ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2031/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

Секретар судового засідання Шейнцис О.О.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5)

до відповідача: Житлово-експлуатаційної контори (Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів") (65017, м. Одеса, вул. Багрицького, буд.12 "А")

про стягнення 123 258,58 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №1535 від 21.03.2018р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

21.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Житлово-експлуатаційної контори (Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів"), в якій просить суд стягнути останнього заборгованість у розмірі 123 258,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 1 848,88 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на послуги водопостачання та водовідведення №4170/1 від 01.11.2000р., в результаті чого у останнього у період з 01.02.2018р. по 01.08.2018р. виникла заборгованість у сумі, що заявлена до стягнення - 123 258,58 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.09.2018р. відкрито провадження у справі № 916/2031/18, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 22.10.2018р.

22.10.2018р. від позивача до канцелярії суду за вх.№21589/18 надійшла заява (а.с.51-52), в якій останній просить суд закрити провадження у справі №916/2031/18 в частині позовних вимог на суму 15 300 грн., у зв`язку з відмовою від позову, враховуючи, що відповідачем вказану суму було оплачено у вересні та жовтні місяцях.

У судовому засіданні 22.10.2018р. судом було оголошено перерву до 19.11.2018р.

Приймаючи до уваги незявлення відповідача у судове засідання, призначене на 22.10.2018р., про дату та час наступного судового засідання останнього судом було повідомлено ухвалою суду від 23.10.2018р.

26.10.2018р. від ТОВ "Інфокс" до суду надійшла заява про залучення до матеріалів справи документів, підтверджуючих направлення відповідачу заяви про закриття в частині провадження по справі.

У судовому засіданні, 19.11.2018р., представником позивача надано суду клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме бухгалтерської довідки, та зазначено про погашення відповідачем в процесі розгляду справи частини заборгованості на суму 30 000 грн., при цьому представник просив суд задовольнити позов з урахуванням додатково наданих документів.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-50), у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Приймаючи до уваги належне повідомлення судом відповідача шляхом надсилання йому судових документів, а також наявність в матеріалах справи поштового повідомлення, яке підтверджує отримання відповідачем ухвали суду від 23.10.2018р., суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Як встановлено судом, 01 листопада 2000 року між Комунальним підприємством "Одесводоканал" (Водоканал, Виробник) (правонаступником якого є ТОВ "Інфокс") та Житлово-експлуатаційною конторою (Дочірнє підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів") (Абонент, Споживач) було укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення (населення) №4170/1 (а.с.14), а також ряд додаткових угод до вказаного договору від 25.10.2005р. (а.с.16), від 25.10.2010р. (а.с.17) та від 10.04.2013р. (а.с.18).

Так відповідно до п.1.1. договору (в редакції додаткової угоди від 10.04.2013р.) Виробник надає послуги з центрального водопостачання (подача холодної питної води на обєкти Споживача), а також з центрального водовідведення (приймання стічних вод холодного та гарячого водопостачання, які скидаються Споживачем в систему комунальної каналізації), відповідно до дислокації обєктів (Додаток №1).

Відповідно до п.1.2. Договору Абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі та пристрої на них у належному стані відповідно до встановлених Правил, перелічених у п.2.1 даного договору та діючого законодавства.

Згідно до п.2.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №295/1-2 від 07.09.2010р., сторони зобовязуються керуватися діючими „Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення", затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995р. №30 ("Правила експлуатації), "Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси", затверджених розпорядженням Одеської Облдержадміністрації №87/А-98 від 09.02.1998р. ("Правилами приймання стічних вод"), діючими ДСТУ, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання, Законом України „Про житлово-комунальні послуги та іншими нормативними актами, що прийняті в установленому законом порядку.

Положеннями п.2.3.8. договору визначено, що Абонент зобовязується щомісячно, за встановленою формою з 1-го по 5-те число в письмовій формі, надавати відомості про водокористування Абонента та фактичну оплату населенням послуг водокористування за попередній місяць. При їх ненаданні в строк, Водоканал проводить розрахунок у відповідності до Правил водокористування.

Відповідно до п.3.1. договору облік використаної води, а також холодної води, яка використовується для підігріву централізованого гарячого водопостачання, здійснюється за показниками приладів обліку води, встановлених на обєктах Абонента у відповідності до даних додатку №1. При відсутності приладу обліку води, тимчасово до його установки, кількість використаної води визначається на підставі затверджених в установленому законом порядку нормативів водокористування.

Відомості про кількість днів подачі гарячої води Водоканал отримує в письмовому вигляді від організації теплопостачання та Абонента.

Умовами п.3.2. договору визначено, що оплата послуг водокористування та водовідведення проводиться щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Водоканалу.

Згідно до п.3.3. договору, оплата здійснюється по тарифах, затверджених в установленому діючим законодавством порядку. На момент укладання договору діють наступні тарифи: вода - 0,43 грн. за 1 кв.м., стоки - 0,37 грн. за 1 кв.м. У випадку зміни тарифів, діючих на момент укладання договору, оплата Абонентом наданих йому послуг здійснюється за новими тарифами, без зміни інших умов договору. Відомості про зміну діючих тарифів Абонент отримує через засоби масової інформації (печать, телебачення, радіо).

Відповідно до п.3.4. договору рахунки на оплату платежів (дебетові сповіщення) направляються Абоненту через банківський заклад згідно банківських реквізитів, вказаних Абонентом при підписанні даного договору. При відсутності у Абонента поточного рахунку в банку, рахунок на його адресу направляється поштою. (п. 3.5. Договору).

Згідно до п.3.12. Договору, у випадку зміни діючого законодавства по розрахункам застосовується порядок, встановлений законом.

Пунктом 5.3. договору (в редакції додаткової угоди від 25.10.2010р.) сторони передбачили, що договір діє з моменту укладення до 31.12.2015р. в частині надання послуг водопостачання та водовідведення.

Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо за місяць до його закінчення сторони не дійдуть згоди внести зміни чи закінчити його дію. В частині розрахунку за отримані послуги договір діє до повного погашення заборгованості за договором.

Як вказує позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору Виробником було надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення.

При цьому, за результатом проведення ТОВ "Інфокс" перевірки приладу обліку води за адресою: м. Одеса, вул. Багрицького, 12/а, яка значиться у дислокації обєктів відповідача, встановлено факт його виведення з експлуатації, про що складено відповідний акт №15587 від 29.11.2017р. (а.с.25).

У такому разі розрахунок за водокористування на період до встановлення повіреного приладу обліку ( в робочому стані) та допуску його до експлуатації здійснюється у відповідності з пунктом 5.24 (з урахуванням пунктів 5.14, 5.18) Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.2008р.

Згідно до пункту 5.24 вказаних правил, якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці.

Оскільки відповідач після листопада 2017р. припинив надавати до ТОВ "Інфокс" звіти про водоспоживання, позивачем обсяги водопостачання за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2018р., з урахуванням положень договору та вищенаведених правил, були розраховані з урахуванням показників лічильників за два розрахункові місяці, за які наявні показники водокористування (жовтень 2017р. 2163 м3 та листопад 2017р. 1540 м3), та склав 1851м3 щомісячно.

При цьому, відповідно до положень Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.11.2017р. №1343 тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення склали 9,324 грн. та 6,804 грн. відповідно.

В подальшому такі тарифи було змінено та відповідно до положень Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018р. №597 тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення склали 10,38 грн. та 8,916 грн. відповідно.

З урахуванням викладеного, до сплати за надані послуги позивачем було нараховано Житлово-експлуатаційної контори (Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів") 182 300,89 грн.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання щодо своєчасної оплати не виконав належним чином, сплативши лише частину нарахованої до сплати суми у розмірі 59 042,30 грн., у зв'язку із чим у Житлово-експлуатаційної контори (Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів") станом на вересень 2018р. виникла заборгованість у сумі 123 285,58 грн., яку відповідачем і було заявлено до стягнення в рамках справи №916/2031/18.

Під час розгляду справи, позивачем було надано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог на суму 15300 грн., зазначивши при цьому, що суму 5 300 грн. було сплачено відповідачем до відкриття провадження по вказаній справі, а 10 000 грн. у жовтні 2018р.

В подальшому, за наданою позивачем інформацією, відповідачем було частково погашено заборгованість у жовтні 2018р. 10 000 гр. та у листопаді 2018р. 10 000 грн.

За таких обставин, враховуючи погашення відповідачем частину заборгованості у сумі 5 300 грн. до порушення провадження у справі, а отже станом на момент відкриття провадження у справі в цій частині позову був відсутній предмет спору, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ "Інфокс" в цій частині.

Відповідно до ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

З урахуванням вказаних норм права, суд також закриває провадження у справі про стягнення з відповідача 30 000 грн. у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки вказану суму було сплачено під час судового розгляду справи.

Водночас, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів повного виконання відповідачем взятого на себе обов'язку з оплати вартості наданих послуг, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 87 958,58 грн.

У відповідності до чинного господарського процесуального законодавства незалежно від результатів розгляду справи на суд покладено обовязок розподілення судових витрат.

Так, відповідно до п.9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно віл результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, пов'язаних з непроведенням розрахунків за надані послуги, при цьому закриття провадження у справі на суму 30 000 грн. викликано частковою сплатою відповідачем заборгованості в процесі розгляду справи, суд вважає за правомірне та доцільне, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, стягнути з відповідача мінімальну суму судового збору у розмірі 1762 грн.

Водночас, у звязку із частковим закриття провадження у справі на суму 30 000 грн., суд вважає за необхідне, керуючись положеннями п.5 ст.7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу різницю між сплаченим позивачем судовим збором та сумою судового збору, що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 129, ч.ч.2 ст.231, ст.ст.232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-експлуатаційної контори (Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод керамічних виробів") (65017, м. Одеса, вул. Багрицького, буд.12 "А", ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ) заборгованість у сумі 87 958 /вісімдесят сім тисяч девятсот пятдесят вісім/ грн. 58 коп., судовий збір у сумі 1 762/одна тисяча сімсот шістдесят дві/ грн.

3. Провадження у справі в частині 30 000 грн. закрити у звязку з відсутністю предмету спору.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ) судовий збір у сумі 86 /вісімдесят шість/ грн. 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська