ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4840/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Мосієнко А.В. про забезпечення позову у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця Мосієнко Анатолія Валерійовича, м. Кременчук Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 25 099 грн. 20 коп. за договором перевезення вантажу від 15.09.2017 № 10/17

Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Мосієнко Анатолій Валерійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" заборгованість за надані послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в сумі 25 099 грн. 20 коп., відповідно до умов договору перевезення вантажу від 15.09.2017 № 10/17.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

1) вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «Механізований будівельний центр», а саме транспортні засоби:

- автобус САРЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- бульдозер ДЗ-42, державний реєстраційний номер НОМЕР_6;

- бульдозер Е-130 Т, державний реєстраційний номер НОМЕР_2;

- екскаватор 30-2621 А, державний реєстраційний номер НОМЕР_3;

- каток ВОМАG BW 161 АD-50, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

2) Вжити заходів до забезпечення позову шляхом передачі речі, а саме вищевказаних транспортних засобів, власником якої є ТОВ «Механізований будівельний центр» (), на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору, а саме ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5, адреса: АДРЕСА_1).

Заява обґрунтована неспроможністю відповідача розрахуватися з позивачем за фактично надані послуги, згідно договору, протягом тривалого часу та наявність у позивача підстав вважати, що в подальшому невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 29.11.2018; призначено розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Мосієнко Анатолія Валерійовича про забезпечення позову у засіданні 29.11.2018.

28.11.2018 на адресу суд надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відрядженням представника та неможливістю його прибуття у призначене судове засідання.

29.11.2018 до суду електронною поштою надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та участь у наступному судовому засіданні у режимі відеоконференції. Заява обґрунтована тим, що представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 не має можливості прибути у судове засідання, у зв'язку із територіальною віддаленістю постійного місця проживання від м. Дніпра. Забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції просив доручити Комінтернівському районному суду м. Харкова.

У судове засідання 29.11.2018 сторони явку повноважених представників не забезпечили та не надали витребувані судом документи.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мосієнко Анатолія Валерійовича про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 даної статті позов також може забезпечуватися іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відтак, заявлені заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на транспортні засоби відповідача та передачі цих транспортних засобів на зберігання іншій особі, не є співмірними із заявленими позивачем вимогами та знаходяться за межами предмету позову.

Разом з тим, позивачем не наведено обставин які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суду не надано жодного доказу того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом заяви про забезпечення позову позивачем не надано підтверджень наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає..

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову Фізичної особи-підприємця Мосієнко Анатолія Валерійовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання - 29.11.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь