РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/13149/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕК-ТОР"

до Фізичної особи-підприємець Нижеборський Євген Олегович

про стягнення 19 808,65 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1., представник

від відповідача - не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕК-ТОР" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до фізичної особи-підприємець Нижеборський Євген Олегович про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати поставленого товару за Договором №ВТ0023/14ВІО від 24.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 порушено провадження у справі № 910/13149/18, зобов'язано сторін надати свої пояснення щодо поданого позову, заперечення до відзиву та призначено розгляд справи на 29.10.2018.

В підготовче судове засіданні 29.10.2018 представник позивача з?явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 29.10.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2018.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

24.03.2014 між відповідачем, як покупцем та позивачем, як постачальником було укладено договір №ВТ0023/14 ВІО, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених договором поставляти згідно замовлення та накладних продукцію, а покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених договором, приймати названу продукцію та оплачувати її.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставкою вважається передача товару представнику покупця в місці яке вкаже покупець.

Постачальник зобов'язується поставити продукцію за цінами зазначеними у прайс-листі, затверджених сторонами. Ціна, асортимент та кількість поставленої продукції міститься у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.5-4.6 Договору покупець 1 (один) раз на 2 (два) тижні надає постачальнику письмовий звіт щодо реалізованого товару. Покупець оплачує поставлений товар на умовах здійснення періодичних платежів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 календарних днів з дня реалізації поставленого товару споживачам, один раз в чотирнадцять днів

Позивачем було поставлено на виконання умов договору було поставлено позивачеві товар на 54 415,38 грн., що підтверджується видатковими накладними: №ВТ000001265 від 26.03.2014, №ВТ00001751 від 28.04.2014, №ВТ00001753 від 28.04.2014, №ВТ00002265 від 03.06.2014, № ВТ00002269 від 04.06.2014, №ВТ00002485 від 18.06.2014, №ВТ00002663 від 08.07.2014.

Позивач зазначив, що відповідачем було частково повернуто товар та частково сплачено, проте станом на 01.10.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 19808,65 грн.

Відповідачем відзиву чи будь яких заперечень до суду не надано, докази які б спростовували зазначене позивачем та підтверджували відсутність боргу у відповідача до матеріалів справи відповідачем не додано.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню, в розмірі 19808,65 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги повністю.

2. Стягнути із Фізичної особи-підприємець Нижеборський Євген Олегович (03179, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕК-ТОР» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, будинок 44-а, 6-ий поверх, кімната №6, ідентифікаційний номер 38205243) основну заборгованість у розмірі 19 808 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 65 коп., судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 28.11.2018

Суддя В.І. Мельник