ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3471/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 329 654 грн. 40 коп. за договором будівельного підряду від 16.11.2017 № ПР/Е-171327НЮ, в редакції додаткової угоди від 13.12.2017

Представники:

від позивача: Величко Д.В., дов. №2009-1 від 20.09.2018, адвокат;

від відповідача: Кравець Є.А., дов. №2117 від29.10.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 20.07.2018 № 2007/18-01, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" заборгованість з оплати вартості виконаних робіт за договором будівельного підряду від 16.11.2017 № ПР/Е-171327НЮ в сумі 329 654 грн. 40 коп.

Одночасно з позовною заявою до господарського суду позивачем надано клопотання про зобов'язання відповідача надати відповідні докази вчинення певних дій, а саме: надати докази відмови від прийняття виконаних ТОВ "Венчурс Груп", як підрядником робіт на суму 329 654 грн. 40 коп. шляхом не підписання відповідних актів прийняття-передання виконаних робіт, отриманих поштою 05.03.2018, у вигляді обґрунтованих зауважень до виконаних робіт з конкретним переліком недоліків з доказами їх отримання/ознайомлення ТОВ "Венчурс Груп" та/або акту недоліків виконаних роботи, підписаного з боку ТОВ "Венчурс Груп" або докази ухилення від такого підписання. Також надане клопотання про витребування доказів у відповідача: відомостей про включення до власного податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 54 942 грн. 40 коп. за податковою накладною від 01.02.2018 №11, виписаною позивачем за результатом виконання робіт на суму 329 654 грн. 40 коп. з ПДВ (у вигляді додатку №5 до декларації з ПДВ за відповідний звітний період, власне письмове підтвердження).

Ухвалою господарського суду від 23.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 24.09.2018.

21.09.2018 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що згідно із п. 5.12 спірного договору роботи вважаються завершеними після виконання підрядником всього обсягу робіт, передбаченого умовами договору, підписання акту КБ-2в та довідки КБ-з, а також введення об'єкту (тобто ВРУ-154 кВ ПС Ульянівка) в експлуатацію. Однак, позивачем до позовної заяви не долучено жодного належного та допустимого доказу введення об'єкта в експлуатацію. Стверджує, що сам по собі факт складення акту КБ-2в та довідки КБ-3 жодним чином не може свідчити про належне виконання робіт з боку позивача за договором.

Представник позивача в засіданні 24.09.2018 заявив, що, з урахуванням визнання відповідачем факту виконаних позивачем робіт, відсутня необхідність розгляду поданих із позовною заявою клопотань про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду від 24.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву до 30.10.2018.

19.10.2018 на адресу господарського суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій зазначив, що зі змісту п.п. 5.12., 6.4., 17.1. договору та характеру робіт (технічне переоснащення інженерних (електротехнічних) споруд та мереж замовника) вбачається, що під введенням об'єкта в експлуатацію малося на увазі передання підрядником замовнику результату робіт, готового до експлуатації під навантаженням та напругою, що визначені відповідною документацію для такого роду електротехнічного обладнання та устаткування. При цьому таке «введення в експлуатацію», що прямо випливає із змісту п. 17.1. договору, здійснюється самим фактом підписання сторонами актів КБ-2в та КБ-3 і не потребує будь-якого окремого оформлення чи дій з боку сторін або сторони договору відповідно. Крім того, вказує, що якщо мати на увазі під «введенням об'єкта в експлуатацію» окремий, відокремлений від передання результату робіт, процес щодо постановки на бухгалтерський облік вказаного результату робіт, тобто врахування замовником результату робіт у його господарській діяльності, то цей процес є виключно внутрішньою справою замовника, не належить до обов'язків підрядника та/або не становить його компетенцію. Звертає увагу суду, що представник відповідача під час судового засідання 24.09.2018 визнав обставину врахування результату спірних робіт за вказаним договором у внутрішньому бухгалтерському й податковому обліку відповідача та формування на цій підставі податкового кредиту з ПДВ, що підтверджує факт обліку цих робіт, їх прийняття та «введення об'єкту в експлуатацію» самим замовником. Зі змісту п. 3.1 договору чітко вбачається виникнення обов'язку з боку замовника щодо оплати вартості робіт саме з моменту підписання вказаних актів за формою КБ-2в та КБ-3, а не з моменту введення об'єкту в експлуатацію.

29.10.2018 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач повторно виклав свої заперечення проти заявлених позовних вимог, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та здійснено перехід до судового розгляду справи по суті; у судовому засіданні оголошено перерву до 22.11.2018.

У судовому засіданні 22.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 22.11.2018 представник позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України заявив про надання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2017 згідно з повідомленням про намір укласти договір за процедурою закупівлі відкритих торгів № ЦБД UA-2017-09-20-001450-а між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" (підрядник) укладено договір № ПР/Е-171327НЮ (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними трудовими та матеріально-технічними ресурсами виконати електромонтажні роботи по технічному переоснащенню ВРУ-154 кВ ПС Ульянівка, передбачені проектною документацією на об'єкт будівництва, та здати замовнику в установлений даним договором строк закінчені роботи. Замовник зобов'язується прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх (п. 1.1 договору).

Згідно із п. п. 1.2, 1.3 об'єкт будівництва: «Технічне переоснащення ВРУ-154 кВ, ВРУ-35 кВ, ЗРУ-10 кВ ПС Ульянівка», розташований за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Василівка, вул. Гаркуші, 8а, тягова підстанція Ульянівка.

За умовами п. 2.1 договору вартість робіт визначається договірною ціною, яка є невід'ємною частиною цього договору (Додаток № 1) та складається на підставі кошторисного розрахунку підрядника, який погоджується замовником, та становить 6 933 960,00 грн., в тому числі 20% ПДВ - 1 155 660,00 грн.

13.12.2017 сторонами укладено додаткову угоду № ПР/Е-171327/НЮд-1, якою внесено зміни до п. 2.1 договору та викладено його у наступній редакції: «Вартість робіт визначається договірною ціною, яка є невід'ємною частиною цього договору (Додаток № 3) та складається на підставі кошторисного розрахунку підрядника, який погоджується замовником, та становить 4 655 378,40 грн., в тому числі 20% ПДВ - 775 896,40 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника в розмірі 100% вартості робіт протягом 30 банківських днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (за формою № КБ-3), які підписані сторонами та засвідчені печатками і одержання замовником наданого від підрядника рахунку-фактури відповідно до діючого законодавства.

У випадку ненадання підрядником рахунку-фактури термін оплати вартості робіт, визначених у даному договорі, відраховується з моменту отримання замовником рахунку-фактури (п. 3.2 договору).

За умовами п. 4.2 договору підрядник зобов'язується завершити виконання робіт не пізніше - 15.12.2017 з правом дострокового виконання.

Передача закінчених підрядником робіт по мірі їх виконання та приймання їх замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3) (п. 5.1 договору).

За умовами п. 5.2 договору підрядник по факту виконаних робіт надає замовнику наступні документи:

- акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в в 2-х примірниках);

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3 в 2-х примірниках);

- завірені копії рахунків та накладних на закупівлю матеріально-технічних ресурсів, що використані для цілей виконання предмету цього договору на письмову вимогу замовника;

- акт приймання-передачі матеріалів та обладнання, демонтованих підрядним способом (якщо таке відбувалось).

У разі виявлення в процесі приймання-передачі виконаних робіт суттєвих недоробок та недоліків, що виникли з вини підрядника, замовник не підписує акт виконаних робіт за затримує оплату робіт, виконаних з порушенням до усунення підрядником виявлених недоліків у терміни, встановлені замовником. Підрядник зобов'язаний усунути їх та повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт (п. 5.6 договору).

У разі мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами складається акт з переліком недоліків та термінами їх усунення (п. 5.7 договору).

Згідно із п. 5.12 договору роботи вважаються завершеними після виконання підрядником всього обсягу робіт, передбаченого умовами договору, проектною документацією, введення об'єкту експлуатацію та підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3). Право власності на результат робіт переходить до замовника з моменту підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3).

У п. 20.1 договору визначено, що договір набуває законної сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного виконання.

Як зазначає позивач, відповідно до проектно-кошторисної документації «Технічне переоснащення ВРУ-154 кВ, ВРУ-35 кВ, ЗРУ-10 кВ ПС Ульянівка» (п. 1.2. договору), для повного завершення робіт, передбачених вказаною проектно-кошторисною документацією, та в межах узгодженої договірної (кошторисної) ціни з боку підрядника у лютому 2018 були виконанні роботи, що є технологічно невід'ємними та необхідними для належного завершення робіт в рамках договору й повноцінного функціонування ПС Ульянівка як такої, на загальну суму 329 654 грн. 40 коп. з ПДВ, а саме (детальний перелік та характер робіт зазначений у відповідних актах та розрахунках, направлених на адресу замовника):

- прокладання та підключення кабелів;

- встановлення алюмінієвих шин;

- підключення проводів і жил електричних кабелів до відповідних приладів і засобів;

- пусконалагоджувальні роботи раніше встановленого обладнання: трансформаторів струму, роз'єднувачів, вимикачів повітряних і елегазових, пристроїв підігріву вимикачів, елементів програмно-логічного керування й іншого обладнання;

- необхідні випробування та вимірювання.

На виконання умов п. п. 5.1, 5.2 договору позивач направив на адресу відповідача цінний лист з рахунком, актами та кошторисною документацією на вказані вище роботи, що був отриманий останнім 05.03.2018, про що свідчить підпис представника відповідача у поштовому повідомленні № 444 (а.с. 44-80)

Позивач стверджує, що не отримавши від замовника ні відмови від прийняття вказаних робіт, ні заперечень (переліку недоліків та/або невідповідності проектно-кошторисній документації), він 08.05.2018 звернувся до відповідача з листом № 0805/09-П1 щодо необхідності виконання та прийняття цих робіт та повідомив про неможливість належного функціонування об'єкту технічного переоснащення (ПС Ульянівка) без їх здійснення як технологічно невід'ємно пов'язаних з самим об'єктом переоснащення (а.с. 84, 85).

В порядку досудового врегулювання спору 11.05.2018 позивач звернувся до відповідача із претензією № 1 від 11.05.2018 (вих. № 1105/09-01П), в якій на підставі рахунку від 01.02.2018 № 11 вимагав здійснити оплату вартості виконаних робіт у сумі 329 654 грн. 40 коп. (а.с. 86-88).

Як зазначає позивач, відповідач на звернення позивача не відповів, акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3) не підписав, вартість виконаних підрядником робіт не оплатив, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи рахунок на оплату від 01.02.2018 № 11, а також акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою № КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою № КБ-3) тощо відповідач отримав 05.03.2018.

Господарський суд зазначає, що доказів приймання відповідачем виконаних робіт та підписання спірних актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість робіт сторонами до суду не надано. Також докази надання відповідачем позивачу мотивованої відмови від приймання виконаних робіт чи доказів складання двостороннього акту з переліком недоліків та необхідних доробок в матеріалах справи відсутні.

Частинами 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України унормовано, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні роботи прийнято відповідачем 05.03.2018, у зв'язку із чим за умовами п.п. 3.1, .3.2 договору строк оплати цих робіт є таким, що настав.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати виконаних позивачем будівельних робіт, чим порушив умови укладеної із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 329 654 грн. 40 коп. основного боргу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Так, суд критично оцінює твердження відповідача, що роботи вважаються завершеними, а отже й підлягають оплаті, після введення об'єкту в експлуатацію, а докази такого введення матеріали справи не містять, оскільки в контексті умов п.п. 5.12., 6.4., 17.1. договору та з урахуванням характеру робіт, введенням об'єкта в експлуатацію вважається передання підрядником замовнику результату робіт, готового до експлуатації під навантаженням та напругою, що визначені відповідною документацію для такого роду електротехнічного обладнання та устаткування. При цьому таке введення в експлуатацію, що прямо випливає із змісту п. 17.1. договору, здійснюється самим фактом підписання сторонами актів КБ-2в та КБ-3 і не потребує будь-якого окремого оформлення чи дій з боку підрядника чи замовника. До того ж, умовами п.п. 3.1, 3.2 договору передбачене виникнення обов'язку у замовника оплатити вартість робіт з моменту підписання актів за формою КБ-2в та отримання рахунку на оплату, а не з моменту введення об'єкту в експлуатацію.

Крім того, судом враховано, що основний етап робіт за спірним договором виконаний позивачем та прийнятий відповідачем 29.12.2017 (а.с. 32-35), а також оплачений замовником у повному обсязі (а.с. 36), що спростовує вищенаведені доводи відповідача.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Також у судовому засіданні 22.11.2018 позивач надав детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 14.09.2018 № 14/09-02, укладений між ТОВ «Венчурс Груп» та адвокатським об'єднанням «Когнітор», акти приймання - передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 28.09.2018 № 001, від 01.11.2018 № 002; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.04.2015 серія КС № 5332/10, а також платіжні доручення № 1221 від 26.10.2018, № 218 від 01.11.2018 про оплату АО «Когнітор» грошових коштів у загальному розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Згідно із ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI показник установлено на рівні 40% прожиткового мінімуму.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка тощо.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, з огляду на необхідність, розумність та справедливість відповідних судових витрат для даної справи.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурс Груп" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, ) 329 654 грн. 40 коп. (триста двадцять дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят чотири грн. 40 коп.) основного боргу, 4 944 грн. 82 коп. (чотири тисячі дев'ятсот сорок чотири грн. 82 коп.) витрат по сплаті судового збору, 4 000 грн. 00 коп. (чотири тисячі грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 03.12.2018