ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа№ 910/4674/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Баліцький В.Г., голова правління ОСББ "Вулиця Є. Чавдар 7";

від відповідача - Юрченко С.В., адвокат, довіреність № б/н від 15.05.2018;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/4674/18 (суддя Трофименко Т.Ю., повний текст складено - 26.09.2018) за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ наступне.

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" про зобов'язання відповідача передати позивачу примірник технічної та іншої передбаченої законодавством документації на багатоквартирний будинок, розташований за адресою: 02140, Україна, місто Київ, вулиця Є. Чавдар, 7, також документа, на підставі якого цей багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, відповідно технічного паспорта і відповідних планів інженерних мереж.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/4674/18 позов задоволено частково; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" передати Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" документацію на будинок, розташований за адресою: 02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 7, а саме:

- документи (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок;

- документи, якими регулювались правовідносини попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявні облікові відомості про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень; в іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково вказані вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що переліку наведеному у пункті 2.2 Правил відповідають вимоги позивача про передачу такої документації: документів (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок; документів, якими регулювались правовідносини попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявних облікових відомостей про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів передачі вказаних документів відповідачем Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7", місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Стосовно решти вказаної позивачем документації, то судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо її передачі, з огляду на самостійне визначення позивачем такого переліку та відсутність будь-яких відповідних правових актів, якими передбачено цей перелік та визначено обов'язок відповідача щодо його передачі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/4674/18 змінити та відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ним не виконувалися функції управителя та балансоутримувача будинку № 7 по вул. Єлизавети Чавдар, а також вказує на відсутність у відповідача паспорту на земельну ділянку та плану в масштабі через їх неотримання від замовника будівництва.

В апеляційній скарзі апелянт також не погоджується зі здійсненим судом розподілом судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа правом на участь представника в судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутньою в даному судовому засіданні від третьої особи до суду не надійшло.

Враховуючи те, що відсутність в судовому засіданні представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з наступних підстав.

Відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 23.12.2008 товариство з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" значиться експлуатаційною організацією будинку № 7 по вул. Є.Чавдар у м. Києві.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0022777 13.06.2016 зареєстровано юридичну особу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7".

Зі Статуту даного об'єднання, затвердженого рішенням установчих зборів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" від 25.05.2016, вбачається, що Об'єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №7 по вулиці Єлизавети Чавдар в міста Києві, відповідно до Законів України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" 20.07.2016 звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" як балансоутримувача будинку по вул. Є. Чавдар, б. 7, листом № 06/07-03, в якому просило підготувати та передати 01.09.2016 разом з будинком технічну та іншу передбачену законом документацію на будинок, а також документ, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічний паспорт і плани інженерних мереж, а також звільнити до вказаної дати всі технічні приміщення.

Листами № 17/08 від 01.08.2016, № 21/08 від 17.08.2016, № 6-09/16 від 13.09.2016, № 23/01-17 від 23.01.2017 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" зверталось повторно до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" з вимогою виконання ч. 18 ст. 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" щодо передачі відповідної документації на будинок.

У зв'язку з відмовою відповідача від виконання вимог Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" щодо передачі у тримісячний строк з дня державної реєстрації об'єднання примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Під час здійснення провадження у справі № 910/4674/18 відповідачем було передано позивачу частину документації по житловому будинку № 7 по вул. Єлизавети Чавдар, що підтверджується Актами приймання-передачі документації від 27.06.2018, копії яких містяться в матеріалах справи.

За твердженнями Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7", 27.06.2018 відповідачем передано не всю передбачену законодавством документацію, у зв'язку з чим позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати відповідача передати примірник технічної та іншої передбаченої законодавством документації на багатоквартирний будинок, розташований за адресою: 02140, Україна, місто Київ, вулиця Є. Чавдар, будинок 7, а саме:

- документи (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок,

- документи щодо наявності, стану та обліку приладів, засобів та систем протипожежної безпеки багатоквартирного будинку,

- документи, якими зафіксований та підтверджується факт передачі забудовником багатоквартирного будинку відповідних приміщень балансоутримувачу для службових потреб (обслуговування будинку),

- документи, якими зафіксований та підтверджується підстава, час і факт списання/зняття/передачі з балансу багатоквартирного будинку із зазначенням інвентаризаційних показників та стану багатоквартирного будинку на момент списання/зняття/передачі з балансу,

- 4 із 6 паспортів на загально-будинкові лічильники холодної води,

- паспорти та гарантійні талони на обладнання багатоквартирного будинку (інженерне обладнання загально-будинкового обліку електроенергії, обладнання димовидалення тощо),

- документи, якими регулювались правовідносин попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявні облікові відомості про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень.

Задовольняючи частково вказані вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що переліку наведеному у пункті 2.2 Правил відповідають вимоги позивача про передачу такої документації: документів (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок; документів, якими регулювались правовідносини попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявних облікових відомостей про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів передачі вказаних документів відповідачем Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7", місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Стосовно решти вказаної позивачем документації, то судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо її передачі, з огляду на самостійне визначення позивачем такого переліку та відсутність будь-яких відповідних правових актів, якими передбачено цей перелік та визначено обов'язок відповідача щодо його передачі.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", якою визначені форми управління багатоквартирним будинком, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, за загальним правилом, встановленим статтею 9 Закону "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, а у випадку прийняття ним відповідного рішення - управителем чи об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини 1 статті 10 зазначеного Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною 14 статті 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що державна реєстрація об'єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об'єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Як вже було зазначено, 13.06.2016 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0022777 зареєстровано юридичну особу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7".

Відповідно до частин 18, 19 статті 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" в редакції, чинній на дату утворення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7", колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об'єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об'єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об'єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об'єднання відновлює її за власний рахунок.

Здійснивши аналіз положень частини 18 статті 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що передбачений зазначеною нормою обов'язок колишнього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього виключно з дня державної реєстрації об'єднання та не залежить від прийняття об'єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об'єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідно до вимог частини 18 статті 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у відповідача як особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком № 7 по вул. Єлизавети Чавдар, до створення об'єднання, після державної реєстрації Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7", яка відбулась 13.06.2016, виник обов'язок в строк до 13.09.2016 передати об'єднанню всю технічну та іншу документацію на будинок, який не був виконаний відповідачем.

Стосовно посилань апелянта на те, що ним не виконувалися функції управителя та балансоутримувача будинку № 7 по вул. Єлизавети Чавдар, слід зазначити наступне.

Згідно п. 1.2 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 №13, управління будинком - дії, спрямовані на забезпечення сталого функціонування будинку та прибудинкової території відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, а також на організацію забезпечення потреби мешканців будинку в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Функції з управління будинком та забезпечення його належної експлуатації власники, співвласники або за їх дорученням балансоутримувач здійснюють самостійно чи через особу, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком (далі - управитель).

Управління будинком передбачає виконання таких функцій:

планування заходів щодо збереження та сталого функціонування

об'єкта, наданого в управління, та організацію забезпечення потреб мешканців об'єкта в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог пункту 3.3 цих Правил;

ведення передбаченої законодавством звітності, а також технічної документації щодо стану, утримання та експлуатації об'єкта відповідно до вимог пункту 3.6 цих Правил;

організацію належної експлуатації та утримання об'єкта відповідно до його цільового призначення згідно з вимогами пунктів 3.7, 3.8 цих Правил;

організацію забезпечення потреб мешканців об'єкта в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з вимогами пунктів 3.9-3.11 цих Правил;

організацію роботи з мешканцями об'єкта згідно з вимогами

пунктів 3.12, 3.13 цих Правил;

проведення заходів щодо енергозбереження (п. 1.3 вказаних Правил).

Відповідач вказує, що він надавав лише послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку № 7 по вул. Єлизавети Чавдар.

Разом з тим, враховуючи наведені вище положення Правил відповідач фактично здійснював дії щодо управління вказаним будинком, а тому його доводи про протилежне не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Слід також зазначити, що обставини стосовно перебування відповідача у статусі балансоутримувача вказаного будинку були ним підтверджені у листі від 13.07.2016 №1802 (а.с.35), отже заперечення скаржника у вказаній частині колегією суддів не приймаються.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спеціальної процедури передачі технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок спеціальними Законами України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" не передбачено. Однак, порядок здійснення управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, порядок передачі будинку в управління у разі укладення договору встановлені в Правилах управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 року №13.

Пунктом 2.2 зазначених Правил встановлено, що при передачі об'єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів (у разі зберігання оригіналів документів у місцевих архівах):

щодо технічного стану об'єкта, у тому числі:

план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N 56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N 393/2833;

паспорт об'єкта та земельної ділянки;

проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об'єкта;

акт технічного стану об'єкта на момент приймання-передачі;

схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо;

виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення);

паспорти котельного господарства, котлові книги;

паспорти ліфтового господарства;

кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту;

акти технічного огляду;

журнали заявок мешканців об'єкта;

протоколи виміру опору ізоляції електромереж;

протоколи огляду системи вентиляції;

щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об'єктом; обліку мешканців об'єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об'єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об'єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об'єкта.

Оскільки жодними іншими, окрім Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 №13, та які встановлюють порядок здійснення управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, - законодавчими актами не визначено перелік документації на будинок, яка повинна бути передана балансоутримувачу чи управителеві, враховуючи подібність правовідносин, що врегульовані вказаним нормативним актом та тими, що виникли між сторонами, суд першої інстанції правомірно застосував дані Правила в частині пункту 2.2 за аналогією до подібних правовідносин, що виникли між сторонами (аналогія закону).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносини Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 року №13, та не приймає до уваги твердження скаржника про те, що зазначені Правила не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що переліку наведеному у пункті 2.2 Правил відповідають вимоги позивача про передачу такої документації: документів (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок; документів, якими регулювались правовідносини попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявних облікових відомостей про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень.

При цьому, хоча й перераховані вище документи за назвою не є прямим цитуванням позицій, визначених у абзацах 3, 4, 16 переліку п. 2.2 Правил, проте, фактично відповідають їм за змістом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не виконав передбаченого законом обов'язку щодо передачі позивачу в тримісячний строк з дня державної реєстрації об'єднання технічної та іншої документації на будинок, передбаченої Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 13 від 02.02.2009 року, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у вказаній частині.

Доводи апелянта про відсутність у відповідача паспорту на земельну ділянку та плану в масштабі через їх неотримання від замовника будівництва, відхиляються колегією суддів з огляду на їх недоведеність скаржником.

Стосовно решти вказаної позивачем документації, то колегія суддів погоджується із відмовою суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог щодо її передачі, з огляду на самостійне визначення позивачем такого переліку та відсутність будь-яких відповідних правових актів, якими передбачено цей перелік та визначено обов'язок відповідача щодо його передачі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується зі здійсненим судом розподілом судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Так, щодо судового збору апелянт зазначає, що місцевий господарський суд в порушення п. 2 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України задовольняючи позов частково, витрати по оплаті судового збору поклав повністю на відповідача.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає наступне.

Так, місцевий господарський суд, дійшовши висновку, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, поклав на останнього витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, вказаною нормою передбачено, що у разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася, то судовий збір також покладається на відповідача.

Колегією суддів враховується безпідставне ухилення відповідача від виконання свого обов'язку щодо передачі позивачу в тримісячний строк з дня державної реєстрації об'єднання технічної та іншої документації на будинок, що в свою чергу призвело до звернення позивача до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

З огляду на викладене, апеляційним судом визнається обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині покладення на відповідача витрат з оплати судового збору в повному обсязі.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується із покладенням на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 408 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, за змістом вказаних статей у їх сукупності, можливе покладення на сторону у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2018 між ТОВ "Юридична компанія "Правозахист" та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" було укладено Договір № 1804-0301 про надання правової (правничої) допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем було надано акт виконаних робіт від 11.07.2018, в якому викладено детальний перелік наданих юридичних послуг, а також платіжне доручення № 555 від 12.07.2018 на суму 7 408,00 грн. на підтвердження оплати послуг за Договором № 1804-0301 про надання правової (правничої) допомоги від 03.04.2018.

Разом з тим, позивачем доказів того, що правничу допомогу йому було надано саме адвокатом, до матеріалів справи не додано.

Наведене виключає можливість покладення на відповідача вказаних витрат, як витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно посилань позивача на те, що вказані витрати ним заявлені до стягнення саме на підставі положень ст. 224 Господарського кодексу України, слід зазначити наступне.

Так, згідно вказаної норми учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що витрати на правничу допомогу не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків.

Крім цього, згідно п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 № 01-06/20/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків" витрати на оплату юридичних послуг не є збитками у розумінні статті 224 Господарського кодексу України.

Так, у вказаному пункті зазначено, що сума витрат на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку із діями відповідача.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що необхідність отримання правової допомоги визначається виключно стороною, у даному випадку позивачем, та не є обов'язковою, зокрема, для представництва інтересів юридичних осіб, оскільки представниками юридичних осіб можуть бути, зокрема, керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість покладення судом першої інстанції на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 408 грн., у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню у наведеній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 408 грн.

Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу не входять до складу ціни позову, а тому задоволення вимог за апеляційною скаргою у вказаній частині не впливає на розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/4674/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/4674/18 скасувати в частині покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 408 грн. В решті рішення залишити без змін.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" (02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 3, ідентифікаційний код 32912720) передати Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" (02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 7, ідентифікаційний код 40563327) документацію на будинок, розташований за адресою: 02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 7, а саме:

- документи (паспорт, плани в масштабі тощо) на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок;

- документи, якими регулювались правовідносини попереднього балансоутримувача з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; наявні облікові відомості про власників, наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська - Житлосервіс" (02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 3, ідентифікаційний код 32912720) на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Вулиця Є. Чавдар 7" (02140, м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 7, ідентифікаційний код 40563327) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.».

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 03.12.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко