ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 листопада 2018 р. Справа № 903/618/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Печук Ірини Василівни

про стягнення 98242,43 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Кобись Є.О.

Представники сторін:

від позивача: Кузін Є.В.

від відповідача: Печук І.В., Петрова Н.П. - адвокат

в судовому засіданні приймала участь ОСОБА_5 - бухгалтер ФОП Печук І.В.

Суть спору: в липні 2014р. ПАТ КБ "Приватбанк" подано до Господарського суду Волинської області позов до фізичної особи-підприємця Печук І.В. про стягнення 98242,43 грн., з яких 93775,93 грн. заборгованості за кредитом, 4366,67 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 99,83 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позов мотивовано положеннями ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, ст.193 ГК України та неналежним виконанням позичальником - фізичною особою-підприємцем Печук І.В. взятих за договором від 17.03.2011р. зобов'язань по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Ухвалою суду від 06.11.2018р. розгляд справи по суті призначено на 20.11.2018р..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вимоги просив задоволити.

Адвокат відповідача та відповідач просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

17.03.2011р. між Фізичною особою-підприємцем Печук Іриною Василівною та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитком печатки, згідно якої, сторони погоджуються із Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками (що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку www.privatbank.ua, client-bank.privatbank.ua.), тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитками печатки складають договір банківського обслуговування. Цим підписом відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах позивача - договорі банківського обслуговування (т.1, а.с.30-40).

У відповідності до умов укладеного договору від 17.03.2011р., який складається із заяви ФОП Печук І.В. про відкриття поточного рахунку та Умов і правил надання банківських послуг, відповідачу встановлювався кредитний ліміт на поточний рахунок №5040 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно п.3.18.1.1 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Відповідно до п.3.18.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Пунктом 3.18.1.6 Умов, передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Пунктом 3.18.1.8 Умов врегульовано, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі). У разі порушення клієнтом будь-якого зобов'язання, передбаченого Умовами, банк в односторонньому порядку має право змінити умови кредитування, встановив інший строк повернення кредиту.

Пунктом 3.18.1.16 Умов встановлено, що при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі). Банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

За приписом п.3.18.2.3.4 Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.18.4.1 Умов зазначено, що за час користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку процентів:

Пункт 3.18.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пункт 3.18.4.1.2 Умов, при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

Пункт 3.18.4.1.3 Умов, у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Пункт 3.18.4.1.4 Умов, непогашенням кредиту є не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Відповідно до п. 3.18.4.4 Умов, клієнт сплачує банку винагороду за користування лімітом у відповідності з п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

При зміні ліміту протягом одного місяця більше одного разу:

- у випадку, якщо заново встановлений ліміт по величині перевищує ліміт, встановлений раніше на поточний місяць згідно з п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, то банк може вимагати сплати винагороди від різниці між заново встановленим лімітом і лімітом, що був раніше. Строк сплати винагороди: не пізніше 3-х днів з дати встановлення нового ліміту.

- у випадку, якщо заново встановлений ліміт по величині менше ліміту, встановленого раніше на поточний місяць згідно з п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, то винагорода за заново встановлений на поточний місяць ліміт не сплачується.

Згідно п.3.18.4.9 Умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пункт 3.18.4.10 Умов зазначає, що зобов'язання виконуються в наступному порядку: кошти отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості, в першу чергу направляються для погашення витрат/збитків банку відповідно п.п.3.18.2.2.16, 3.18.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 відповідного розділу "Умов і правил надання банківських послуг", далі простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Кінцевий розрахунок заборгованості здійснюється не пізніше дати, вказаної у п.3.18.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. У випадку розрахунку витрат банку у відповідності до п.п.3.18.2.2.16, 3.18.2.3.15 при узгоджені сторін можливі зміни строків погашення кредиту.

У відповідності до п.3.18.5.1 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п. п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 3.18.5.4 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачений п. 3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

В силу п.3.18.6.1 Умов, обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

На виконання умов договору на поточний рахунок ФОП Печук І.В. №5040, 22.03.2011р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50000,00грн., 27.08.2013р. - 52000,00грн., 09.09.2013р. - 102000 грн., 01.03.2014р. - 102000 грн., 02.03.2014р. - 92939,47 грн., про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка ПАТ КБ "Приватбанк" від 10.06.2014р. №08.7.0.0.0/16 (т.1, а.с.49).

Позивач вважає, що в результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним з позивачем договором банківського обслуговування від 17.03.2011р., за підприємцем станом на 14.05.2014р. утворилась перед позивачем заборгованість по кредиту в сумі 93775,93грн., заборгованість по простроченим відсоткам в сумі 4366,67грн., заборгованості з пені в сумі 99,83грн., всього - 98242,43грн..

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 10.04.2014р. №10221VO20S01L про перерахування суми заборгованості.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача визначених позивачем заборгованості по кредиту, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що відповідачем неналежно виконувались зобов'язання, передбачені "Умовами та правилами надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, які разом із заявою Фізичної особи-підприємця Печук Ірини Василівни від 17.03.2011р. про приєднання та згоди з Умовами та Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, складають договір банківського обслуговування від 17.03.2011р..

Як вбачається з наданої позивачем заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, Умови та Тарифи, що разом з заявою складають договір банківського обслуговування, розміщуються на сайті у мережі Internet на сайті www.privatbank.ua.

Відповідач зазначає, що 21.11.2013р. з її поточного рахунку було списано кошти в розмірі 95000 грн. в рахунок платежу з призначенням: за сировину згідно рахунку № 44/2 від 20.11.2013р. для ТОВ «ТЕК-Еталон». При цьому вона(перебуваючи за кордоном) жодних платежів не ініціювала.

22.11.2013р. за заявою бухгалтера фізичної особи-підприємця Печук І.В. - ОСОБА_5.(на час розгляду справи ОСОБА_5.) Шацьким РВ УМВС України було відкрито кримінальне провадження №0000298 щодо неправомірного перерахування коштів в сумі 95000 грн. з рахунку фізичної особи-підприємця Печук І.В. на рахунок ТОВ «ТЕК-ЕТАЛОН» згідно з платіжним дорученням №22111 від 21.11.2013р..

Відповідач вказує, що позивач проігнорував факт несанкціонованого списання грошових коштів з поточного рахунку відповідача, не відновив стан розрахункового рахунку, але включив вказані кошти до кредитного ліміту, поповнити таким чином обігові кошти на вказаному рахунку відповідача.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст.640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст.4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронний цифровий підпис", сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

В п.14.8 ст.14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом.

Відповідно до п.14.9. ст.14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Національний банк України має право встановлювати обов'язкові умови договору.

Згідно з п. 18.3 ст.18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи.

Пункт 18.4. ст.18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачає, що електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Суд вважає, що ФОП Печук І.В. Банком був наданий кредит(в межах кредитного ліміту), оскільки відповідач підписав заяву про відкриття поточного рахунку, тобто прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві, а також останнім тривалий час здійснювалося погашення кредитних зобов'язань.

Проте матеріали справи не містять доказів належного доведення до відповідача кредитних лімітів. Сама по собі довідка щодо встановлення кредитних лімітів відповідачу від 10.06.2014р. №08.7.0.0.0/16, надана банком, не може бути визнана достатнім доказом щодо зазначених обставин, оскільки не містить відомостей інформування клієнта про встановлення розміру кредитного ліміту.

Довідка є похідним документом, який складається на підставі первинних. Вказана довідка складена 10.06.2014р., відтак не може бути доказом погодження, доведення до відповідача кредитних лімітів в період з 22.03.2011р. - 02.03.2014р., згідно з наданою позивачем випискою.

Інших доказів доведення до відповідача кредитних лімітів позивачем не надано.

Щодо твердженням банку, які викладено у відзиві на апеляційну скаргу(т.1, а.с.149-150), що ініціювання платежу у системі «Приват 24» здійснюється шляхом надання відповідачеві паролю для входу у систему, а також інших особливостей при роботі в системі(із врахуванням вказівки Верховного суду), суд зазначає таке.

Позивачем та відповідачем не заперечується факт наявності в розпорядженні ФОП Печук І.В. ключа ЕЦП(підтверджується листом позивача - т.1, а.с.82), який був наданий відповідачу Банком на одному флеш-накопичувачі.

Згідно вказаного вище листа позивача(т.1, а.с.82) спірна трансакція 21.11.2013р. була проведена також за допомогою ключа ЕЦП, а не тільки введення логіну та паролів у системі «Приват 24».

Слідство щодо неправомірного перерахування коштів в сумі 95000 грн. з рахунку фізичної особи-підприємця Печук І.В. на рахунок ТОВ «ТЕК-ЕТАЛОН» згідно з платіжним дорученням №22111 від 21.11.2013р. триває, винних осіб співробітниками поліції не знайдено, грошові кошти відповідачу не повернуті.

Суду не надано доказів, відповідно до яких можливо було б стверджувати про вину будь-якої особи(осіб) щодо неправомірного перерахування коштів в сумі 95000 грн. з рахунку фізичної особи-підприємця Печук І.В. на рахунок ТОВ «ТЕК-ЕТАЛОН», а також навпаки що вказаний платіж ініціювала відповідач.

Протоколам прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, допитів свідків тощо, може бути надана оцінка в межах розгляду кримінальних справ, за їх наявності.

Згідно висновку експертів від 30.10.2017р. №158/15-35 за результатами проведення судової експертизи комп'ютерної техніки та програмних продуктів(т.2, а.с.40-45), згідно п.12 якого: «З теоретичної точки зору, не виключена така ситуація, що треті особи шляхом несанкціонованих дій, без відома ФОП Печук І.В., заволоділи персональними даними для входу в систему інтернет-банку "Приват 24" (логін, пароль, цифровий підпис) та здійснили формування та відправку платіжного доручення №2211 від 21.11.2013р., яке згідно матеріалів справи було виконано Банком».

Позивачем не заперечений факт, що система «Приват 24» експлуатується Банком, під його технічним та юридичним контролем.

Саме Банк забезпечує доступ усіх користувачів до цієї системи і несе ризики несанкціонованого доступу до цієї системи.

Посилання позивача(т.2, а.с.132 на звороті), що відповідач перебуваючи за кордоном(т.1, а.с.56-57), під час здійснення спірної трансакції, могла її вчинити(ініціювати), надаючи прийому роздруківки інтернет ресурсів(веб-сайтів), які ніби дають змогу ідентифікувати місцезнаходження IP адреси - 91.207.6.78(т.2, а.с.133-135) в м. Варшава, Республіка Польща, не приймаються судом, оскільки ніяким чином не підтверджують що саме ФОП Печук І.В. вчинила(ініціювала) спірну трансакцію.

Слід зазначити що твердження банку зводяться до абстрактних тверджень, які ґрунтуються на припущеннях, оскільки останні вказують на теоретичні можливості відповідача(перебуваючи за кордоном) чи іншої особи(наприклад бухгалтера) ініціювати спірний платіж без вказівок на належні та допустимі докази, окрім того позивач вказує на можливість проведення платіжних операцій в один день в різних країнах(з різницею в декілька годин чи навіть хвилин), при наявності одного ЕЦП на одному флеш-накопичувачі.

Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які безспірно вказують, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема перерахування коштів в сумі 95000 грн.(яка в основному утворює заборгованість, що просить стягнути банк), з рахунку фізичної особи-підприємця Печук І.В. на рахунок ТОВ «ТЕК-ЕТАЛОН» згідно платіжного доручення №22111 від 21.11.2013р., тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а також такі, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим прийшов висновку, що право чи інтерес позивача не порушені, тому відмовляє в позові з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

28.11.2018

Суддя М. С. Шум