УХВАЛА

м. Київ

20.11.2018Справа № 910/11203/16

За скаргою Акціонерного товариства "Сбербанк"

на дії державного Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі №910/11203/16

За заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про видачу виконавчого документу на виконання рішення третейського суду по третейській справі №17/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькхім - Хімічний завод"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Олвін-Сервіс"

про стягнення заборгованості

Суддя Бондаренко Г. П.

За участю представників сторін:

Від скаржника (позивача): Рибкіна Н. В., довіреність № б/н від 01.08.2018;

Від відповідача: не прибув;

Від третьої особи: не прибув;

Від ВДВС: не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.05.2016 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" прийнято рішення по справі № 17/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькхім - Хімічний завод", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олвін-Сервіс" про стягнення заборгованості.

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла заява про видачу виконавчого документу на виконання вищевказаного рішення третейського суду, яка ухвалою від 21.06.2016 прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 заяву Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу виконавчого документу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" по третейській справі № 17/16, ухваленого у складі третейського судді Лагренн С.С., задоволено, видати наказ на виконання рішення від 20.05.2016 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі № 17/16, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькхім - хімічний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №06-Н/13/66/КЛ-КБ від 19.04.2013 у сумі 3821671,70 грн. 70 коп., яка складається з: заборгованості за кредитною лінією - 3366668,00 грн. 00 коп., та заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитними коштами - 455003,70 грн. 70 коп., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькхім - хімічний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" витрати зі сплати третейського збору в сумі 25500,00 грн. 00 коп., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькхім - хімічний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" витрати по оплаті судового збору у розмірі 689 грн. 00 коп., на виконання ухвали видано відповідний наказ.

30.10.2018 Акціонерне товариство "Сбербанк" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі №910/11203/16, в якій просило скасувати постанову заступника начальника Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Крапівіна Віталія Миколайовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.09.2018 (ВП № 53629942).

Розпорядженням № 05-23/1916 від 30.10.2018 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 для розгляду скарги визначено суддю Бондаренко Г. П.

Розгляд скарги на дії/бездіяльність державного виконавця призначено на 13.11.2018, про що постановлено ухвалу суду від 30.10.2018 року.

Ухвалою-повідомленням про дату, час і місце судового засідання від 05.11.2018 господарським судом повідомлено учасників справи, що у зв'язку з перебуванням судді Бондаренко Г. П. у відпустці, розгляд скарги призначений на 13.11.2018 не відбудеться та про призначення розгляду скарги на 20.11.2018.

В судове засідання 20.11.2018 відповідач, третя особа та ВДВС не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання 20.11.2018 прибув та надав суду свої пояснення щодо скарги, в яких скаргу підтримав в повному обсязі.

22.11.2018 через відділ канцелярії суду від ВДВС надійшов відзив на скаргу на дії державного Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечено у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2017 до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від представника АТ «СБЕРБАНК» надійшла заява про відкриття виконавчого провадження за Наказом №910/11203/16 виданим 21.07.2016 Господарським судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькхім-хімічний завод» на користь АТ «СБЕРБАНК» заборгованості у розмірі 3 821 671,7 грн.

Державним виконавцем 23.02.2017 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа. Разом із відкриттям виконавчого провадження 23.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт усього майна боржника та її копії надіслано на адресу Територіального сервісного центру №1443 м. Краматорськ. Інформацію про обтяження внесено до відповідних реєстрів.

У ході примусового виконання рішення по виконавчому провадженню було зроблено запити до реєструючих установ з метою виявлення майна боржника.

На запит державного виконавця до Державної фіскальної служби України отримано відповіді, згідно яких боржник має відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах а саме в: ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «СБЕРБАНК», АТ «Укрсиббанк».

В подальшому 24.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та її копії надіслано на виконання до вищевказаних банківських установ.

Згідно повідомлення з Центру 1443 МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб марки БАЗ А079 , АВТОБУС- D,2005 року випуску, нз: АН8408АІ, на який постановою державного виконавця було накладено арешт. Вказаний транспортний засіб 16.05.2017 оголошено у розшук.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за боржником зареєстровано право власності на будівлі з господарськими побудовами за адресою Донецька область, м. Донецьк, вулиця Баумана, 1В, які перебувають в іпотеці у АТ «СБЕРБАНК».

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за боржником значиться рухоме майно, а саме обладнання за адресою Донецька область місто Донецьк, вулиця Баумана, 1В, яке перебуває у заставі у АТ «СБЕРБАНК», та перебуває на території проведення операції об'єднаних сил.

Державним виконавцем було надіслано на адресу банківських установ, в яких відкрито рахунки боржника платіжні вимоги, які було повернуто до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з повідомлення про відсутність коштів.

Майно, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу за адресою реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькхім - хімічний завод», а саме місто Слов'янськ, вул. Леніна, буд. 36/ 6, державним виконавцем не встановлено.

Інформації про місцезнаходження та затримання транспортного засобу марки БАЗ А079, АВТОБУС- D, 2005 року випуску, нз АН8408А, який належить боржнику, до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не надходила.

18.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 53629942) з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 по справі №910/11203/16. Зазначена постанова винесена на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та мотивована тим, що транспортний засіб боржника БАЗ А 079, д. н. з. АН8408АІ, 2005 року випуску не виявлений протягом року з дня оголошення його у розшук.

На думку стягувача, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.09.2018 винесена державним виконавцем з порушенням норм матеріального права, при невідповідності висновків зроблених ВДВС дійсним обставинам справи, оскільки у боржника наявне рухоме та нерухоме майно.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника (ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» внормовано, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У разі якщо на зазначене у частині п'ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер'єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

В ході здійснення виконавчого провадження № 53629942 державним виконавцем було встановлено: (1) за боржником значиться рухоме майно, а саме обладнання за адресою Донецька область місто Донецьк, вулиця Баумана, 1В, яке перебуває у заставі у АТ «СБЕРБАНК», та перебуває на території проведення операції об'єднаних сил; (2) за боржником зареєстровано право власності на будівлі з господарськими побудовами за адресою Донецька область, м. Донецьк, вулиця Баумана, 1В, які перебувають в іпотеці у АТ «СБЕРБАНК»; (3) відсутність коштів у боржника на рахунках; (4) наявність у боржника транспортного засобу марки БАЗ А079, АВТОБУС- D, 2005 року випуску, нз АН8408А; (5) відсутність майна, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу за адресою реєстрації боржника.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону N 1404-VIII, відповідно до частини 7 якої примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку", ст. 20 Закону України «Про заставу» та частиною 7 статті 51 Закону N 1404-VIII спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет застави та іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя/заставодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави або вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 39, 41 Закону України "Про іпотеку", ст. 20 Закону України «Про заставу»).

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, то вони регулюються загальними нормами Закону N 1404-VIII, а не нормами спеціальних Законів України "Про іпотеку", «Про заставу».

Іпотекодержателем та заставодержателем нерухомого та рухомого майна боржника є стягувач, а виконавчі дії у виконавчому провадженні № 53629942 вчиняються на підставі наказу Господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, відповідно державний виконавець в силу приписів норм Закону N 1404-VIII, в рамках виконавчого провадження № 53629942, не наділений правом на звернення стягнення на таке майно боржника.

Виявлений державним виконавцем транспортний засіб боржника був оголошений в розшук, і не був виявлений протягом року з дня оголошення розшуку, при цьому у боржника відсутні кошти на рахунках та інше майно, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу за адресою реєстрації боржника.

За вказаних обставин, враховуючи пербування нерухомого майна тна території зони проведення АТО, а також не виявленого оголошеного в розшук транспортного засобу протягом року, відсутність даних про інше майно боржника, винесення державним виконавцем 18.09.2018 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідає положенням чинного законодавства та обставинам відповідного виконавчого провадження (відповідні дії вчинені державним виконавцем відповідно до закону).

З огляду на вказане суд не вбачає в діях державного виконавця порушення прав скаржника (стягувача) та відмовляє в задоволенні скарги.

Суд також звертає увагу скаржника (стягувача) на ті обставини, що винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7) ч. 1 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна боржника, не є підставою для припинення розшуку транспортного засобу боржника та не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом трьох років з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто до 18.09.2021.

Згідно положень ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству "Сбербанк" в задоволенні скарги на дії державного Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі №910/11203/16.

2. Дану ухвалу може бути оскаржено у порядку, передбаченому чинним законодавством України, з моменту її винесення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.11.2018.

Суддя Г. П. Бондаренко