РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018Справа № 922/4244/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши справу № 922/4244/17

за позовом фізичної особи-підприємця Драгомир Лариси Анатоліївни

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу

Бондар Ірини Михайлівни

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та

стягнення 75 958,93 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явися;

від відповідача: Лопатнікова А.В., довіреність № 10119-К-Н-О від 06.12.2017р.;

від третьої особи: не з'явився.

обставини справи:

Фізична особа-підприємець Драгомир Лариса Анатоліївна звернулась з позовною заявою до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в якому просить:

- визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017р. на кредитному договорі від 10.02.2014р., укладеному між Драгомир Ларисою Анатоліївною та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь Фізичної особи-підприємця Драгомир Лариси Анатоліївни грошові кошти у розмірі 75 958,93 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем здійснено подвійне стягнення грошових коштів за Кредитним договором. Крім того, позивач зазначає, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна не пересвідчилась в безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017р. матеріали позовної заяви № 922/4244/17 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями 21.12.2017р. матеріали позовної заяви № 922/4244/17 передані на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2017р. відкрито провадження у справі № 922/4244/17, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.01.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2018р., у зв'язку із необхідністю направлення матеріалів справи №922/4244/17 до господарського суду Харківської області для подальшого їх скерування до Харківського апеляційного господарського суду, оскільки фізичною особою-підприємцем Драгомир Ларисою Анатоліївною було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2017р., провадження у справі № 922/4244/17 зупинено до повернення матеріалів даної справи до господарського суду міста Києва.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018р. у справі № 922/4244/17 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Драгомир Лариси Анатоліївни залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2017р. без змін.

21.03.2018р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 922/4244/17.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2018р. поновлено провадження у справі № 922/4244/17, підготовче засідання призначено на 26.04.2018р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/4244/17 на 30 (тридцять) днів та відкладено підготовче засідання на 17.05.2018р.

Позивач та відповідач, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання 17.05.2018р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалю суду від 17.05.2018р. відкладено підготовче засідання на 29.05.2018р.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 року № 05-23/792 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018 року, справу № 922/4244/17 було передано для розгляду судді Мельнику В.І., у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді Демидова В.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Мельник В.І.) від 01.06.2018р. призначив справу № 922/4244/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 06.07.2018р.

21.06.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від приватного нотаріуса Бондар І.М. надійшли пояснення, в яких остання проти позову заперечує та просить розглянути справу за відсутності її представника.

23.06.2018р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає.

Розпорядженням В.о.керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1320 від 31.07.2018, у зв'язку із лікарняним судді Мельника В.І., матеріали судової справи №922/4244/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 922/4244/17 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2018р. справу №922/4244/17 прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Підготовче засідання у справі призначено на 04.10.2018р. та витребувані від учасників справи додаткові докази.

11.09.2018р. через канцелярію суду від відповідача надійшли витребувані судом пояснення та розрахунки.

01.10.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив та витребувані судом докази.

В підготовче засідання 04.10.2018р. з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Водночас, під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Господарським судом міста Києва під час прийняття справи до провадження не було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну, виконавчий напис якого оскаржено позивачем до господарського суду та який є предметом спору по даній справі. Відтак, рішення по справі № 922/4244/17 безпосередньо впливає на права та обов'язки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018р. продовжено підготовче провадження у справі № 922/4244/17 на тридцять днів; залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну та відкладено підготовче засідання у справі на 18.10.2018р.

18.10.2018р. від позивача на адресу суду надійшли електронне повідомлення та доповнення до відповіді на відзив, в яких позивач також просить провести підготовче засідання 18.10.2018р. без його участі.

Представники відповідача та третьої особи, повідомлені належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, в підготовче засідання по справі № 922/4244/17 не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 922/4244/17 та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.11.2018р.

Присутній у судовому засіданні 15.11.2018р. представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому 08.11.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з відрядженням представника.

Вказане клопотання судом не задоволено, з огляду на його необґрунтованість, оскільки до клопотання не додано документів на підтвердження викладених у ньому обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представники третьої особи в судове засідання не з'явився, проте 05.11.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання, в якому остання просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.11.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2014р. фізична особа-підприємець Драгомир Л.А. через систему Інтернет-клієнт-банкінг приєдналась до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 10.02.2014р. (далі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Позивач від відповідача отримав кредитні кошти в розмірі 16 200,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 було встановлено заборгованість у зв'язку з порушенням ФОП Драгомир Л.А. зобов'язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку, що становила станом на 27.11.2014 року 24 720,93 грн., з яких 16 200,00грн. - заборгованості за кредитом, 5 170,50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 329,83 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, 1 020,60 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом).

Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 було стягнуто з фізичної особи - підприємця Драгомир Л.А. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за Договором №Б/Н від 14.05.2013 року в розмірі 24 720,93 грн. (де: 16 200,00грн. - заборгованості за кредитом, 5 170,50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 329,83 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, 1 020,60 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом), а також суму судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Стягнення вищевказаних грошових коштів з позивача у даній справі підтверджується постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бєляєвим М.В. про закінчення виконавчого провадження №48192817 від 30.01.2017р., в якій вказано, що рішення Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 виконано у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 5368, за яким стягнуто заборгованість за Договором, яка виникла за період з 10.02.2014р. по 18.05.2017р. в розмірі 68 916,30 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 16 200,00 грн., заборгованості за відсотками - 27 926,10 грн., комісійних платежів - 6152,00 грн., пені - 12 499,33 грн., штрафу - 3138,87 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3000,00 грн.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на підставі вказаного виконавчого напису з позивача Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при виконанні виконавчого провадження № 54191063 було стягнуто 75 958,93 грн., з яких було перераховано 68 916,30 грн. відповідачу по справі, сплачено виконавчий збір в розмірі 6 891,63 грн. та 151,00 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується розпорядженням № 54191063 від 10.08.2017р., складеним державним виконавцем Форсюк К.А., а також постановою ВП №54191063 від 10.08.2017р. про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом № 5368 від 13.06.2017р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Позивач стверджує, що відповідачем здійснено подвійне стягнення грошових коштів за кредитним договором. Крім того, позивач зазначає, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна не пересвідчилась в безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що спірний виконавчий напис вчинено з дотриманням норм чинного законодавства, що стягнута рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 сума заборгованості була визначена станом на 27.11.2014р., а погашення за кредитом лише 06.02.2017р. Оскільки заборгованість позивача за кредитним договором не була погашена у повному обсязі, то зобов'язання не припинилось, а закінчення виконавчого провадження № 48192817 щодо стягнення грошових коштів не є підставою для припинення правовідносин чи зобов'язань, та не є доказом повного погашення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що зобов'язання позивача за кредитним договором не припинено, а заборгованість (з врахуванням погашення за рахунок стягнутих раніше коштів у сумі 24 720,93 грн.) станом на 18.05.2017р. становила 65 916,30 грн., відповідач мав право на звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.

Третя особа в своїх пояснення пояснила, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Нотаріус під ас вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідачем у даній справі були надані документи, які є підставою для вчинення виконавчого напису.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р.

Так, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з ч. 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Крім того, згідно п. 5.1. розділу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МінЮсту № 296/5 від 22.02.2012 року виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. У свою чергу, іпотекодержателем було надано для вчинення виконавчого напису іпотечний договір з усіма змінами та доповненнями. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (п.5.1 розділу 16 Порядку).

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що обов'язковою умовою для стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса є відсутність спору щодо такої заборгованості, тобто її безспірний характер.

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015р. у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17 наведено правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на час вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначено виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018р. у справі № 320/8269/15-ц наголосила, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17). При цьому, лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20.05.2015р. у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення зазначеної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, наведеній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Як вже зазначалось вище та встановлено судом, 13.06.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 5368, за яким стягнуто заборгованість за Договором, яка виникла за період з 10.02.2014р. по 18.05.2017р. в розмірі 68 916,30 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 16 200,00 грн., заборгованості за відсотками - 27 926,10 грн., комісійних платежів - 6152,00 грн., пені - 12 499,33 грн., штрафу - 3138,87 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3000,00 грн., перерахування коштів за яким підтверджується листом за вих. №47459 від 06.09.2018р. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Разом із тим, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 було встановлено заборгованість, у зв'язку з порушенням ФОП Драгомир Л.А. зобов'язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку, що становила станом на 27.11.2014 року 24 720,93 грн., з яких 16 200,00грн. - заборгованості за кредитом, 5 170,50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 329,83 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, 1 020,60 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом).

Стягнення вищевказаних грошових коштів з позивача у даній справі підтверджується постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бєляєвим М.В. про закінчення виконавчого провадження №48192817 від 30.01.2017р., в якій вказано, що рішення Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 виконано у повному обсязі, а також листом за № 47499 від 06.09.2018р. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Таким чином, враховуючи, що на час вчинення нотаріусом оспорюваного у цій справі виконавчого напису Господарський судом Харківської області вже розглянуто справу № 922/1563/15, тобто в розрахунок заборгованості за договором, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, відповідачем було включено грошові кошти в розмірі 16 200,00 грн. як заборгованість за кредитом, які були на той час вже стягнуті згідно з вказаним судовим рішенням та отримані відповідачем.

Також, в рахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем включено період з 10.02.2014р. по 18.05.2017р. щодо нарахування відсотків за користування кредитом, тоді як рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. по справі № 922/1563/15 з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за відсотками за період з 10.02.2014р. по 27.11.2014р.

Таким чином, відповідачем двічі стягнуто з позивача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та за відсотками за користування кредитними коштами за період з 10.02.2014р. по 27.11.2014р., що порушує приписи статті 61 Конституції України, яка унормовує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, заборгованість позивача за кредитним договором в сумі 16 200,00 грн. станом на момент вчинення спірного виконавчого напису вже не існувала.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі №444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане суд відхиляє аргументи відповідача про те, що на підставі частини першої статті 598 та частини першої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом станом на 18.05.2017р.

Суд вважає неправомірним і направлення стягнутої за рішенням Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. у справі №922/1563/15 заборгованості за договором на погашення пені відповідно до договору банківського обслуговування, що кореспондується з п.3.2.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», оскільки якщо відповідач бажав стягнути з позивача за кредитним договором пеню за порушення зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди тощо, він мав звертатись із відповідними вимогами в судовому порядку в межах періоду прострочення виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договору, що був заявлений у справі №922/1563/15, та до дати, поки зобов'язання не було виконане.

У даному випадку господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів та підлягає виконанню у визначений рішенням спосіб.

Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний про наявність рішення Господарського суду Харківської області від 05.05.2015р. у справі №922/1563/15 та його примусове виконання у повному обсязі.

З вищезазначеного вбачається, що відповідачем нотаріусу не було надано документів, які б підтверджували, що стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не виконано вимоги ст. 88 Закону України " Про нотаріат", що є підставою для задоволення позову.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про нотаріат", нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства та встановлених обставин, суд дійшов висновку про неправомірність вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису; доказів зворотного відповідачем не надано.

Викладені у відзиві заперечення відповідача та пояснення третьої особи, не спростовують висновків суду, твердження відповідача про безспірність заборгованості суд визнає необґрунтованими і такими, що спростовуються обставинами, встановленими судом.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено безпідставність набуття відповідачем коштів у розмірі 75958,93 грн. за виконавчим написом, який вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 75958,93 грн. також підлягають задоволенню.

При цьому, суд відмічає, що зауваження позивача щодо пропуску строку позовної давності в частині стягнення пені можуть розглядатись тільки під час стягнення цієї пені в судовому порядку, що, в даному випадку, не є предметом спору.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017р. на кредитному договорі від 10.02.2014р., укладеного між Драгомир Ларисою Анатоліївною та публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) на користь фізичної особи-підприємця Драгомир Лариси Анатоліївни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 75 958 грн. 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3200 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.11.2018р.

Суддя А.І. Привалов