СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа № Б-50/232-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Россолов В.В. , суддя Пуль О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників:

від апелянта не зявився,

ліквідатор не зявився,

від інших учасників справи не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сазон" (вх.№54Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018, постановлену суддею Міньковським С.В. в приміщенні господарського суду Харківської області (повний текст ухвали складено 14.03.2018),

у справі №Б-50/232-09,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском", м.Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сазон" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 14.02.2017 у справі про банкрутство ТОВ "Лекском", в якій просило суд: 1) переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу господарського суду Харківської області у справі №Б-50/232-09 від 14.02.2017; 2) відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "ПроКредит Банк" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу нерухомого майна банкрута у справі №Б-50/232-09, оформленого протоколом від 12.07.2016 №100080616/1 та визнання недійсним укладеного за результатами аукціону договору купівлі-продажу від 12.07.2016 , зареєстрованого за №1479.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі №Б-50/232-09 відмовлено ТОВ "Сазон" у задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09 за нововиявленими обставинами. Ухвалу господарського суду від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09 залишено без змін.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції мотивував її тим, що про хід розгляду заяви банку ТОВ "Сазон" був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте не скористався своїм правом на участь у судових засіданнях. Під час розгляду заяви банку по суті господарським судом досліджувався лист ПАТ "ПроКредит Банк" б/н від 27.03.2015 щодо надання згоди на продаж заставного майна, на який заявник посилається як на нововиявлену обставину. Крім того, судом встановлено, що ухвалою суду від 24.04.2015, яка набрала законної сили, було задоволено клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж нерухомого майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском", що є предметом забезпечення ПАТ ПроКредит Банк, за початковою вартістю, яка перевищує суму вимог ПАТ ПроКредит Банк у розмірі 34483354,87 грн, у звязку з чим твердження ТОВ "Сазон" про те, що судом не досліджувався вказаний лист ПАТ "ПроКредит Банк", не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується матеріалами справи. Разом з тим, з огляду на те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, доводи заявника ТОВ "Сазон" щодо наявності нововиявленої обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи №Б-50/232-09.

Товариство з обмеженою відповідальністю Сазон з ухвалою суду першої інстанції не погодилося, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі №Б-50/232-09; переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу господарського суду Харківської області у справі №Б-50/232-09 від 14.02.2017; відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ ПроКредит Банк про визнання недійсними результатів аукціону з продажу нерухомого майна банкрута у справі №Б-50/232-09, оформленого протоколом від 12.07.2016 №100080616/1, та визнання недійсним укладеного за результатами аукціону договору купівлі-продажу від 12.07.2016, зареєстрованого за №1479.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ТОВ "Сазон" дізналося про існування листа-згоди від 27.03.2015 ПАТ "ПроКредит Банк" на продаж заставного майна лише 15.01.2018. Апелянт вважає, що посилання суду на можливість ТОВ "Сазон" зясувати та довідатися про існування листа-згоди банку є необгрунтованими, оскільки ТОВ "Сазон" не можна вважати учасником провадження у справі про банкрутство, а тому не можна стверджувати про наявність необмеженого права ТОВ "Сазон" дізнатися про всі та будь-які матеріали справи про банкрутство. Апелянт вважає, що обєктивно ТОВ "Сазон" не знало і не могло знати про існування такого документу, оскільки банк про таке ТОВ "Сазон" не повідомляв та до матеріалів заяви про скасування результатів аукціону не додавав. В свою чергу суд мав надати правову оцінку листу-згоді банку та правовідносинам, які склалися внаслідок видання банком такого документу оскільки наявність ухвали суду про згоду на продаж майна банкрута взагалі не є обовязковою, а продаж заставного майна банкрута відбувався у повній відповідності та за наявності згоди заставного кредитора. На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не розглянуто у даній справі ту обставину, що банк надав згоду на продаж заставного майна і в подальшому вже не міг звертатися із заявами про визнання недійсними результатів аукціону, який він вже погодив. Отже, нововиявлена обставина у справі №Б-50/232-09 - лист-згода ПАТ "ПроКредит Банк" є доказом відсутності порушеного права заявника, що тягне відмову у задоволенні позову.

17.04.2018 від ПАТ "ПроКредит Банк" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк зазначає, що згода заставного кредитора на продаж заставного майна не є нововиявленою обставиною відповідно до статті 320 Господарського процесуального кодексу України. На його думку, згода заставного кредитора на продаж заставного майна не спростовує факти, які покладені в основу ухвали господарського суду Харківської області від 14.02.2017 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу нерухомого майна банкрута внаслідок допущених організатором аукціону порушень під час організації та реалізації на аукціоні обєкту нерухомості банкрута, який забезпечував погашення грошових вимог заставного кредитора ПАТ "ПроКредит Банк".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Сазон на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі №Б-50/232-09.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 у задоволенні клопотань ТОВ Сазон, арбітражного керуючого ОСОБА_1, ТОВ Лексінг про відкладення розгляду справи відмовлено. Зобовязано ТОВ Сазон направити копію апеляційної скарги ліквідатору боржника ОСОБА_1, докази направлення надати суду. Зупинено провадження у справі №Б-50/232-09 до розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № Б-50/232-09 та повернення матеріалів справи до Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Верховного Суду від 07.05.2018 у даній справі у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі №Б-50/232-09 відмовлено.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 у звязку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Крестьянінов О.О.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 поновлено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 18.09.2018 о 09:15 год. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 у звязку з відрядженням судді Крестьянінова О.О. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Тарасова І.В.

У звязку з початком роботи Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2018 для здійснення розгляду апеляційної скарги ТОВ "Сазон" у справі №Б-50/232-09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Россолова В.В., судді Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 справу №Б-50/232-09 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ліквідатором подано клопотання про розгляд апеляційної скарги ТОВ "Сазон" на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № Б-50/232-09 без присутності ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого ОСОБА_1А.(вх.№ 1211 від 19.11.2018). В обґрунтування поданого клопотання вказує на те, що у звязку з відрядженням до Західного апеляційного господарського суду для участі в судових засіданнях по справі № 914/1351/16 арбітражний керуючий ОСОБА_1 не зможе бути присутнім у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду у справі № Б-50/232-09, яке призначено на 23.11.2018.

Також у відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор вказує на обґрунтованість апеляційної скарги ТОВ "Сазон" на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі № Б-50/232-09, як такої, що підлягає задоволенню (вх.№ 1212 від 19.11.2018). В обґрунтування своєї позиції у справі вказує на ту обставину, що ознакою нововиявленої обставини є наявність такої на час розгляду справи. Враховуючи, що фактично згоду на продаж майна банкрута було надано ухвалою господарського суду Харківської області 27.04.2015 та в подальшому копія цієї ухвали містилась в оголошенні про продаж майна банкрута, ТОВ "Сазон" не знало та не могло знати про наявність листа ПАТ "ПроКредит Банк" про надання останнім згоди на торги. Разом з тим, на думку ліквідатора, наявність згоди заставного кредитора на продаж заставного майна, що підтверджується листом, підписаним його представником 27.03.2015, є істотною обставиною для справи, що не була встановлена судом першої інстанції при винесенні ухвали від 14.02.2017.

Учасники процесу повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 22.11.2018, проте не скористались правом на участь у судовому засіданні.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Так, ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 та від 18.09.2018 (т.1, а.с. 196-198, 220-222), ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 та від 08.11.2018 (т.2, а.с. 234-236, 264,267), якими учасників справи було неодноразово повідомлено про час та місце розгляду справи, надіслані на їх юридичні адреси, про що свідчить відмітка суду на зворотному боці останнього аркушу вказаних ухвал суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що направлені на адресу ТОВ "Сазон" (62052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 37) копії ухвал від 18.09.2018 та від 27.08.2018 були повернуті органом зв'язку лише 12.11.2018 з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що свідчить про ухилення апелянта від отримання поштової кореспондентці за визначеною ним адресою.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством звязку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у звязку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не обєктивними причинами, а субєктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

З огляду на наведене, колегією суддів було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення ТОВ "Сазон" про час та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги та надано достатньо строку для реалізації права на участь у розгляді справи в судовому засіданні шляхом неодноразового відкладення розгляду справи.

З метою недопущення можливого зловживання заявником наданими йому законом правами шляхом не отримання кореспонденції за визначеною ним адресою, судовою колегією також додатково повідомлено учасників справи про час та місце розгляду даної справи шляхом розміщення інформації у справі на офіційному веб-порталі судової влади України за визначеними в ухвалі суду апеляційної інстанції від 08.11.2018 електронними адресами: https://court.gov.ua/fair; https://eag.court.gov.ua.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 та від 18.09.2018, ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 та від 08.11.2018 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому учасники справи могли ознайомитись з текстом цієї ухвали.

Таким чином, ТОВ "Сазон" та інших учасників справи не було позбавлене об'єктивної можливості дізнатися про рух поданої апеляційної скарги, користуючись засобами поштового зв'язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданими їм процесуальними правами на участь у розгляді справи не скористались.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.12.2009 порушено провадження у справі № Б-50/232-09 про банкрутство ТОВ "Лекском" на підставі ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013).

Постановою господарського суду Харківської області від 27.01.2010 у справі №Б-50/232-09 ТОВ "Лекском" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2015 у справі № Б-50/232-09, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015, надано згоду на продаж майна банкрута, яке знаходиться в іпотеці, початковою вартістю, яка перевищує суму вимог ПАТ "ПроКредит Банк" та складає 34 483 354,87 грн. шляхом: проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості майна; проведення повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону; проведення другого повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості; продажу майна частинами (у випадку, якщо продати майно у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося): нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається з: санітарного пропускника (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м, корівника із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м, корівника із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м, корівника із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

У липні 2016 року ПАТ "ПроКредит банк" звернулось до суду з заявою про визнання недійсними результатів аукціону від 12.07.2016 з продажу спірного майна банкрута - нежитлових приміщень аграрно-промислового комплексу на 1-му кілометрі дороги Лисичанка-Горбовичі, буд. 1 на території Шпитівської сільської ради Київської області (лот № 100080616/1); визнання недійсним укладеного за результатами аукціону договору купівлі-продажу вказаного майна, а також застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу. Заява обґрунтована порушенням: порядку визначення організатора аукціону, публікації оголошення про проведення аукціону, законодавчо встановленого строку для проведення аукціону, а також неповідомленням заставного кредитора у встановленому Законом про банкрутство порядку про реалізацію заставного майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2017 заяву кредитора задоволено частково. Визнано недійсними результати аукціону з продажу вищевказаного нерухомого майна банкрута, оформлені протоколом від 12.07.2016 №100080616/1. Визнано недійсним укладений за результатами аукціону договір купівлі-продажу від 12.07.2016, зареєстрований за №1479. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Судом встановлено порушення ліквідатором вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-V, далі - Закон про банкрутство) під час реалізації заставного майна боржника. Щодо застосування наслідків недійсності правочину, то судами встановлено відсутність спірного майна у сторони визнаного недійсним правочину у зв'язку з його відчуженням.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі № Б-50/232-09 залишено без змін із тих же підстав.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2017 ухвалу господарського суду Харківської області від 14.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у справі № Б-50/232-09 залишено без змін.

13.03.2018 винесено оскаржувану ухвалу суду з підстав, викладених вище.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сазон" та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

У відповідності до частини 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ст.320 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справ, а також ухвали у справах про банкрутство, які підлягають оскарженню, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових та електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не можу виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Крім цього, апеляційний господарський суд враховує, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: - по-перше, їх існування на час розгляду справи, - по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, - по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Якщо нововиявлені обставини пов'язані із виявленням фактів подання експертом завідомо неправильного висновку, який було покладено в основу судового рішення, або завідомо неправильного перекладу документів чи пояснень учасників процесу, або подання фальшивих документів тощо, такі факти також мають бути підтверджені у встановленому законом порядку.

Днем виникнення названих обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Статтею 321 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано, зокрема: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

В обґрунтування своїх доводів заявник посилався на те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції ТОВ "Сазон" не було відомо та не могло бути відомо про існування згоди заставного кредитора ПАТ "ПроКредит Банк" на продаж майна банкрута ТОВ "Лекском". Про існування листа-згоди від 27.03.2015 ПАТ "ПроКредит Банк" на продаж заставного майна лише 15.01.2018. Апелянт вважає, що не можна стверджувати, що ТОВ "Сазон" мало усі можливості зясувати та довідатися про існування листа-згоди банку, оскільки ТОВ "Сазон" не можна вважати учасником провадження у справі про банкрутство, а тому не можна стверджувати про наявність необмеженого права ТОВ "Сазон" дізнатися про всі та будь-які матеріали справи про банкрутство. Апелянт вважає, що обєктивно ТОВ "Сазон" не знало і не могло знати про існування такого документу, оскільки банк про таке ТОВ "Сазон" не повідомляв та до матеріалів заяви про скасування результатів аукціону не додавав.

Колегія суддів наголошує, що важливою обставиною є не дата, коли заявник дізнався про нововиявлені обставини, а дата, коли заявник міг дізнатись про такі обставини.

Відповідно до частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно з вимогами частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2016 залучено до розгляду заяви ПАТ "ПроКредит Банк" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, зокрема, ТОВ "Сазон".

Про хід розгляду заяви банку ТОВ "Сазон" був належним чином повідомлений, оскільки копії ухвал господарського суду надсилалися на адресу ТОВ "Сазон" як учаснику даного провадження. Докази отримання ухвал господарського суду містяться у матеріалах справи №Б-50/232-09 (а.с.212, а.с.110, 166, том 10), проте ТОВ "Сазон" не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, представника для участі у судових засіданнях не направив.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2017 визнано недійсними результати аукціону з продажу нерухомого майна банкрута ТОВ "Лекском", оформлені протоколом від 12.07.2016 №100080616/1 аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються з: санітарний пропускник (літ.А), загальною площею 380,6 кв.м, корівник із бетону, цегли (літ. Б), загальною площею 840,1 кв.м, корівник із цегли (літ.Б1), загальною площею 1911,3 кв.м, корівник із бетону, цегли (літ.Б2), загальною площею 1911,5 кв.м, розташовано за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, зареєстрований за №1479, який укладений за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" від 12.07.2016 №100080616/1.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом.

Дана ухвала надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 27.02.2017, зареєстрована 28.04.2017, оприлюднена 02.03.2017.

Інформація, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень є відкритою.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах, зокрема, вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (пункт 2 частини 1 ст.4 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Починаючи з 02.03.2017 відомості щодо прийнятої ухвали господарського суду Харківської області від 14.02.2017 є публічними та вільними у доступі, а ТОВ "Сазон" мав змогу у будь - який час встановити ті факти, які він на даний час вважає нововиявленими, а саме: наявність листа-згоди ПАТ "ПроКредит Банк" на продаж майна банкрута. Проте, заявник зазначає, що копію листа - згоди банку отримав від ліквідатора боржника лише 15.01.2018.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 апеляційну скаргу ліквідатора ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09 залишено без змін.

У ході апеляційного розгляду справи інтереси ТОВ "Сазон" за довіреністю від 07.03.2017 представляла ОСОБА_2 (за дов. від 07.03.2017) і була присутня у судових засіданнях 09.03.2017, 04.04.2017, 20.04.2017.

Тобто про обставини справи заявник був обізнаний та його представник надавав пояснення у суді апеляційної інстанції та не був позбавлений права та можливості ознайомитися з матеріалами справи у відповідності до ст.22 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на момент винесення ухвали суду від 14.02.2017).

Як стверджує апелянт, суд мав би надати правову оцінку листу-згоді банку та правовідносинам, які склалися внаслідок видання банком такого документу. На думку апелянта, наявність ухвали суду про згоду на продаж майна банкрута взагалі не є обовязковою, а продаж заставного майна банкрута відбувався у повній відповідності та за наявності згоди заставного кредитора.

Такі доводи апелянта спростовуються фактичними обставинами справи, встановленими судом під час розгляду заяви банку по суті, а саме: судом досліджувався лист ПАТ "ПроКредит Банк" б/н від 27.03.2015 щодо надання згоди на продаж заставного майна, та суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, частині 4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якою встановлено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється у порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Господарським судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2015, яка набрала законної сили, задоволено клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж нерухомого майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском", що є предметом забезпечення ПАТ ПроКредит Банк, за початковою вартістю, яка перевищує суму вимог ПАТ ПроКредит Банк у розмірі 34483354,87 грн.

Отже, твердження ТОВ "Сазон" про те, що судом першої інстанції не досліджувався лист ПАТ "Прокредит Банк" є помилковим, не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується матеріалами справи.

Крім того, нововиявленою обставиною є юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обовязково вплинула б на остаточні висновки суду. Тому перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.

До предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання організатором аукціону вимог, які ставляться положеннями Законом про банкрутство до його проведення, зокрема: щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (ст. 58, 59 Закону); щодо подачі заяви учасника на участь в аукціоні (ст.60), допуску до участі в аукціоні (ст.61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (ст. 63 Закону); порядку проведення аукціону (ст. 64-68 Закону).

В ухвалі господарського суду Харківської області від 14.02.2017 судом встановлено, що реалізація на аукціоні обєктів нерухомості банкрута, який забезпечував погашення грошових вимог заставного кредитора - ПАТ ПроКредит Банк" було проведено із порушенням порядку організації та проведення другого повторного аукціону з реалізації обєктів нерухомості, що і стало підставою для визнання недійсними результатів такого аукціону.

Крім того, апелянт посилається на те, що у жодній нормі Закону про банкрутство не передбачено можливості заставного кредитора відкликати, скасувати чи будь-яким іншим чином визнати недійсною згоду на продаж заставного майна. На думку апелянта, у даній справі не встановлено, що банк надав згоду на продаж заставного майна і в подальшому вже не міг звертатися із заявами про визнання недійсними результатів аукціону, який він вже погодив, дану обставину безпідставно не розглянуто судом першої інстанції. Також, вважає, що нововиявлена обставина у справі №Б-50/232-09 лист-згода ПАТ "ПроКредит Банк" є доказом відсутності порушеного права заявника, що тягне відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку у відповідності до частини 4 ст.42 Закону про банкрутство продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснювався у порядку, передбаченому цим Законом, за згодою суду, а не за згодою заставного кредитора (банку).

Відповідно до частини 1 ст.91 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку, передбаченому Господарським процесуальним України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство (частиною 2 ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України, у редакції, чинній до 15.12.2017).

У відповідності до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, ПАТ "Прокредит Банк" у відповідності до зазначених норм чинного законодавства має право на апеляційне оскарження, у даному випадку визнання недійсності результатів аукціону.

Даним обставинам надавалася оцінка як при прийнятті до розгляду заяви банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, так і при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Викладені господарським судом обставини та факти знайшли своє підтвердження у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017, якими ухвалу господарського суду Харківської області від 14.02.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.05.2018 з огляду на те, що обставини, на які посилався заявник як на підставу для перегляду справи, не підтвердилися, у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № Б-50/232-09 відмовлено.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

У Рішенні у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004 зазначається, що процедура скасування остаточного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний. Однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені ТОВ "Сазон" обставини для перегляду ухвали у справі за нововиявленими обставинами не спростовують наведені в ухвалі висновки господарського суду, не мають істотного значення для справи та не є нововиявленими у розумінні ст.320 Господарського процесуального України, а відтак господарський суд дійшов правомірного висновку, що заява є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі №Б-50/232-09 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сазон залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі №Б-50/232-09 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2018.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.А. Пуль