ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа №914/1131/18

Західний апеляційний господарський суд в складі:

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.І. Матущак

- Г.Г. Якімець

секретаря судового засідання: М. Кришталь

Розглянувши апеляційну скаргу Лановецької міської ради Тернопільської області

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.08.2018

у справі № 914/1131/18

за позовом: Лановецької міської ради Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Радехівський цукровий завод"

про: відшкодування збитків в розмірі 1 840 066,84 грн.

З участю представників :

від позивача - Іщук К.В. - представник (довіреність №б/н від 02.01.2018)

від відповідача - Сміхура В.Р. - представник (довіреність №1 від 12.06.2018)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.08.2018, суддя Березяк Н.Є., в задоволенні позову було відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодився позивач - Лановецька міська рада Тернопільської області і оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно було застосовано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц

ТзОВ „Радехівський цукровий завод" подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

19.11.2018 року ТзОВ „Радехівський цукровий завод" подало пояснення в яких також просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 22.08.2018 у справі №914/1131/18 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду Львівської області надійшов позов Лановецької міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» про відшкодування збитків в розмірі 1840066,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач придбавши цілий ряд об'єктів нерухомого майна за адресою: Тернопільська обл., м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35, розташованих на земельній ділянці загальною площею 45,5948 га, кадастровий номер :02:001:0568 (підстава договір купівлі-продажу №1647 від 29.12.2016), не здійснив належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою. Як стверджує позивач, ігноруючи листи від 13.02.2017 №125/03011 та від 12.04.2017 №386/03-11 про необхідність укладення договору оренди землі на вказану земельну ділянку, відповідач так і не уклав такого договору, що призвело до заподіяння збитків місцевому бюджету у вигляді недоотриманих коштів. З огляду на викладене, позивачем було нараховано відповідачу 1840066,84 грн. збитків за користування земельною ділянкою загальною площею 45,5948 га без правовстановлюючих документів за період з 29.12.2016 по 03.10.2017.

Судами обох інстанцій встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2016 відповідач придбав нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці, розташованій за адресою: Тернопільська обл., м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35, яке розміщене на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0259, загальною площею 46,9793 га. Як стверджує відповідач, при укладенні договору купівлі-продажу від 29.12.2016 відповідач зазначив дані, що відображені в довідці №1091 від 22.12.2016, якою позивач підтвердив, що об'єкти нерухомого майна, які розташовані за вказаною вище адресою належать на праві власності ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0259, загальною площею 46,9793 га. Дана земельна ділянка знаходиться в комунальній власності Лановецької міської ради та знаходиться в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод» на підставі договору оренди. Відтак, дані відомості було внесено у договір купівлі-продажу (абз. 16 п. 1.2. договору).

Після укладення договору купівлі-продажу від 29.12.2016, відповідачем встановлено із відкритих даних Держгеокадастру (публічної кадастрової карти), що земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0259, на якій знаходяться об'єкти придбаного ним нерухомого майна, знаходиться у державній власності.

Враховуючи суперечності в отриманій інформації, товариство звернулось до Лановецької міської ради з листом, яким просило надати інформацію про власника/орендарів, якщо такі наявні, термін дії договору оренди, які дії вживаються для розірвання такого договору, по земельній ділянці кадастровий номером :02:001:0259. Відповіді на вказаний лист відповідач не отримав.

Для з'ясування зазначених розбіжностей стосовно даної земельної ділянки, 10 липня 2017 року відповідач звернувся до відділу Держгеокадастру у Лановецькому районі із запитом №513, яким просив уточнити кадастровий номер земельної ділянки, на якому знаходиться його нерухоме майно, за адресою: Тернопільська обл., м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35.

У відповідь на даний запит відділ Держгеокадастру у Лановецькому районі листом від 12.07.2017 №19-190,30-114/110-17 повідомив, що нерухоме майно, власником якого є ТзОВ «Радехівський цукор», розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0568, загальною площею 45,5053 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0259, загальною площею 47,0690 га згідно з рішенням Лановецької міської ради поділено на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0569 площею 1,4722 га, :02:001:0568 площею 45,5053 га та :02:001:0295 площею 0,0895 га.(т.1,а.с138)

Додатково, відповідачем отримано Витяг з Державного земельного кадастру, згідно з відомостями з якого встановлено, що станом на 12.06.2017 на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0568 зареєстровано право користування 09.03.2010, орендар ТзОВ «Лановецький цукровий завод», строк дії речового права 49 років (т.1,а.с139).

Відтак, відповідач ствержував, що у нього не було можливості оформлення права користування зазначеною земельною ділянкою, право на користування якою було зареєстроване за іншою юридичною особою.

22 грудня 2016 року Лановецькою міською радою було надано ТзОВ «Радехівський цукор» довідку №1091. Відповідно до даної довідки об'єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: Тернопільська обл., Лановецький р-н, м. Ланівці, вул. Вишнівецька, буд. 35 належать на праві власності ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0259, загальною площею 46,9793 га. Дана земельна ділянка знаходиться в комунальній власності Лановецької міської ради та знаходиться в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод» на підставі договору оренди.

На підставі зазначеної довідки, 29 грудня 2016 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Радехівський цукор» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. За умовами цього договору відповідач у справі (покупець за цим договором) придбав у власність нерухоме майно, що розташоване за адресою: Тернопільська область, Лановецький район, місто Ланівці, вулиця Вишнівецька, будинок 35. Абзацом 16 пункту 1.2 договору купівлі-продажу нерухомого майна вказано, що нерухоме майно знаходиться за земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:0259, загальна площа 46,9793 га, право користування якою набуто продавцем на підставі ст. 377 Цивільного кодексу України, та ч. 2 ст. 120 земельного кодексу України, та яке використовується попереднім власником нерухомого майна на підставі Договору оренди землі, укладеного з Лановецькою міською радою 29.11.2012.

3 лютого 2017 року Лановецька міська рада листом №125/03011 повідомила ТзОВ «Радехівський цукор» про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки на якій розміщене нерухоме майно останнього. Докази направлення долучено до матеріалів справи. Листом від 12.04.2017 №386/03-11 позивач повторно повідомив відповідача про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки (докази надіслання долучено).

У відповідь на вказаний лист позивача від 12.04.2017 відповідач у листі №350 від 04.05.2017 зазначив про те, що згідно з даних Держгеокадастру (публічної кадастрової карти) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0259 знаходиться у державній власності, а згідно з довідкою позивача №1091 від 22.12.2016 земельна ділянка належить до комунальної власності та надана в оренду ТзОВ «Лановецький цукровий завод». Відтак, для належного оформлення та подання відповідної заяви, щодо передачі земельної ділянки в оренду відповідач просив надати відповідну інформацію: 1) до якої форми власності належить така земельна ділянка; 2) чи реєструвалось право користування (оренди) на земельну ділянку. Якщо так, то інформацію про орендаря, підставу, термін дії оренди та які дії приймаються для розірвання такого договору; 3) з метою уникнення розбіжностей просив надати копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0259. Як стверджує відповідач, зазначений запит залишений позивачем без відповіді.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальними нормативно-правовими актами у сфері земельного законодавства. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, положеннями Земельного кодексу України.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Лановецької міської ради від 25.01.2012 №454 «Про вилучення частини земельної ділянки яка знаходиться в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод» м. Ланівці вул. Вишнівецька, 35 на підставі добровільної відмови вилучено частину земельної ділянки площею 1,4722 га у звязку з відчуженням частини нерухомого майна.

Рішенням Лановецької міської ради від 26.09.2012 №667 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо переоформлення права оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості ТзОВ «Лановецький цукровий завод» м. Ланівці вул. Вишнівецька, 35» розірвано договір оренди землі від 02.03.2010, зареєстрований 09.03.2010; затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо переоформлення права оренди земельної ділянки площею 45,5948 га; надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 45,7617 га.

29 листопада 2012 року між Лановецькою міською радою та ТзОВ «Лановецький цукровий завод» укладено договір оренди землі. За умовами цього договору в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер 02001568 загальною площею 45,5948 га. Договір укладено на 5 років, до 29.11.2017 року (т.1,а.с 170-172).

20 грудня 2012 року Актом приймання-передачі земельної ділянки Лановецька міська рада передала, а ТзОВ «Лановецький цукровий завод» прийняв в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 45,5948 га ((т.1,а.с 173).

Додатково, відповідачем отримано Витяг з Державного земельного кадастру, згідно з відомостями з якого встановлено, що станом на 12.06.2017 на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0568 зареєстровано право користування 09.03.2010, орендар ТзОВ «Лановецький цукровий завод», строк дії речового права 49 років.

Таким чином, на період, за який позивачем нараховані збитки з 29.12.2016 року по 03.10.2017 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0568 площею 45,5053 га перебувала в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод», а отже не могла бути передана в оренду відповідачу.

Судом першої інстанції правомірно відхилені доводи позивача про те, що з набуттям права власності на об'єкти нерухомості до відповідача автоматично перейшло право оренди земельної ділянки, від оформлення якого відповідач ухилявся.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи, право оренди спірної земельної ділянки було зареєстроване за ТзОВ «Лановецький цукровий завод», а об'єкти нерухомості, розташовані на цій земельній ділянці відповідач - ТзОВ «Радехівський цукор» придбав у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», за яким не було зареєстроване жодне право користування земельною ділянкою, а відтак до відповідача ані право користування, ані право оренди не перейшло.

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України) і припиняється з моменту державної реєстрації припинення такого права.

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані ( Постанова ВП ВСУ від 23.05.2018 р. у справі №629/4628/16-ц).

Крім того, як вже зазначалося раніше, з 29.12.2016 року по 03.10.2017 року (період нарахування збитків) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0568 площею 45,5053 га перебувала в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод». В матеріалах справи відсутні будь-які докази розірвання, дострокового припинення вказаного вище договору, а також таких відомостей сторонами у справі не надано.

Не є належним доказом припинення права оренди земельної ділянки ТзОВ «Лановецький цукровий завод» Витяг з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про те, що станом на 05.12.2017 земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0568 дата та час реєстрації 01.12.2017 запису, інформація про орендарів відсутня, власник Лановецька міська рада, оскільки такий витяг сформований в грудні 2017 року вже після відчуження відповідачем в липні 2017 року об'єктів нерухомості іншій юридичній особі.

Отже, з наведеного не вбачається правопорушення з боку відповідача в неукладенні договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0568, у період перебування такої в оренді іншої особи.

Також, як вказує позивач у період з 29.12.2016 по 03.10.2017 відповідачем не сплачувалось плати за землю (згідно з довідкою Лановецького відділення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області). Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що шкода завдана місцевому бюджету за використання земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0568 у період з 29.12.2016 по 03.10.2017 спричинена саме діями (бездіяльністю) відповідача, адже: по-перше, як встановлено вище з матеріалів справи, така земельна ділянка перебувала в оренді іншої особи у зазначений період; по-друге, відповідач відчужив об'єкти нерухомого майна (придбані за договором купівлі-продажу від 29.12.2016), що розміщені на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0568 згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.07.2017.

Що ж стосується посилання апелянта на необхідність застосування в даному спорі правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц про те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, то апеляційний суд повністю погоджується з такою думкою. Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення також посилався на вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Однак, апеляційний суд зазначає, що апелянт звертаючи увагу на пункт 94 вказаної постанови не звертає уваги на пункт 87. В пункті 87 цієї постанови Великої Палати Верховного суду наголошено, що для правильного вирішення спору необхідно встановлювати площу земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також визначати розмір орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки. Тобто, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц, предметом доказування у подібних спорах є площа земельної ділянки та розмір орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки. Апелянт, посилаючись на вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду не надав суду жодного документа чи рішення на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки та не довів належними доказами суду розмір площі земельної ділянки, заявленої в позовних вимогах. Як встановлено судами обох інстанцій відповідач придбав згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2016 нерухоме майно, яке за внутрішньою площею в рази менше за земельну ділянку, заявлену позивачем-апелянтом. В подальшому згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.07.2017 відповідач відчужив дане нерухоме майно, тобто він не здійснював господарську діяльність, а отже і не міг використовувати земельну ділянку площею 45,5053 га, яка до того перебувала в оренді ТзОВ «Лановецький цукровий завод». Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку апелянтом-позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами необхідні обставини справи для спору даного типу, вказані в пункті 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позову та стягнення збитків з відповідача у даній справі.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 22.08.2018 по справі №914/1131/18 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Лановецької міської ради Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Львівської області від 22.08.2018 року у справі №914/1131/18 залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

"Повний текст постанови виготовлено 23.11.2018"