ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року м.Дніпро Справа № 908/837/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 акціонерного товариства "ІНГ ОСОБА_2 Україна"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р.

( суддя Зінченко Н.Г., м. Запоріжжя, повний текст складено 10.08.2018 р.)

у справі

за первісним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства

"ІНГ ОСОБА_2 Україна",

м. Київ

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства

"Запоріжтрансформатор",

м. Запоріжжя

про стягнення 5 980 000, 00 доларів США основного боргу за договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 року, 1 204 567, 95 доларів США відсотків за ористування кредитом

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 акціонерного товариства

"Запоріжтрансформатор",

м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного овариства

"ІНГ ОСОБА_2",

м. Київ

про визнання недійсним права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р. у справі № 908/837/17 задоволено клопотання ОСОБА_3 акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор", про призначення судової економічної експертизи. Призначено по справі № 908/837/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз. Зупинено провадження у справі № 908/837/17 на час проведення судової економічної експертизи.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ПАТ "ІНГ ОСОБА_2 Україна" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р. про призначення судової економічної експертизи у справі № 908/837/17 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

В обгрунтування апеляційної скарги, ПАТ "ІНГ ОСОБА_2 Україна" посилається на те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не було враховано думку Апелянта про недоцільність призначення у справі судової економічної експертизи, оскільки визначення розміру заборгованості Відповідача за Кредитним договором зводиться до простих арифметичних дій і не потребує певних спеціальних знань.

Скаржник наголошує на тому, що відповідь на питання дійсної заборгованості за тілом кредиту за Договором випливає з аналізу положень Договору та заявок Відповідача, за якими надавався Кредит, та здійснення простих арифметичних дій. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснювалося Позивачем відповідно до умов Договору та Заявок, отриманих від Відповідача. При цьому, саме Заявки Відповідача, які після їх погодження Позивачем ставали невідємною частиною Договору, визначали: Фіксований відсоток за користування Кредитом; дату валютування, з якої нараховувалися відсотки за користування Кредитом.

Відтак, на думку Скаржника, під час винесення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не проаналізував умови договору і не встановив, що ставка за Кредитом була фіксованою на кожен з періодів кредитування і визначалась у Заявках, а тому дійшов помилкових висновків, що відсоток за користування кредитом не був визначений сторонами Договору, а повинен був кожного разу розраховуватися залежно від ставки LIBOR. Між тим, хоча ставка за Кредитом початково і визначалася на базі показника LIBOR, однак була чітко зафіксована в кожній Заявці, з якою звертався Відповідач, а тому була узгоджена сторонами і додаткового розрахунку не потребує.

При цьому Скаржник зазначає, що відсоткова ставка за користування Кредитом відповідно до умов Договору дійсно містить у собі декілька складових ( в тому числі, і ставку LIBOR ), однак дані складові визначаються в день звернення Відповідача з кожною Заявкою в конкретний день такого звернення, і впливають на формування фіксованої відсоткової ставки на день звернення Відповідача з заявкою, за якою надається Кредит. При цьому, всі заявки з фіксованою відсотковою ставкою були підписані Відповідачем, отже, ним був погоджений розмір такої відсоткової ставки в день, у який дана ставка починала застосовуватися для визначення розміру відсотків за користування Кредитом.

Скаржник вважає, що подання Відповідачем безпідставного клопотання про призначення судової економічної експертизи з питання, що може бути вирішено судом самостійно, є намаганням Відповідача уникнути відповідальності за неповернення коштів Позивачеві за Договором, з метою чого Відповідачем і здійснюються дії щодо «затягування» розгляду справи.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанцій при винесенні оскаржуваної ухвали не взято до уваги відсутність підстав для призначення такої експертизи та зупинення у звязку з цим провадження у справі, не дотримано принципу «процесуальної економії», проігноровано зловживання Відповідачем процесуальними правами, внаслідок чого порушені не лише норми процесуального права в частині призначення, але й право Позивача на розгляд справи впродовж розумного строку, встановлене ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Від ОСОБА_3 акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" надійшов відзив, в якому товариство не погоджується з висновками, обставинами та змістом апеляційної скарги, вважає їх безпідставними, а оскаржувану ухвалу у справі законною і обґрунтованою, оскільки під час її винесення, суд першої інстанції не припустився порушень норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, Товариство посилається на те, що розмір заборгованості Відповідача, який на думку Апелянта можливо встановити шляхом здійснення простих арифметичних розрахунків і здійснення яких не потребує певних спеціальних знань, спростовується розрахунками Відповідача, які виключають наявність заборгованості останього за нарахованими відсотками взагалі. Більш того, Апелянтом допущені помилки приздійсненні розрахунку заборгованості за відсотками в цілому.

Крім того, у відзиві Товариство вказує на те, що обставинами справи підтверджуються факт наявності спору між сторонами щодо правильності здійснення розрахунків заборгованості, оскільки між Відповідачем та Апелянтом є спір щодо порядку визначення розміру заборгованості в цілому, в тому числі й щодо ставки LIBOR, оскільки наведені сторонами її розміри вступають в очевидну суперечність. З огляду на відсутність визначеного сторонами в Кредитному договорі порядку встановлення розміру LIBOR, безпосереднього розміру LIBOR або єдиного джерела для його встановлення, що буде вирішальним для сторін у спорі, а також відсутність офіційного джерела такої інформації взагалі, порядок визначення розміру заборгованості виходить за межі права та потребує спеціальних знань. Більш того, експерт, який встановлює дійсний розмір, в тому числі й розмір LIBOR несе кримінальну відповідальність, на відміну від Апелянта, помилка або свідома похибка якого не визначає для останнього жодної відповідальності, однак своїм наслідком має пряме збільшення розміру заборгованості Відповідача.

Так, за твердженням Відповідача порядок нарахування відсотків прямо залежить від застосування таких понять, визначених Кредитним договором, як: «Базова ставка»; «ЛІБОР»; «ЄВРІБОР»; «КІБОР»; «Комерційна Маржа»; «Маржа»; «ОСОБА_4 Ресурсів»; «Максимальна Відсоткова Ставка»; «EBITDA»; «Процентні Витрати» та коефіцієнт співвідношення EBITDA до Процентних Витрат; «Чиста Заборгованість» та коефіцієнт співвідношення «EBITDA» до Чистої Заборгованості; «Відповідний ОСОБА_5»; «Відсоткова Ставка» яка визначається з врахуванням ОСОБА_4 ( додатково до відповідної ставки ЛІБОР/ЄВРІБОР ); «Період Нарахування Відсотків», а також, зокрема, відомостей Лондонської міжбанківської ставки пропозицій для дол. США на відповідний період, тощо. При цьому, порядок кредитування, нарахування відсотків а також інших взаємовідносин між Апелянтом та Відповідача визначались шляхом укладання двадцяти двох додаткових угод, якими істотно змінювались та доповнювались умови Кредитного договору, в тому числі щодо порядку нарахування відсотків та їх погашення, реструктуризації такого погашення на відповідні періоди. Таким чином, вбачається ситуація при якій умови Кредитування не лише потерпали змін, а й доповнювались як шляхом виключення положень так і шляхом застування додаткових порядків, вимог до кредитування із зазначенням як тимчасових так і постійних змін до такого порядку, що суттєво ускладнило як порядок здійснення розрахунків за отриманими кредитними коштами так і за нарахованими відсотками, а також безпосередньо - порядку нарахування таких відсотків.

За думкою Відповідача вищевказане лише додатково визначає необхідність наявності спеціальних знань для правильного вирішення питання щодо порядку нарахування заявлених до стягнення відсотків.

Разом з цим, як зазначає Відповідач, оскільки він не є фахівцем в області економіки, Товариство не може визначити самостійно всі можливі порушення та недоліки наведених розрахунків, що вимагає залучення до вирішення спору відповідних фахівців, які мають необхідні знання у сфері відмінній ніж право. Розбіжність договору між розрахунками Апелянта та контррозрахунком Відповідача складають понад один мільйон доларів США. Зазначені обставини визначають обєктивний сумнів у дійсності всіх наведених розрахунків Апелянта.

Зазначене, за висновком Відповідача обгрунтовує необхідність наявності спеціальних знань для правильного вирішення питання щодо порядку нарахування заявлених до стягнення відсотків і не може бути зведено до простихарифметичних дій, так як визначення сум, до яких застосовуються арифметичні дій, визначаються шляхом співвідношення та встановлення економічних і фінансових показників у сукупності, що потребує спеціальних знань. Вирішення спору відносно фінансово-кредитних операцій можливо виключно шляхом застосування спеціальних знань, оскільки фінансово-кредитні операції входить до основних видів судових експертиз.

Товариство також вказує на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти нові докази ( що є додатками до апеляційної скарги за порядковим номером 7 - 15, 19 ) а Апелянт, відповідно, обґрунтовувати новими доказами підстави скасування оскаржуваної ухвали, оскільки такі докази не були надані суду першої інстанції.

Крім того, Товариство вважає, що розгляд даної справи триває в рамках розумних строків, зупинення провадження у справі було спричинено використанням Відповідачем своїх процесуальних прав ( з огляду на бездіяльність Апелянта ), що не можна розцінювати як затягування судового процесу, або недобросовісне використання прав, відтак заявлені у апеляційній скарзі аргументи щодо затягування судового процесу - не обґрунтовані та недоведені Апелянтом. Крім того, призначення експертизи у даній справі спрямоване на встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору, і не свідчить про затягування розгляду справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2018 р. ( колегія суддів у складі: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства "ІНГ ОСОБА_2 Україна".

У зв'язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Гези Т. Д. та необхідністю вирішення питання про призначення до розгляду апеляційної скарги, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2018 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Мартюхіна Н.О., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.09.2018 р. призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «ІНГ ОСОБА_2 Україна» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р. у справі № 908/837/17 на 18.10.2018 р.

Указом Президента України від 29.12.2017 р. № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Донецький апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

У зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Донецьким апеляційним господарським судом, справа № 908/837/17 передана до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р., колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М., прийнято до свого провадження справу № 908/837/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства "ІНГ ОСОБА_2 Україна" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р. Розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду на 15.11.2018 р.

По розгляду апеляційної скарги була оголошена перерва з 15.11.2018 р. по 20.11.2018 р.

У судовому засіданні 20.11.2018 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/837/17 за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ІНГ ОСОБА_2 Україна» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про стягнення 5 980 000,00 доларів США основного боргу за договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р., 1 204 567, 95 доларів США відсотків за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду від 27.07.2018 р. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «ІНГ ОСОБА_2 Україна» про визнання грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. ( із змінами та доповненнями ), що виникли з підстав несвоєчасного повернення грошових коштів, недійсною. Вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/837/17, розгляд зустрічної позовної заяви призначено разом із первісним позовом у підготовчому засіданні.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, Відповідачем ( за первісним позовом ) було заявлене суду клопотання про призначення судової експертизи, в якому ПрАТ «Запоріжтрансформатор» просить призначити у справі № 908/837/17 судову економічну експертизу. Вказане клопотання Заявник обгрунтовував тим, що розбіжність заборгованості за договором між розрахунками Позивача та контррозрахунком Відповідача складає майже 900 000,00 доларів США. Зазначені обставини визначають обєктивний сумнів у дійсності всіх наведених розрахунків Позивача. Оскільки, Відповідач не є фахівцем в області економіки, останній не може визначити самостійно всі можливі порушення та недоліки наведених розрахунків, що вимагає залучення до вирішення спору відповідних фахівців, які мають необхідні знання у сфері відмінній ніж право.

Позивач ( за первісним позовом ) заперечував проти проведення судової економічної експертизи з тих підстав, що розрахунок розміру заборгованості здійснювався винятково із застосуванням простих арифметичних дій та не потребував жодних спеціальних знань. Розрахунки подібного характеру є звичайною роботою для спеціалістів банківських установ, юристів, які практикують у сфері банківських спорів і здійснюються ними систематично. Для визначення відсотків за користування відповідачем кредитними коштами необхідно знати розмір кредиту, період користування коштами та відповідну відсоткову ставку за користування кредитом.

Як зазначено судом першої інстанції і не оспорюється сторонами, позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства "ІНГ ОСОБА_2 Україна" обгрунтовані наступними обставинами.

24.09.2008 р. між сторонами по справі укладено договір про надання фінансових послуг № 08/037, який погоджений сторонами в новій редакції від 11.11.2010 р.

До зазначеного договору сторонами неодноразово вносились зміни, що фіксувались Змінами та Доповненнями до нього.

19.11.2015 р. відповідач звернувся до позивача із заявкою про надання кредиту № 191, відповідно до якої просив надати кредит у розмірі 29 900 000,00 доларів США.

19.11.2015 р. позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 29 900 000,00 доларів США.

Підпунктом (b) п. 17.1 ст. 17 «Забезпечення» Договору про надання фінансових послуг в редакції змін та доповнень № 4 до Договору про надання фінансових послуг від 15.06.2012 р., сторони передбачили, що зобовязання відповідача перед позивачем за Договором про надання фінансових послуг, окрім іншого, забезпечуються банківською гарантією, випущеною Bank N.V.

За твердженням позивача, станом на дату повідомлення про невиконання договору про надання фінансових послуг ( 15.12.2017 р.) загальний розмір заборгованості становив: за основною сумою боргу за кредитом 29 900 000,00 доларів США; відсотки за користування кредитом 5 626 664,73 доларів США.

Позивач направив Гаранту вимогу за Гарантією, якою повідомив про невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про надання фінансових послуг і просив частково оплатити заборгованість відповідача у розмірі 80 % від розміру кредиту та відсотків за користування кредитом, що складає 28 421 331,78 грн., яка погашена Гарантом, за твердженням позивача, з яких: за основною сумою боргу за кредитом 23 920 000,00 доларів США; відсотки за користування кредитом 4 501 331,78 доларів США.

В результаті чого, позивач просить стягнути з відповідача 5 980 000,00 доларів США основного боргу за договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. та 1 204 567, 95 доларів США відсотків за користування кредитом.

Позивач в доданому до позовної заяви розрахунку зазначає, що станом на 10.04.2017 р. прострочена заборгованість за кредитом становить 5 980 000,00 доларів США. Сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 19.11.2015 р. по 09.04.2017 р. становить 3 631 454,67 доларів США; сума сплачених відсотків по Гарантії ( 22.02.2017 р.) 2 426 886,72 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 1 204 567,95 доларів США.

Позивач в підтвердження факту сплачених відсотків Гарантом надав суду виписку, з якої вбачається, що Гарантом сплачена сума по відсоткам за кредит в розмірі 4 501 331,78 доларів США.

При цьому, як зазначає місцевий суд, при проведенні арифметичного підрахування заборгованості по відсоткам за користування кредитом, виходячи з поданих позивачем доказів та розрахунку ( 3 631 454,67 доларів США - 4 501 331,78 доларів США = - 869 877,11 доларів США), сума переплати складає 869 877,11 доларів США.

Крім того, господарський суд посилається на те, що при проведенні підготовчого судового засідання між сторонами виникло питання правильності нарахування відповідачу суми по тілу кредиту та відсотків по кредиту, оскільки позивачем нараховано відсоткову ставку з 19.11.2015 р. по 01.12.2016 р. - 9,48 %, а з 02.12.2016 р. по 09.04.2017р. - 9 %. Відповідно до контррозрахунку відповідача відсоткова ставки з 19.11.2015 р. по 29.04.2016 р. повинна складати 7,346 %.

Згідно п. 1 в редакції змін та доповнень № 3 від 27.01.2012 р. відсоткова ставка означає для кредитів в іноземній валюті ОСОБА_4 додатково до відповідної ставки ЛІБОР/ЄВРІБОР для запозичень у відповідній валюті, встановленої на Дату надання Кредиту для періоду, що дорівнює відповідному строку Кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж максимальна відсоткова ставка, встановлена на дату надання кредиту.

При цьому, як зазначає місцевий суд позивач посилається на те, що ставка ЛІБОР станом на 19.11.2015 р. для місячних запозичень у доларах США становить 0,21325 %; ставка ОСОБА_6, яка була визначена змінами до Договору № 15 від 26.05.2014 р. і становила для кредитів в доларах США 8,5 % річних; ставка ОСОБА_4 Ресурсів, яка станом на 19.11.2015 р. становила 0,76675 %, що разом склало 9,48 % річних. Позивачем ставка ЛІБОР застосовувалась за 1 місяць на дату надання відповідачу кредиту.

Відповідач в свою чергу зазначає, що за його підрахунками ставка ЛІБОР складає 0,846 %, яка бралась за 5 місяців з 19.11.2015 р. по 29.04.2016 р., тому загальна ставка за Кредитним договором складає 7,346 %.

З огляду на зазначене, встановивши обставини, які входять до предмету доказування в цьому спорі зокрема, настання строку повернення кредиту, розмір невиконаного зобовязання на момент настання цього строку, всі здійснені оплати та платежі враховані в погашення боргу, період та розмір нарахованих відсотків, з метою належної підготовки справи до судового розгляду та усунення наявних у справі взаємосуперечок, Господарський суд Запорізької області задовольнив клопотання ОСОБА_3 акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" і ухвалою від 09.08.2018 р. призначив по справі № 908/837/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручив експертам Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

На вирішення судових експертів були поставлені наступні питання:

1. Чи відповідає розрахунок заборгованості ПАТ ІНГ БАНК УКРАЇНА станом на 10.04.2017 р. умовам Договору про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. ( із змінами та доповненнями ) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

2. Яка дійсна сума заборгованості за тілом кредиту за Договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. (із змінами та доповненнями) станом на 10.04.2017 р.?

3. Яка дійсна сума заборгованості за відсотками відповідно до умов Договору про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. ( із змінами та доповненнями ) станом на 10.04.2017 р.?

Провадження у справі № 908/837/17 було зупинене на час проведення судової економічної експертизи.

Ухвалюючи рішення про призначення експертизи, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в ході підготовчого провадження судом зясовано, що подані позивачем докази є взаємно суперечливими, відповідачем розмір заборгованості не визнається, при цьому відповідач зазначає про невідповідність ставки ЛІБОР використаної позивачем при визначенні відсоткової ставки, вважає невірно визначеними періоди нарахування відсотків відповідно до різних відсоткових ставок. Складність розрахунків та необхідність спеціальних знань в даному випадку полягає і у тому, що первинні документи про погашення частини заборгованості за спірним договором складені англійською мовою з наданням відповідного перекладу, з яких суд однозначно не може встановити дату виконання відповідної операції, та у звязку з цим визначити правильність періоду нарахування відсотків та їх розмір.

При цьому, суд першої інстанції виключив з переліку запропонованих ПрАТ «Запоріжтрансформатор» експерту питань - питання повязане з відповідністю методу нарахування ПАТ «ІНГ БАНК Україна» відсотків за Договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24.09.2008 р. ( із змінами та доповненнями ) вимогам Положення про кредитування ПАТ «ІНГ БАНК Україна» з посиланням на те, що не подано доказів невідповідності визначення банком ставки нарахування відсотків умовам положення про кредитування ПАТ «ІНГ БАНК Україна».

Отже, перед судом не постає питання невідповідності визначення банком ставки нарахування відсотків умовам положення про кредитування ПАТ «ІНГ БАНК Україна».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення по справі судової економічної експертизи з наступних мотивів.

Ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Ч. 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання, зокрема, про призначення експертизи.

Обставини щодо фактичного розміру заборгованості по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитними коштами, а також перевірка відповідності наведеного сторонами розрахунку відсотків за кредитним правочином входять до предмету доказування по даній справі.

Доводи заявника апеляційної скарги, що поставлені судом перед експертами питання не вимагають спеціальних досліджень, та їх вирішення віднесено до компетенції суду, не спростовують висновків господарського суду щодо необхідності для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у справі, застосування спеціальних знань та призначення судової експертизи.

Так, відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

При цьому, в силу ст. 99 ГПК України господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Відповідно до абз. 3 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

На підставі викладеного, враховуючи розбіжності у розрахунках, які складають понад один мільйон доларів США, і які не можуть бути самостійно перераховані судом, за відсутності спеціальних знань, а також відсутністю звірки сторін стосовно наявності чи відсутності заборгованості за Кредитним договором, з огляду на позов Позивача та відзив Відповідача, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що останній не може самостійно визначитись з остаточною заборгованістю чи її відсутністю між сторонами, які підписали Кредитний договір.

Отже, для з'ясування всіх обставин, що складають предмет доказування у справі, з огляду на правову природу та тривалість спірних правовідносин, зокрема, обсяги та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також фактичні обсяги основної заборгованості ( загальна сума розбіжностей в розрахунках Позивача та Відповідача становить понад один мільйон долларів США ), є необхідним застосування відповідних методів та методик здійснення банківських розрахунків та застосування відповідних процентних ставок за користування кредитом, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

Згідно з п. 1.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р., ( далі Інструкція ) та п. 3.1 III Розділу Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень однією з основних видів ( підвидів ) експертизи, зокрема, є економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій, зокрема, є: визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку банків їх фінансово-господарської діяльності; визначення відповідності чинному законодавству відображення фінансово-господарських операцій банків вимогам нормативних актів з ведення обліку і подання звітності.

Відповідно до положень п. 3.2 Розділу III Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень на вирішення експертизи документів фінансово-кредитних операцій можуть бути поставлені питання, зокрема: чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ( по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу ) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування банку?

Як свідчать питання, які поставлені судом на вирішення експерта, зокрема перше питання є майже тотожнім тому, яке зазначено у пункті 3.2 Розділу III науково-методичних рекомендацій.

А решта питань відповідають завданням екс пертизи документів фінансово-кредитних операцій, що визначені у п. 3.1 реко мендацій, та є супутніми для отримання відповіді на основне питання.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено, що для встановлення відповідності наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми перед банком умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором, необхідні спеціальні знання.

Більш того, в матеріалах справи є два розрахунки ( Позивача та Відповідача ), які суперечать один одному.

Відтак, враховуючи відсутність в матеріалах справи висновку експерту з питань, поставлених судом, та наявність розрахунків до позову і до відзиву, які супе речать один одному, а також доказів, які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, які також є взаємно суперечливими, у господарського суду були всі підстави для призначення судової експертизи.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов правильного висновку про наявність умов, передбачених ч. 1 ст. 99 ГПК України, для призначення у справі судової експертизи для визначення дійсної заборгованості позичальника за кредитним договором та встановлення обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що призначення експертизи призводить до затягування розгляду справи всупереч ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з огляду на таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" ( заява № 61679/00 ) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об'єктивним дослідженням обставин та доказів. З огляду на викладене призначення експертизи у справі не є затягуванням розгляду справи, оскільки призначення експертизи у даній справі спрямоване на встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору, і не свідчить про затягування розгляду справи.

Водночас, відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.2010 р. по справі "Серявін та інші проти України" ( заява № 4909/04 ) зазначив наступне: "Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ) справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 р. ).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя ( див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27.09.2001 р. )".

В той же час, обовязковою умовою винесення обґрунтованого рішення є дослідження обставин, які входять до предмета доказування, в даному випадку обставини щодо фактичного розміру заборгованості по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленим п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликано настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії, що зумовлює зупинення провадження у справі.

Вказаною нормою ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи.

З урахуванням вищезазначених обставин (складність справи - порядок кредитування, нарахування відсотків а також інших взаємовідносин між сторонами визначались шляхом укладання двадцяти двох додаткових угод, якими істотно змінювались та доповнювались умови Кредитного договору, в тому числі щодо порядку нарахування відсотків та їх погашення, реструктуризації такого погашення на відповідні періоди; важливість предмета спору та значні розбіжності в розрахунках сторін ), колегія суддів вважає обґрунтованими висновки господарського суду першої інстанції як про призначення судової економічної експертизи, так і зупинення провадження у справі, з огляду на наявність сумнівів щодо правильності здійсненого розрахунку заборгованості, на складність розрахунку сум, які є предметом позову, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів та їх співставлення, у тому числі на відповідність умовам кредитного договору, що потребують спеціальних економічних знань, а також, зважаючи на дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, адже висновок експерта у даній справі не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 271, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "ІНГ ОСОБА_2 Україна" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.08.2018 р. у справі № 908/837/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.11.2018 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І. М. Подобєд