ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Справа № 918/30/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Мазура О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - адв. Чехонадський А.О. (посв. адв. дог. про надання правової допомоги б/н від 12.03.2018 р.; пост. дов. б/н від 03.01.2018 р. у матеріалах оскарження на а.с. 108 - 110)

органу ДВС - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 (суддя Бережнюк В.В.)

у справі № 918/30/17 (скарга на дії ДВС)

за позовом Анімаккорд ЛТД

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"

про стягнення компенсації в сумі 80 000 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. у справі № 918/30/17 відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на дії Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які полягають у відкритті постановою від 14.06.2018 виконавчого провадження № 56605013 про примусове виконання наказу господарського суду Рівненської області виданого 22.05.2018 р. № 918/30/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на користь держави суми в розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задоволити скаргу і скасувати постанову, винесену Печерським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.06.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 56605013 про примусове виконання наказу господарського суду Рівненської області виданого 22.05.2018 р. № 918/30/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на користь держави суми в розмірі 1762 грн.

Скаржник вважає помилковими висновки місцевого господарського суду і, посилаючись на норми на ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) є Державна судова адміністрація України, тоді як зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що стягувачем є не Державна судова адміністрація України, а Господарський суд Рівненської області. Зазначає, що суд може бути стягувачем за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів тільки в рамках справ про адміністративні правопорушення та в рамках кримінальних проваджень. Вважає, що державний виконавець згідно із ч. 4 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» мав повернути виконавчий документ без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, оскільки стягувач (в даному випадку - Державна судова адміністрація України) не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Така обставина була для органу виконавчої служби правовою підставою для повернення виконавчого документу Господарському суду Рівненської області без прийняття до виконання, тоді як орган державної виконавчої служби в порушення вимог закону такої дії не вчинив.

Також скаржник зазначає, що суд неправомірно послався на спільний лист Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та Державної судової адміністрації України від 9 березня 2017 року відповідно № 2220/20/17-17, № 5-08/1571-3972, № 1-1905/17 "Про виконання судових рішень щодо стягнення судового збору, накладення штрафу (як засобу процесуального примусу)", тоді як такий лист з відповідно до норм ст.11 ГПК України не є джерелом права, яке застосовується судом.

Доводить, що зміст наказу Господарського суду Рівненської області від 22.05.2017 р. № 918/30/17 не відповідає ст. 327 ГПК України та ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить повного найменування стягувача (державний бюджет України не є стягувачем); його місцезнаходження (в особі відповідного державного органу); його ідентифікаційного коду (в особі відповідного державного органу).

Скаржник вважає, що орган ДВС прийняв незаконне рішення про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам закону.

Вказує, що державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження не враховані вищевикладені обставини та помилково відкрито виконавче провадження, оскільки наказ не відповідає вимогам до виконавчого документу, і стягувач (держава в особі уповноваженого органу) із заявою про примусове виконання рішення не звертався, а господарський суд не є стягувачем (не зазначений як такий в згаданому наказі). Доводить, що вказані обставини є самостійними підставами для повернення органом ДВС наказу без прийняття до виконання.

Скаржник просить врахувати наведені обставини і скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. у справі № 918/30/17 та прийняти нове судове рішення, яким скаргу задоволити, скасувати постанову від 14.06.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 56605013 про примусове виконання наказу № 918/30/17.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Скаржник у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.07.2018 р. у справі № 918/30/17.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи /т. 3 а.с. 136-139/, явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась і неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника скаржника/відповідача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у справі задоволено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на користь Анімаккорд Лтд суму компенсації в розмірі 80 000 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. покладено на відповідача. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" до Державного бюджету України штраф у розмірі 8 000 грн. 00 коп. / т.1 а.с. 236-244 /.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року рішення Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у справі № 918/30/17 залишено без змін /т. 2 а.с. 94-103/.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017 р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 р. залишено без змін /а.с. 136-139 у т.2/.

Боржник звернувся до господарського суду Рівненської області зі скаргою про визнання незаконними дій Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - орган ДВС) щодо: зазначення у постанові від 6 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54237291 дати наказу господарського суду Рівненської області № 918/30/17, а саме 27 березня 2017 року замість вірної - 27 червня 2017 року; визнання незаконними дії органу ДВС щодо вирішення питання про стягнення витрат виконавчого провадження у супровідному листі від 6 липня 2017 року № 8011/10; скасування постанови органу ДВС від 6 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54237291 /а.с.141-144 у т.2/.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 січня 2018 року в задоволенні скарги боржника відмовлено /а.с.213-219 у т.2/.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 р. ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.01.2018 р. залишено без змін. Постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" в дохід Державного бюджету України 1762 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. Доручено господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ /а.с.1-10 у т.3/.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 р. Господарським судом Рівненської області 22 травня 2018 року виданий наказ № 918/30/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" в дохід Державного бюджету України 1762 грн. витрат на оплату судового збору за розгляд апеляційної скарги /а.с.12 у т.3/.

Головний державний виконавець Диких О.О. Печерського районного відділу ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві постановою від 14.06.2018 р. відкрив виконавче провадження ВП №56605013 на виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 22 травня 2018 року № 918/30/18 /а.с. 20 у т.3/. Боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" 25 червня 2018 року оскаржив такі діі державного виконавця та просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56605013.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України та ст.ст.18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Умови і порядок виконання судових рішень визначає Закон України "Про виконавче провадження". Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п.6 ч.4 ст.4 Закону).

Згідно зі ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Звертаючись зі скаргою на дії органу ДВС скаржник/відповідач/боржник обґрунтував свою вимогу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, пославшись на порушення вищенаведених норм ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до норм ст.339, ч.1 ст.342, ч.1-2 ст.343 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналіз змісту оскаржуваної постанови державного виконавця дозволяє дійти висновку про помилкове визначення стягувача - Господарський суд Рівненської області, тоді як відповідно до рішення суду та виданого судом наказу судовий збір має бути стягнутий до державного бюджету на відповідні рахунки Державної казначейської служби України, і стягувачем згідно зі ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" має бути Державна судова адміністрація України, а не Господарський суд Рівненської області.

Разом з тим, норми ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" не зобов'язують державного виконавця, але надають органу державної виконавчої служби підстави для повернення виконавчого документи за обставин, які унеможливлюють виконання. В даному випадку державний виконавець не оцінив зміст виданого судом наказу як такий, що унеможливлює виконання стягнення коштів до державного бюджету.

Колегія суддів звертає увагу, що реквізити, зазначені у виконавчому документі/наказі (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ, банк отримувача: Казначейство України, рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106), є правильними станом на час видачі наказу та відкриття виконавчого провадження, є необхідними і достатніми для ідентифікації стягувача та дозволяють виконати зарахування коштів на відповідний рахунок державного бюджету, отже - виконати рішення господарського суду про стягнення судового збору до державного бюджету.

Норми ст..ст.327-328 ГПК України та ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють вчиняти дії, направлені на виправлення помилки у виконавчому документі, і такі дії не пов'язані із скасуванням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що боржник у скарзі не пояснює, яким чином порушені його права чи інтереси, враховуючи, що норми ст.339, ч.1 ст.342, ч.1-2 ст.343 ГПК України надають стороні виконавчого провадження право звернутися до суду із скаргою у випадку якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права.

При цьому обраний боржником спосіб усунення помилки - скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в даному випадку не сприяє захисту інтересу, який би не суперечив меті судового провадження та загальнодержавним інтересам відповідно до норм ст.129-1 Конституції України, ч.2-4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст.ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм ч. 4 ст. 19, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» боржник, маючи на меті добросовісне виконання судового рішення, не позбавлений права самостійно виконати рішення та повідомити виконавцю про настання відповідних обставин. Скаржник/боржник не повідомив суду та не підтвердив доказами наміри добровільно/самостійно виконати рішення суду, тоді як обраний боржником спосіб не сприятиме виконанню рішення суду.

За наведених вище обставин колегія суддів не вбачає підстав для висновку про порушені права чи інтереси боржника і, відповідно, не вбачає підстав захисту прав боржника в обраний ним спосіб - шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, що не може застосовуватись до спірних правовідносин спільний лист Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України та Державної судової адміністрації України від 9 березня 2017 року відповідно № 2220/20/17-17, № 5-08/1571-3972, № 1-1905/17 "Про виконання судових рішень щодо стягнення судового збору, накладення штрафу (як засобу процесуального примусу)" колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки судом першоі інстанції до спірних правовідносин правомірно застосовані норми Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження". Вказаний лист не є джерелом права, носить інформаційний характер, проте не суперечить законам. Тому посилання суду першоі інстанції на такий лист у мотивувальній частині рішення не є підставою для зміни чи скасування ухвали.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування відповідно до ст. 277 ГПК України ухвали Господарського суду Рівненської області про відмову в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на дії Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 918/30/17. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269 - 271, 275, 276, 281 - 282, 239, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 04.07.2018 р. у справі № 918/30/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Матеріали справи № 918/30/17 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 26.11.2018 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.