаними правочинами з огляду на долучені позивачем документи суд не вбачає. Позивачем жодним чином не доведено що договір про надання фінансового кредиту від 20.03.2017 № 03/17/КЛ був укладений позивачем з метою забезпечення виконання будівельних робіт по договору від 27.03.2017 № 06/17, відтак позивачем не доведено наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, яка полягає в простроченні оплати заборгованості, та понесеними позивачем збитками пов'язаними із оплатою відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 39 984, 00 грн збитків, у зв'язку з чим дійшов висновку в цій частині позову відмовити.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак відповідач явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору від 27.03.2017 № 06/17 на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року на загальну суму 238 505, 41 грн та нарахованих на суму боргу неустойки (0, 1 % від вартості робіт за кожен день затримки прийняття виконаних робіт) в розмірі 46 031, 54 грн, неустойки (3 % річних від простроченої суми із урахуванням індексу інфляції) в розмірі 3 647, 77 грн, інфляційних втрат на суму 10 418, 80 грн та 3 % річних на суму 3 783, 41 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76-78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту містобудування Львівської міської ради (м. Львів, пл. Ринок, 1; ) на користь Приватного підприємства "Будформат" (Львівська область, м. Городок, вул. Івасюка, буд. 15; ) суму в розмірі 306 922, 73 грн, з яких:

- 238 505, 41 грн заборгованості;

- 46 031, 54 грн неустойки (0, 1 % від вартості робіт за кожен день затримки прийняття виконаних робіт);

- 3 647, 77 грн неустойки (3 % річних від простроченої суми із урахуванням індексу інфляції);

- 10 418, 80 грн інфляційних втрат;

- 3 783, 41 грн 3 % річних;

- 4 535, 80 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 26.11.2018.

Суддя Манюк П.Т.