ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1743/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Принцевської Н.М.

суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року, м. Одеса, суддя Волков Р.В., повний текст складено 09.10.2018 року

по справі № 916/1743/18

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"

про стягнення 338479,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 (суддя - Волков Р.В.) позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" повернуто на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суд із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року, а справу № 916/1743/18 передати на розгляд Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема скаржник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Дана справа, на думку скаржника, виникла з корпоративних відносин, пов'язаних з діяльністю юридичної особи - відповідача, правами й обов'язками учасників товариства, визначеними ст. 167 Господарського кодексу України, оскільки предмет спору у ній з стягнення заборгованості за Договором, визнаним поновленим саме за позовом ОСОБА_1, як учасника відповідача, та саме для відновлення його порушених корпоративних прав, як учасника відповідача, а тому пов'язаний із господарською діяльністю товариства, внаслідок якої позивач вимагає виплати заборгованості, що нібито виникла за визнаним поновленим рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі № 916/4494/15 Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ).

Скаржник вважає доведеним, що подана позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у справі № 916/1743/18 підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а отже підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року про повернення позову у справі № 916/1743/18, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

12.11.2018 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшов відзив на апеляційну скаргу третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1, в якому позивач просив суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

У відзиві позивач зазначає, що предметом розгляду у справі № 916/1743/18 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ" - є стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна та пені в розмірі 338 479,66 грн. Отже, спір виник при виконанні правочину у господарській діяльності, що прямо визначено пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому позивач зазначає, що отримання прибутку ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ" чи то, навпаки, відсутність такого прибутку (у разі неефективної господарської діяльності) є суто корпоративними правами ОСОБА_1 що виникають безпосередньо з корпоративних правовідносин та можуть бути захищені шляхом подання ОСОБА_1 окремої позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ".

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_1 одночасно є і органом управління Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ", до компетенції якого і так належить вирішення всіх питань, пов'язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, а отже подання такого позову ОСОБА_1 у якості третьої особи є ні чим іншим як зловживанням процесуальними правами особами, що представляють відповідача, та мають на меті затягування вирішення справи, враховуючи те, що провадження у справі було порушено ще 22.08.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

В серпні 2018 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" суму заборгованості за договором від 20.09.2005 року № ДФ-28 у розмірі 306357,60 грн., пеню у розмірі 29482,06 грн. та 3 % річних у розмірі 2640,00 грн., що загалом становить 338479,66 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що всупереч вимог укладеного між відповідачем та Фондом державного майна України по Одеській області договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (балансоутримувачем якого наразі є позивач) від 20.09.2005 року № ДФ-28, відповідач починаючи з березня 2016 року не сплачує орендну плату, що і стало підставою для звернення позивача із позовом про стягнення суми основної заборгованості за договором, пені та 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

04.10.2018 року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", в який просив суд визнати недійсним договір від 04.09.2014 року про внесення змін до Договору оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ) з 06.07.2015 року після закінчення строку дії Договору оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ); визнати протиправним застосування Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" для розрахунку за період з грудня 2017 року до червня 2018 року суми заборгованості на умовах не передбачених визнаного поновленим рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі № 916/4494/15 на умовах 20.09.2005 року Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ"; відмовити державному підприємству "Адміністрація морських портів України повністю у задоволенні позовних вимог у справі № 916/1743/18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявлені Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" позовні вимоги про стягнення 338479,66 грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", учасником якого є ОСОБА_1, впливають на його права та обов'язки, оскільки у разі задоволення позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", ОСОБА_1 не зможе отримати дивіденди від господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" у тому розмірі на який він розраховував, звертаючись за захистом своїх корпоративних прав до Господарського суду Одеської області та отримавши на свою користь рішення від 14.12.2015 року у справі № 916/4494/15, яким було визнано поновленим Договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року на умовах та на строк, передбачений ним же, а також зобов'язано Фонд державного майна України по Одеській області підписати акт приймання-передачі майна за вказаним договором.

Тобто, на думку скаржника, у випадку йдеться про упущену вигоду - доходи, які ОСОБА_1, як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", що орендарем у Договорі оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року, міг би отримати за звичайних обставин, якби його корпоративне право не було порушено, у зв'язку з невиконанням рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі № 916/4494/15.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" повернуто на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що предмет позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" не співпадає з предметом спору, який розглядається у справі.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржену у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року про повернення позову у справі № 916/1743/18 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції залишається без змін, з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з положеннями процесуального законодавства позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Учасники справи - це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 цього Кодексу відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов'язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - єдиний предмет спору.

Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом, позов третьої особи може бути повернуто, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, предметом розгляду справи №916/1743/18 є вимога Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» про стягнення 338479,66 грн. заборгованості за договором №ДФ-28 від 20.09.2005.

Предметом позову ОСОБА_1, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, є вимога до про: визнання недійсним договору від 04.09.2014 року про внесення змін до Договору оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ) з 06.07.2015 року після закінчення строку дії Договору оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ); визнання протиправним застосування Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" для розрахунку за період з грудня 2017 року до червня 2018 року суми заборгованості на умовах не передбачених визнаного поновленим рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі № 916/4494/15 на умовах 20.09.2005 року Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ"; відмову державному підприємству "Адміністрація морських портів України повністю у задоволенні позовних вимог у справі № 916/1743/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не є тотожними вимогам за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а наведені обставини виключають можливість вступу ОСОБА_1 у дану справу за поданим позивачем позовом в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

З огляду на зазначене, доводи апелянта в цій частині колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не приймаються до уваги.

Крім того, судовою колегією розглянуті і відхилені доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованої відмови у відкритті провадження у справі судом першої інстанції, з огляду на те, що в даному випадку місцевим господарським судом повернуто позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи, а прийняту у справі ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 слід вважати такою, що відповідає нормам процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року по справі №916/1743/18 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року по справі №916/1743/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 року по справі №916/1743/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Н.С. Богацька

С.І. Колоколов