ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа №910/9458/17

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді - О.Л.Мирутенко

суддів - О.С.Скрипчук

- Г.Г.Якімець

за участю секретаря судового засідання М.Кришталь

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта»

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017

у справі № 910/9458/17

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача: ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта»

про стягнення боргу з орендної плати в розмірі 82207,36 грн.,

за зустрічним позовом: ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта»

до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про визнання за ПАТ «Укрпошта» права на оренду за 1 грн. в рік та визнання частково недійсним договору оренди в частині розміру орендної плати

з участю представників:

від позивача за первісним позовом - Мартиняк Р.М.

від відповідача за первісним позовом - Райхель Р.П.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 у справі № 910/9458/17 первісні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 80764,99 грн. боргу зі сплати орендної плати та 1571,93 грн. судового збору, в решті первісного позову - відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду в частині часткового задоволення первісного позову мотивовано наявністю правових підстав для стягнення з Товариства на користь Управління 80764,99 грн., оскільки Товариство в порушення умов договору не сплатило Управлінню заборгованість з орендної плати за договором. Зміни до пункту 5.1 договору не вносилися, тому Товариство повинно сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому договором. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що у даній справі відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання за Товариством права на користування орендованим приміщенням згідно з договором, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. на рік, оскільки за відсутності в укладеному між сторонами договорі положення про те, що розмір орендної плати становить 1 грн. на рік, дії Управління спрямовані на отримання орендної плати, яка обумовлена договором, не можуть свідчити про невизнання чи оспорювання права позивача (за зустрічним позовом) на оренду в розмірі 1 грн.; вимога про визнання права без пред'явлення вимоги про внесення змін до договору не є такою, що спрямована на захист порушеного права Товариства в частині нарахування орендної плати, тому що розмір орендної плати визначається в договорі, і право на оренду в певному розмірі ґрунтується на умовах цього договору; вимога про визнання недійсним пункту 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. на рік, теж задоволенню не підлягає у зв'язку з обранням позивачем за зустрічним позовом неналежного способу захисту, оскільки визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину, з порушенням умов, необхідних для чинності правочину. Його застосування регулюється статтями 215-236 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом. Натомість Товариство шляхом пред'явлення вимоги про визнання недійсним пункту 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. на рік, намагається внести зміни до цього договору та встановити орендну плату в розмірі 1 грн. на рік. Вказані дії позивача є недопустимими, оскільки матеріально-правові підстави та порядок внесення змін до договору чітко передбачені статтями 651, 652 ЦК України, статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", вказаними статтями передбачено і спосіб такого внесення; чинне законодавство не передбачає можливості та матеріально-правових підстав для внесення змін до договору шляхом використання правового механізму, встановленого статтями 203, 215 та 216 ЦК України.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач за зустрічним позовом - ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити повністю посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що суд першої інстанції у рішенні від 11.12.2017 прийшов до помилкового висновку, що з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню сума боргу 80764,99 грн. на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, як заборгованість з орендної плати за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

З таким висновком апелянт не погоджується, вважає, що розмір орендної плати згідно п. 5.1. та п. 5.2. спірного договору було визначено відповідно до чинної на час укладення договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, однак, у зв'язку з прийняттям Законів України "Про поштовий зв'язок", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" даний договір слід було привести у відповідність, оскільки апелянт, неодноразово, з листами звертався до орендодавця з таким клопотанням, відтак, на думку скаржника, розмір оренди повинен становити 1 грн. в рік, а не 2518,95 грн. без ПДВ перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення договору оренди до 14 вересня 2016 року включно, і не 8396,50 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016 року до закінчення терміну дії договору, з індексацією за відповідний період (місяць, квартал, рік).

Також апелянт не погоджується з висновком місцевого суду про те, що у даній справі відсутні правові підстави для подання та, відповідно, і задоволення позову про визнання за ПАТ "Укрпошта" права на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати, за яке має становити 1 грн. в рік, оскільки в укладеному між сторонами договорі відсутнє таке положення. При цьому заявник вважає, що місцевим судом не взято до уваги та не надано оцінки фактам, що відповідач за первісним позовом, неодноразово, звертався до позивача з листами, як до, так і після укладення договору №Ш-9808-15 від 14.09.2015 про приведення цього договору у відповідність до вимог чинного законодавства України, та відповідям орендодавця на ці звернення, у яких заперечував будь-яку можливість приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства України і не визнавав права ПАТ "Укрпошта" на оренду в розмірі 1 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції, помилково, керувався лише умовами договору та не взяв до уваги норми чинного законодавства, які належало застосовувати до спірних правовідносин у даній справі.

Скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу, що поза увагою місцевого суду залишилася правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові №920/49/14 від 27.05.2015 та правова позиція Вищого господарського суду України, викладена у постановах по справах №924/1112/14 від 05.11.2015; №922/352/16 від 13.09.2016, щодо права ПАТ "Укрпошти" орендувати комунальне майно в розмірі 1 грн.

Апелянт також покликається на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що зустрічна позовна вимога з вимогою визнати недійсним п. 5.1 договору оренди №Ш-9808-15 від 14.09.2015 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. - задоволенню не підлягає у зв'язку із обранням позивачем за зустрічним позовом неналежного способу захисту, оскільки, на думку апелянта, положеннями статей 215 та 627 Цивільного кодексу України, узгоджуються із нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства, а так як при укладенні договору оренди сторонами порушено істотну умову - ціну договору, відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", ст. 30 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", а тому нарахування орендної плати в сумі 80764,99 грн. вважає незаконним через недотриманням вимог вищевказаних Законів при укладенні спірного договору оренди в частині орендної плати, оскільки розмір оренди перевищує 1 грн.

Крім того, як зазначає апелянт, місцевим судом не взято до уваги посилання відповідача (апелянта) на п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", в якому зазначено, що вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 справу № 910/9458/17 передано судді-доповідачу Давид Л.Л. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Гриців В.М., Малех І.Б.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 та 31.01.2018 апеляційна скарга ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» залишалась без руху.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9458/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13.03.2018.

В подальшому згідно ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2018 апеляційне провадження у справі №910/9458/17 було зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями, від яких залежить вирішення справ у касаційному порядку Верховним судом №910/5409/17 та №914/707/17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 поновлено провадження у справі №910/9458/17 та призначено її до розгляду на 31.07.2018р.

За розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 №372 проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів у справі №910/9458/17 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Малех І.Б.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018 до складу колегії судів введено суддю Кордюк Г.Т.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 (головуючий-суддя Давид Л.Л., судді: Гриців В.М., Кордюк Г.Т.) розгляд справи №910/9458/17 призначено на 10.09.2018.

28.08.2018 згідно розпорядження керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №59 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9458/17 у зв'язку із звільненням головуючого-судді Давид Л.Л. у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018, головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №910/9458/17 визначено Зварич О.В., судді: Гриців В.М., Кордюк Г.Т.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 справу призначено до судового розгляду на 24.09.2018.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 29.10.2018.

03.10.2018 почав роботу Західний апеляційний господарський суд та відповідно припинив роботу Львівський апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 справу №910/9458/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий суддя, Скрипчук О.С., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 05.11.2018.

В судове засідання 05.11.2018 представник апелянта з'явився, надав усні пояснення по суті спору, вимоги апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання 05.11.2018 з'явився, проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 05.11.2018 було оголошено перерву до 26.11.2018.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 26.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 14.09.2015р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі - Позивач за первісним позовом, Орендодавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта", в особі виконуючого обов'язки директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" (надалі - відповідач за первісним позовом, орендар) укладено договір оренди №Ш-9808-15 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) (надалі по тексту - договір), відповідно до п.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (далі - об'єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП "Тополя-406" (надалі Балансоутримувач); об'єктом оренди є приміщення першого поверху, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Гетьмна І.Мазепи, 26 загальною площею 166,3м2 з індексами приміщень 19-26, 25А відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 20.05.2010р.; вартість об'єкта оренди, відповідно до звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом управління комунальної власності від 17.08.2015 №1736/е, станом на 30.06.2015 становить 2051930,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.2.1 договору, об'єкт оренди орендар буде використовувати для відділення поштового зв'язку.

Згідно п.4.1 договору, термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 14 вересня 2015 року до 13 вересня 2018 року включно.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 договору визначено, що розмір орендної плати за об'єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 07.06.2007р. №897 (із змінами та доповненнями), та ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015р. №4966 і складає: 2518,95 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього договору оренди до 14 вересня 2016р. включно; 8396,50 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016р. до закінчення терміну дії цього договору; розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік); орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць.

Згідно п. 5.5 договору розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Згідно із п.7.1.2 договору орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

За умовами п. п. 13.3, 13.4 договору зміни та доповнення до цього договору вносяться у письмовій формі у порядку, встановленому чинним законодавством України; одностороннє внесення змін до цього договору не допускається.

Сторонами визнається та не заперечується факт передачі об'єкта оренди орендарю в користування на виконання договору.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено та вбачається з наявних в матеріалах справи документах, що Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", неодноразово, зверталося до Управління комунальної власності Львівської міської ради з листами, в т.ч. листом № 01-09-416 від 15.05.2014 "Щодо оренди нежитлових приміщень", який зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг за вх. № 2-7644 та клопотав про приведення укладеного між сторонами договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства України, а саме: відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та недопущення його порушень. Також в цьому листі позивач зазначав, що Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" є національним оператором поштового зв'язку, а Львівська дирекція УДППЗ "Укрпошта" є філіалом УДППЗ "Укрпошта", що відповідно до п.2.2.8.2. Положення "Про Львівську дирекцію УДППЗ "Укрпошта", однією із функцій Львівської дирекції УДППЗ "Укрпошта" є надання послуг з розповсюдження періодичних видань по передплаті і вроздріб на території України, що підпадає під дію ч. 3 ст.6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", розповсюджується такий же порядок передання в оренду приміщень та розмір орендної плати, що і для бюджетних установ, що відповідно до п.10 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року, розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, зокрема, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують становить 1 гривню.

З аналогічним клопотанням Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" зверталося до Голови комісії комунального майна та власності Львівської міської ради 16.10.2014 №01-09-834 та до начальника Управління комунальної власності Львівської міської ради 11.07.2014 за №01-09-557.

Департамент економічної політики Львівської міської ради, листом "Про надання інформації" №2302-1339 від 19.05.2014, повідомив орендаря (відповідача - за первісним позовом), про те, що ухвалами прийнятими Львівською міською радою, УДППЗ "Укрпошта" надано право укласти договори оренди з Управлінням комунальної власності Львівської міської ради, але розмір орендної плати за об'єкт оренди буде визначено згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 №897 "Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова" (із змінами та доповненнями), відповідно до орендної ставки за використання нерухомого майна і становитиме 5%. Враховуючи те, що УДППЗ "Укрпошта" є державним підприємством та обслуговує велику кількість населення м. Львова, зокрема людей пенсійного віку, управлінням комунальної власності департаменту економічної політики при укладенні договорів оренди буде застосовано пільгову орендну ставку у розмірі 5%. Також в даному листі орендодавець повідомив орендаря, що не має можливості встановити розмір орендної плати в 1 грн. на рік.

З матеріалів справи також вбачається, що орендодавець повідомляв орендаря листом №2302-вих.2077 від 09.09.2015 про необхідність підписання договорів оренди нерухомого майна" із застосуванням орендної ставки 1,5% від вартості орендованого майна виключно до 14.09.2015, а у випадку не підписання договорів оренди до вказаного терміну буде застосовуватися орендна ставка 5% на весь термін дії договору.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Львівська дирекція УДППЗ "Укрпошта" листами №22-07-02 від 19.10.2016, №22-07-03 від 18.11.2016, №22-07-04 від 28.12.2016, зверталася до позивача за первісним позовом щодо внесення змін до договорів оренди у частині застосування орендної ставки в 1 грн. в рік.

Департамент економічної політики Управління комунальної власності у відповідях на наведені вище клопотання заявника, №2302-4726 від 03.11.2016, №2302-5461 від 12.12.2016, №2302-328 від 17.01.2017, покликаючись на те, що договір підписаний двома сторонами, що свідчить про погодження усіх істотних умов договору в тому числі орендної плати, а відтак відповідно до п. 5.5 договору розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду та відмовило заявнику у задоволенні клопотань.

Враховуючи те, що сторонами у справі не було внесено змін до договору оренди в частині застосовуватися орендної ставки на весь термін дії договору, позивачем за первісним позовом було розраховано відповідачу за первісним позовом орендну плату за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року в сумі 82207,36 грн., яка станом на час звернення позивача за первісним позовом до суду, відповідачем не сплачена, в матеріалах справи такі докази відсутні, що не заперечується сторонами у справі.

З урахуванням вищенаведених обставин, позивач за первісним позовом звернувся до місцевого господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за договором оренди в сумі 82207,36 грн.

Як уже було вище зазначено, апелянт/відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом вважає, що сплачувати кошти в обумовленому в договорі розмірі, останній не повинен, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України "Про поштовий зв'язок", ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 30 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та п.10 Методики розрахунку, порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постаново КМУ № 786 від 04.10.2015 ПАТ "Укрпошта" наділена правом на сплату орендної плати в розмірі 1 гривня в рік. Так як Управління комунальної власності їхнє право на сплату вказаної орендної плати не визнає, ПАТ "Укрпошта" заявила зустрічний позов, в якому просить в судовому порядку визнати за нею відповідне право, а також визнати недійсним п.5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

Колегія суддів, встановивши наведені вище обставини справи, дослідивши подані сторонами документи, з урахуванням норм матеріального права, вважає, що у задоволенні первісної позовної заяви слід відмовити, зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Положенням про оренду майна територіальної громади м. Львова затвердженим ухвалою міської ради від 07.06.2007 №897 (із змінами та доповненнями), визначено, що орендодавцем комунального майна є управління комунальної власності департаменту економічної політики.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" від 23.09.1997 державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" норми цього Закону поширюються також на телерадіоцентри та підприємства поліграфії і зв'язку тією мірою, наскільки вони забезпечують діяльність цих засобів масової інформації.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" суб'єкт підприємницької діяльності, який продає, надсилає за передплатою чи іншим способом розповсюджує виданий тираж періодичного і такого, що продовжується видання, є розповсюджувачем продукції друкованого засобу масової інформації.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 2.2. Статуту ПАТ "Укрпошта", який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №56 від 16.02.2017, до одних із видів діяльності ПАТ "Укрпошта" поряд з іншими, зокрема, віднесено розповсюдження періодичних друкованих видань за передоплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Львівська дирекція Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта". Відповідно до п. 2.2. Положення про Львівську дирекцію УДППЗ "Укрпошта" (із змінами та доповненнями), затвердженого наказом УДППЗ "Укрпошта" від 09.11.2015 №862, одними із функцій позивача за зустрічним позовом поряд з іншими, визначено розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Статтею 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не передбачено необхідності узгодження у договорі оренди цільового призначення орендованого майна за кожним із видів господарської діяльності.

Поширення заходів державної підтримки засобів масової інформації на підприємства зв'язку пов'язано зі здійсненням підприємствами зв'язку діяльності з розповсюдження періодичних друкованих видань зазначених у частинах 1 та 3 статті 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів".

Таким чином, діяльність позивача за зустрічним позовом підпадає під дію Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" та Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні"

Відповідно до п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року N 786 (з подальшими змінами і доповненнями до неї), розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, державними та комунальними закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, Товариством Червоного Хреста України та його місцевими організаціями, асоціаціями органів місцевого самоврядування із всеукраїнським статусом, а також інвалідами з метою використання під гаражі для спеціальних засобів пересування, становить 1 грн.

Відповідно до наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апелянт, здійснюючи підтримку засобів масової інформації шляхом розповсюдження періодичних друкованих видань, має право на отримання в оренду комунального майна, на тих самих умовах, що й бюджетні установи, тобто зі сплатою оренди в розмірі 1 грн. на рік.

Доводи орендодавця про наявність підстав для застосування Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 07 червня 2007 року №897, визнаються необґрунтованими, оскільки орендодавець застосовує цю Методику не в тій частині, якою встановлено тарифи для бюджетних організацій, що суперечить статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також слід зазначити, що ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що органи місцевого самоврядування діють та керуються лише в межах повноважень передбачених Конституцією України та законами України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №914/707/17 (провадження № 12-101гс18).

Щодо зазначених у листах орендодавця тверджень, що наказом Фонду державного майна України від 22.08.2000 за №1765 встановлено, що відділення поштового зв'язку здійснюють різноманітні послуги з приймання, пересилки та видачі поштових відправлень, грошових переказів, надання послуг міжнародної прискореної пошти, електронної пошти і т.п., для визначення орендної плати можливе застосування такого підходу як зонування (визначення площі для кожного видів з діяльності орендаря) з подальшим застосуванням для кожної зони відповідних орендних ставок, то сама лише належність орендаря до певної категорії осіб (наприклад, наукова установа, громадська організація тощо) не означає автоматичне встановлення певної орендної ставки. Оскільки критерієм встановлення орендної ставки, як зазначено вище, є не статус орендаря, а цільове призначення, за яким використовується об'єкт оренди, то колегія суддів відхиляє даний наказ, як такий що суперечить закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону до 15.12.2017) господарський суд, приймаючи рішення, мав право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Частиною 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону з 15.12.2017) також передбачено, що ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ЦК України:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215);

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203);

- недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216);

- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15);

- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16).

З огляду на відповідні законодавчі приписи, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції, з'ясувавши, що: однією з функцій Товариства, поряд з іншими, визначено розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності; діяльність Товариства підпадає під дію Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів"та Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні"; Товариство, здійснюючи підтримку засобів масової інформації шляхом розповсюдження періодичних друкованих видань, має право на отримання в оренду комунального майна на тих самих умовах, що й бюджетні установи, тобто зі сплатою оренди в розмірі 1 грн. на рік; пункт 5.1 Договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., не відповідає частинам першій та третій статті 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", статті 12 Закону України "Про поштовий зв'язок", частині другій статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 30 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні"; у даній справі відсутні правові підстави визнавати за Товариством право на користування орендованим приміщенням за Договором, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. на рік, оскільки: позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій з боку третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню; у даному випадку Товариству слід привести у відповідність з вимогами закону спірний пункт 5.1 договору у встановленому законом порядку та спосіб, - прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову та наявність правових підстав для часткового задоволення зустрічного позову - а саме визнати недійсним пункт 5.1 Договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.. В задоволенні зустрічного позову в частині визнання за Товариством право на користування орендованим приміщенням за Договором, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. на рік слід відмовити за передчасністю.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №914/2325/17.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.17 у справі №910/9458/17 винесено за неповного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, що є підставою згідно ст. 277 ГПК України для його скасування. Відповідно апеляційний суд постановляє нове рішення.

Судовий збір за подання первісного позову та зустрічного позову колегія суддів вважає покласти на Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку слід покласти на Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 275, 277, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року у справі №910/9458/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 5.1 договору оренди №Ш-9808-15 від 14.09.2015 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

У задоволенні зустрічного позову в частині вимог про визнання за Публічним акціонерним товариством "Укрпошта" право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік - відмовити.

Стягнути з Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) 1600,00 грн. судовий збір.

Стягнути з Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) 4800,00 грн. судовий збір за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Головуючий суддя О.Л.Мирутенко

суддя О.С.Скрипчук

суддя Г.Г.Якімець

"Повний текст постанови виготовлено 29.11.2018"