ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"03" грудня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1692/18
Господарський суд Одеської області у складі: судді Рога Н.В., розглянув заяву (вх.№2-5959/18 від 23.11.2018р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1692/18
про стягнення та зобов'язання повернути нежитлове приміщення
Рішенням господарського суду Одеської області від 20 листопада 2018р. у справі №916/1692/18 позовну заяву Фізичної особи-підприємця (далі-ФОП) Ткаченко Ірини Михайлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Сагітта-Т" про стягнення заборгованості за Договором оренди від 01.02.2017 р. у розмірі 360 000 грн. 00 коп., пені у розмірі 25 806 грн. 58 коп.; зобов'язання повернути нежитлове приміщення площею - 267,47 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 26/2 зі складанням актів прийому-передачі - задоволено. Стягнуто з ТОВ "Сагітта-Т" на користь ФОП Ткаченко Ірини Михайлівни заборгованість за Договором оренди від 01.02.2017р. у розмірі 360 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 25 806 грн. 58 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 549 грн. 11 коп. Зобов'язано ТОВ "Сагітта-Т" повернути на користь ФОП Ткаченко Ірини Михайлівни нежитлове приміщення площею - 267,47 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 26/2 зі складанням актів прийому-передачі.

23 листопада 2018р. до господарського суду Одеської області надійшла заява ФОП Ткаченко Ірини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1692/18 щодо стягнення на користь ФОП Ткаченко І.М. з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 920 грн. У підтвердження зазначених витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до заяви Акт прийому-передачі до Договору №05/2-07/18 від 05.07.2018р. про надання правової допомоги та адвокатських послуг.

Розглянув зазначену заяву, дослідив матеріали справи, суд доходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що одночасно з позовом позивачем до суду було надано попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат (арк. справи 17), згідно якого загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 35 920 грн. , а загальна сума витрат попередньо буде складати 60 920 грн., та повідомлено, що документальне підтвердження судових витрат позивача буде надано суду не пізніше 5 днів після розгулу справи по суті.

Як вже зазначалося вище, 23 листопада 2018р. до господарського суду Одеської області надійшла заява ФОП Ткаченко Ірини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1692/18 щодо стягнення на користь ФОП Ткаченко І.М. з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 920 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу ФОП Ткаченко І.М. надала до матеріалів справи :

- витяг з угоди №5/2-07/18 про правову допомогу та представництво у цивільній, адміністративній, господарській та кримінальній справам від 05.07.2018р., укладеної Ткаченко Іриною Михайлівною (клієнт) та адвокатом Кірющенко О.М. (Адвокат), яка визначає зміст представницьких повноважень адвоката;

- ордер серія ОД №244406 від 09.08.2018р., виданий адвокатом Кірющенко Олександром Михайловичем на підставі договору про надання правової допомоги №5/1-07/18 від 05.07.2018р.

- рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару , затверджені рішенням адвоката Кірющенко О.М. №15/1-01/18 від 15.01.2018р.

- Акт прийому-передачі до Договору №05/2-07/18 від 05.07.2018р. про надання правової допомоги та адвокатських послуг.

Відповідно до ч.4 ст.60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З урахуванням зазначеного положення законодавства, судом було допущено до участі у справі у якості представника ФОП Ткаченко І.М. адвоката Кірющенко Олександра Михайловича, повноваження якого підтверджувалися ордером серія ОД №244406 від 09.08.2018р., та посвідченням адвоката, пред'явленим в судовому засіданні. При цьому, виходячи з положень ч.2 ст.61 ГПК України, суд виходив з того, що наданий ордер не містив обмежень повноважень адвоката на вчинення певних процесуальних дій, у зв'язку із відсутністю застережень про це у ордері.

Але, як вже зазначалося вище, зазначений ордер серія ОД №244406 від 09.08.2018р., виданий адвокатом Кірющенко Олександром Михайловичем на підставі договору про надання правової допомоги №5/1-07/18 від 05.07.2018р. Натомість, до матеріалів справи надано витяг з угоди №5/2-07/18 про правову допомогу та представництво у цивільній, адміністративній, господарській та кримінальній справам від 05.07.2018р., укладеної Ткаченко Іриною Михайлівною (клієнт) та адвокатом Кірющенко О.М. (Адвокат), яка визначає зміст представницьких повноважень адвоката. Договору про надання правової допомоги №5/1-07/18 від 05.07.2018р. із переліком узгоджених сторонами послуг, які Адвокат має надати Клієнту, а також, з узгодженою сторонами вартістю таких послуг, до матеріалів справи не надано.

Сам по собі Акт прийому-передачі до Договору №05/2-07/18 від 05.07.2018р. про надання правової допомоги та адвокатських послуг у даному випадку не може розглядатися судом як доказ понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв'язку з тим, що, по-перше, він не стосується договору про надання правової допомоги №5/1-07/18 від 05.07.2018р., по-друге, свідчить лише про надання адвокатом певного переліку послуг. Але, не свідчить про понесення витрат, так як не є доказом оплати наданих послуг.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів понесення позивачем - Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Іриною Михайлівною витрат на професійну правничу допомогу, у задоволенні цієї вимоги позивача слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти додаткове рішення по справі №916/1692/18.

2. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Ткаченко Ірині Михайлівні (АДРЕСА_1, 65121; РНОКПП НОМЕР_1) у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сагітта-Т" (вул. Святослава Ріхтера, б. 2, м. Одеса, 65072; ) на користь Фізичної особи-підприємця Ткаченко Ірини Михайлівни (АДРЕСА_1, 65121; РНОКПП НОМЕР_1) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 920 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне додаткове рішення складено 03 грудня 2018 р.

Суддя Н.В. Рога