РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2018Справа № 910/4704/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі"
до1. Публічного акціонерного товариства "Томак"
2. Компанії "Фравега Трейд Інк."
3. Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД"
4. Міністерства юстиції України
5. Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні:
позивача:1. Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"
6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Візард"
відповідачів:2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Виходцева Ігоря Анатолійовича
3. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни
4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларі"
5. Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"
провизнання недійсними договорів, визнання права власності, відновлення становища, зобов'язання вчинити певні дії, усунення перешкод у користуванні майном, зобов'язання передати майно
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники сторін:

від позивача:Тарасун В.Г.
від відповідача 1:не з'явився
від відповідача 2:Дячок І.О.
від відповідача 3:Дячок І.О.
від відповідача 4:Субота О.В.
від відповідача 5:Кириченко Р.Ю.
від третьої особи 1:ОСОБА_7
від третіх осіб 2-6:не з'явилися
від ОСОБА_8:ОСОБА_9, ОСОБА_10

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Томак", Компанії "Фравега Трейд Інк"; Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД"; Міністерства юстиції України; Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" про:

1) відновлення становища, яке існувало до прийняття висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 за результатами розгляду скарги ПАТ "Томак" від 25.01.2016, а також скарги у сфері державної реєстрації Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" від 08.02.2016 та наказу Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016 "Про задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Томак" та скарги Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", прийнятого на підставі вказаного висновку, а саме зобов'язання Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України:

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13608073 від 09.03.2016, вчинений приватним нотаріусом Виходцевим I.A., індексне рішення №28642830, підстава - договір купівлі-продажу №377 від 09.03.2016;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13609433 від 09.03.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Виходцевим I.A., індексне рішення 28643260, підстава - договір купівлі-продажу №374 від 09.03.2016;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13609428 від 09.03.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Виходцевим I.A., індексне рішення 28643116, підстава - договір купівлі-продажу №376 від 09.03.2016;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13645571 від 11.03.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Малаховською І.В, індексне рішення 28686538 та закрити відповідний розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 85 та скасувати реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 8;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13645254 від 11.03.2016р., вчинений приватним нотаріусом Малаховською І.В, індексне рішення 28682456 та закрити відповідний розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 85;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №12452987 про право власності позивача на нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2/6 літ.2;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №12453123 про право власності позивача на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №12462882 про обтяження належного позивачу нерухомого майна - колишнього наземного складу з підвалом ЦО, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2/6 та відновити запис №12462449 про іпотеку вказаного майна на підставі договору іпотеки №1092015-Ю/2 від 10.12.2015;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №12464473 про обтяження належного позивачу нерухомого майна - майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та відновити запис №12463378 про іпотеку вказаного майна на підставі договору іпотеки №1092015-Ю/1 від 10.12.2015;

2) зобов'язання Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД", Компанії "Фравега Трейд Інк", ПАТ "Томак" передати позивачу в натурі нерухоме майно, а саме: нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, площею 2 174,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літ 2); майновий комплекс загальною площею 33 565,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

3) зобов'язання Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД", Компанії "Фравега Трейд Інк", ПАТ "Томак" усунути будь-які перешкоди позивачу у володінні, користуванні, розпорядженні вказаним нерухомим майном.

4) визнання недійсними: договору купівлі-продажу №377 від 09.03.2016, укладеного між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договору купівлі-продажу №374 від 09.03.2016, укладеного між Компанією "Фравега Трейд Інк" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договору купівлі-продажу №376 від 09.03.2016, укладеного між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД".

5) визнання за ТОВ "Вайт Енерджі" права власності на нерухоме майно: нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, площею 2174,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 літера 2 та майновий комплекс загальною площею 33 565,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якого входить майно згідно переліку, вказаного в позовній заяві.

Позов мотивований тим, що право власності позивача на спірне майно - нежилий будинок та майновий комплекс ґрунтується на договорах купівлі-продажу від 09.12.2015, укладених між ним та ПАТ "Фідобанк", яке у свою чергу набуло це майно у власність від заставодавця - ПАТ "Томак" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку". Одночасно вказане майно у 2013 році з дозволу ПАТ "Фідобанк" було передано ПАТ "Томак" також у наступну іпотеку Компанії "Лакерсон Сервізес ЛТД", право застави якої припинилось в момент набуття майна у власність першим іпотекодержателем в силу статті 37 Закону України "Про іпотеку ".

Проте на підставі рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 за результатами розгляду скарг ПАТ "Томак" та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" скасовано державну реєстрацію права власності ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Вайт Енерджі" на вищевказане нерухоме майно шляхом скасування відповідних реєстраційних записів та одночасно поновлено право власності на це майно ПАТ "Томак" шляхом, відповідно, поновлення реєстраційних записів, однак, записи про первинну іпотеку ПАТ "Фідобанк" на спірне майно поновлено не було.

Скориставшись цим, ПАТ "Томак", як іпотекодавець, 05.03.2016 уклало з наступним іпотекодержателем спірного майна - Компанією "Лакресон Сервізес ЛТД" договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким остання набула права власності на спірні майновий комплекс та нежилий будинок у порядку статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку". У свою чергу Компанія "Лакресон Сервізес ЛТД" на підставі договорів купівлі-продажу від 09.03.2016 №377, № 376, № 374 відчужила згадане майно на користь Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанії "Фравега Трейд Інк", які у встановленому порядку здійснили подальший поділ між собою та державну реєстрацію набутого права власності на нерухоме майно у відповідних частинах.

Таким чином, за твердженнями позивача, він у встановленому законом порядку набув право власності на спірне майно за відплатними та ніким не оспореними, тобто чинними, договорами купівлі-продажу від 09.12.2015, проте був протиправно позбавлений права власності внаслідок прийняття завідомо протиправного рішення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації - органом, який з перевищенням наданих повноважень фактично вирішив спір про право між юридичними особами, а не розглянув скаргу на дії державного реєстратора щодо законності вчинення реєстраційних дій. У результаті цього належне позивачу майно вибуло з володіння останнього поза його волею та було незаконно відчужено на користь Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанії "Фравега Трейд Інк", а отже відповідні договори купівлі-продажу, які стали підставою для такого відчуження, підлягають визнанню недійсними відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а відчужене майно має бути витребувано в цих осіб на користь позивача на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу України з одночасним визнанням за позивачем права власності на спірне майно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.01.2017 припинено провадження у даній справі на підставі підпункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) в частині позовних вимог про:

- відновлення становища, яке існувало до прийняття висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016, а саме зобов'язання Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів згідно переліку, вказаного в судовому рішенні; закрити відповідні розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи щодо права власності позивача на спірне нерухоме майно.

- зобов'язання Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД", Компанії "Фравега Трейд Інк", ПАТ "Томак" передати позивачу в натурі спірний майновий комплекс та нежилий будинок;

- зобов'язання Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД", Компанії "Фравега Трейд Інк", ПАТ "Томак" усунути будь-які перешкоди позивачу у володінні, користуванні, розпорядженні вказаним нерухомим майном.

У іншій частині позовні вимоги задоволено:

- визнано недійсними: договір купівлі-продажу №377 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договір купівлі-продажу №374 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Фравега Трейд Інк" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договір купівлі-продажу №376 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД".

- визнано за ТОВ "Вайт Енерджі" право власності на нерухоме майно: нежилий будинок та майновий комплекс.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу №374, №376, №377 від 09.03.2016 з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в позові. Одночасно суд апеляційної інстанції виклав резолютивну частину судового рішення у власній редакції, з урахуванням його часткового скасування.

Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 касаційну скаргу Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у праві №910/4704/16 скасовано, а справу №910/4704/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій та направляючи справу №910/4704/16 на новий розгляд до господарського суду міста Києва, Верховний Суд вказав, що судами не досліджено обставини стосовно чинності правочинів, укладених між ПАТ "Томак" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД", а також, що при вирішенні спору щодо права власності на нерухоме майно дослідженню підлягають також обставини здійснення державної реєстрації відповідного речового права, що судами не було встановлено при вирішенні даного спору. Крім того, колегія суддів касаційної інстанції вказала, що при новому розгляді справи суду слід врахувати, що постановою Верховного Суду від 02.05.2018 були скасовані судові рішення у справі №910/5680/17 з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду міста Києва №05-23/976 від 19.06.2018 було проведено повторний автоматичний розподіл судової справи №910/4704/16 за результатами якого справу було передано для розгляду судді Бойко Р.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2018 прийнято справу №910/4704/16 до свого провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 17.07.2018.

16.07.2018 через відділ діловодства суду представником відповідача 4 було подано клопотання про закриття провадження по справі, за змістом якого просив закрити провадження в частині позовних вимог до Міністерства юстиції України, а саме: відновлення становища, яке існувало до прийняття висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 за результатами розгляду скарги ПАТ "Томак" від 25.01.2016, а також скарги у сфері державної реєстрації Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" від 08.02.2016 та наказу Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016 "Про задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Томак" та скарги Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", прийнятого на підставі вказаного висновку, а саме зобов'язання Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України скасувати і відновити відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказуючи на те, що постановою Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 було задоволено позов ТОВ "Вайт Енерджі" та визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 про задоволення скарг ПАТ "Томак" від 25.01.2016 та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" від 08.02.2016, що зумовило фактичне відновлення становища, яке існувало до його прийняття, на підтвердження чого надано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.06.2018 №128991815, №128991494, №128991029, №128990519.

Також, 16.07.2018 представником відповідача 4 було подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого в задоволенні позовних вимог до Міністерства юстиції України просив відмовити, мотивуючи його аналогічними наведеним в клопотанні про закриття провадження по справі обставинами.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2018 відкладено підготовче судове засідання на 21.08.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2018 задоволено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 06.09.2018.

04.09.2018 через відділ діловодства суду представником відповідача 5 було подано клопотання про зупинення розгляду справи, за змістом якого просив зупинити провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/8309/18, що розглядається в порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом міста Києва, вказуючи на можливість встановлення за наслідками розгляду такої справи обставин, які матимуть преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2018 відкладено вирішення питання про зупинення провадження по справі на підставі клопотання відповідача 5 на наступне судове засідання та відкладено підготовче судове засідання до 18.09.2018, а протокольною ухвалою суду від 18.09.2018 було задоволено клопотання представника позивача та відкладено підготовче судове засідання на 02.10.2018.

02.10.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, у відповідності до якої з урахуванням визначених в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 вказівок щодо не дослідження судами обставин стосовно чинності правочинів, укладених між ПАТ "Томак" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД" від 05.03.2016, а саме: договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі яких Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД" набула права власності на спірне майно, а вже в подальшому відчужувала їх на користь відповідачів 2, 3, вказував на недійсність відповідних договорів в силу приписів ст. 17 Закону України "Про іпотеку" і необхідність дослідження даних обставин в межах цієї справи для повного захисту порушених прав позивача, у зв'язку з чим останній вважав за необхідне змінити предмет позову та просив: визнати недійсними договори про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2016, укладені між ПАТ "Томак" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД"; визнати недійсними договір купівлі-продажу №377 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договір купівлі-продажу №374 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Фравега Трейд Інк" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД; договір купівлі-продажу №376 від 09.03.2016, укладений між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД"; визнати за ТОВ "Вайт Енерджі" право власності на спірне нерухоме майно: нежилий будинок та майновий комплекс.

В судовому засіданні 02.10.2018 представником відповідача 5 подано клопотання про зупинення розгляду справи, у відповідності до якого просив зупинити провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/5680/17, що розглядається в порядку господарського судочинства господарським судом міста Києва.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 02.10.2018: відмовлено в прийнятті заяви ТОВ "Вайт Енерджі" про зміну підстав позову; відмовлено в задоволенні клопотань відповідача 5 про зупинення провадження по справі; закрито підготовче провадження у справі №910/4704/16 та призначено розгляд справи по суті на 06.11.2018.

01.11.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано клопотання про долучення доказів, у відповідності до якого вказував на те, що станом на сьогоднішній день на підставі судових рішень у справі №826/3651/17 мало місце скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "Вайт Енерджі" на спірну нерухомість та відновлення записів про відповідні права власності відповідачів 2, 3, що на його думку в повній мірі підтверджує невизнання спірних прав позивача та наявність необхідності для їх захисту і відновлення, у зв'язку з чим просив долучити відповідні інформаційні довідки до матеріалів справи.

Також, 02.11.2018 представником було подано клопотання про виключення з числа відповідачів, за змістом якого просив повернутися на стадію підготовчого провадження у справі, виключити ПАТ "Томак" зі складу відповідачів та залучити його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 06.11.2018 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виключення з числа відповідачів, відкладено судове засідання до 16.11.2018 на стадії дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

При цьому, при дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, що стосувалися обставин відчуження ПАТ "Фідобанк" спірного майна на користь позивача, видачі ПАТ "Фідобанк" для оплати такого придбання кредиту під передачу в іпотеку банку цього ж майна, та послідуючого відступлення третій особі 6 прав вимоги за відповідними договорами кредиту та іпотеки до ТОВ "Вайт Енерджі" виникло питання відносно того чи було оплачено ТОВ "ФК "Візард" кошти банку в якості оплати такого відступлення, при обговоренні якого представником третьої особи 1 було вказано на відсутність рішень ліквідатора щодо визнання такого відступлення нікчемним в силу Закону, однак підтвердити чи спростувати проведення оплати ТОВ "ФК "Візард" він не зміг, у зв'язку з чим судом і було відкладено судове засідання та запропоновано представнику ПАТ "Фідобанк" надати свої пояснення щодо відповідних оплати та докази їх проведення за наявності.

15.11.2018 через відділ діловодства суду представниками відповідачів 2, 3, 5 було подано заяви про визнання позову в частині права власності на нерухоме майно, у відповідності до яких просили визнати за ТОВ "Вайт Енерджі" право власності на спірне нерухоме майно.

16.11.2018 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про долучення доказів, згідно якого просив долучити до матеріалів справи докази на підтвердження здійснення розрахунку між ТОВ "Вайт Енерджі" та ПАТ "Фідобанк" за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2015, а також між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Візард" за договором про відступлення прав вимоги від 02.03.2016 та договором про відступлення прав за договором забезпечення від 02.03.2016, питання необхідності надання яких постало при розгляді даної справи по суті на стадії дослідження доказів.

Представником третьої особи 1 16.11.2018 через відділ діловодства суду подано клопотання про поновлення строку на подання доказів, у відповідності до якого вказував на те, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Фідобанк" було складено протокол про нікчемність договорів купівлі-продажу від 09.12.2015, укладених між ТОВ "Вайт Енерджі" та ПАТ "Фідобанк", відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з чим просив визнати поважним строку для подання доказів та надати додатковий строк для подання доказів. (будь-яких документів (доказів) до вказаного клопотання долучено не було). Також, представником третьої особи 1 було подано клопотання про зупинення провадження по справі, у відповідності до якого просив зупинити провадження по справі №910/4704/16 до розгляду справи №910/12284/17 за позовом ПАТ "Томак" до Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", Компанії "Фравега Трейд Інк"; Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" про визнання недійсними договорів та визнання відсутніми прав.

16.11.2018 через відділ діловодства суду надійшло клопотання ОСОБА_8 про залучення у якості третьої особи на стороні відповідача та відкладення розгляду справи, згідно якого заявник просив залучити його до участі у справі на стороні відповідача - ПАТ "Томак" (мотивоване тим, що ОСОБА_8 є акціонером останнього), та відкласти розгляд справи для належного повідомлення учасників справи про день та час судового засідання.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 16.11.2018 було: відмовлено в задоволенні клопотання про залучення третьої особи; відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, а також, відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи 1 про відкладення судового засідання для надання часу ознайомлення з поданими представником позивача копіями договору про відступлення прав вимоги від 02.03.2016 та договором про відступлення прав за договором забезпечення від 02.03.2016, і доказами оплати коштів за ними, з метою належної підготовки до судових дебатів (з огляду на те, що в попередньому судовому засіданні 06.11.2018 при дослідженні обставин оплати коштів за відповідними договорами присутній представник третьої особи 1 (була інша особа) мав при собі відповідні договори відступлення, однак не залучив їх до матеріалів справи, а відкладення судового засідання до 16.11.2018 на стадії дослідження наявних в матеріалах справи доказів, тобто, перед судовими дебатами, було здійснено саме з метою надання третій особі 1 часу для підготовки своїх пояснень відносно вчинення договорів відступлення та здійснення за ними оплат).

В судовому засіданні 16.11.2018 були присутніми представники позивача, відповідачів 2-5, третьої особи 1 та ОСОБА_8 (після відмови в задоволенні клопотання про залучення останнього в якості третьої особи залишили залу судового засідання), які надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, відповідачі 2, 3, 5 позовні вимоги визнають згідно поданих заяв, відповідач 4 заперечує проти задоволення позовних вимог до Міністерства юстиції України, а в іншій частині покладається на розсуд суду, третя особа 1 в задоволенні позову просить відмовити повністю.

В судовому засіданні 16.11.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2008 між Публічним акціонерним товариством "Томак" та Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" було укладено генеральну кредитну угоду №010-05/1044 та ряд додаткових угод до неї, в межах якої було укладено кредитний договір №012-05/1040 від 25.07.2008 про надання ПАТ "Томак" кредиту (невідновлювана кредитна лінія) у розмірі 3 800 000,00 доларів США з терміном повернення до 20.07.2015 та кредитний договір №012-05/1045 від 21.07.2008 про надання ПАТ "Томак" кредиту (невідновлювана кредитна лінія) у розмірі 1 400 000,00 доларів США з терміном повернення до 20.07.2015.

В забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою №010-05/1044 від 21.07.2008 та всіх укладених в її рамках кредитних договорів ПАТ "Томак" відповідно до договору іпотеки від 21.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., з урахуванням договору про внесення змін від 11.09.2008, було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме, нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, загальною площею 2 174,50 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, літера 2.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою №010-05/1044 від 21.07.2008 та всіх кредитних договорів, укладених в її рамках, ПАТ "Томак" згідно договору іпотеки від 05.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме, 97/100 частин майнового комплексу, загальною площею 33 565,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому згідно договору про внесення змін від 31.05.2009 до договору іпотеки від 05.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., до вказаного договору іпотеки було внесено зміни в частині опису предмета іпотеки, а саме: визначено, що за таким договором в іпотеку передавалось нерухоме майно - майновий комплекс, загальною площею 33 565,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якого входять: штампувальна ділянка цеху № 11 (літера 61) площею 325,70 кв.м., корпус цехів №6,4 ділянка бондеризації, ділянка агрегування, естакада (літери 52,53) площею 11901,50 кв.м.; котельня (літера 67), площею 718,70 кв.м., склад металів (літера 23) площею 539,20 кв.м., склад штампів цеху №1, корпус №2, цех №1, прибудова до цеху №1, склад деталей (літера 70) площею 3455,50 кв.м., станція очисних споруд (літера 73) площею 284,40 кв.м., газорозподільник (літера 94) площею 12,20 кв.м., корпус № 21, цех № 5(літера 66) площею 482,60 кв.м., корпус №17, цех №17(літери 62,63) площею 798,70 кв.м., контора складу (літера 74) площею 39,20 кв.м., магазин "Берізка" (літера 64) площею 135,40 кв.м., корпус №11, столярний цех (літери 41,42) площею 1015,50 кв.м., корпус №7, цех №10, корпус №5, цех №18, корпус №4, цех №22 (літери 30,31) площею 3266,70 кв.м., корпус №3, цех №5 (літера 69) площею 2060,20 кв.м., склад комплектуючих виробів (літера 24) площею 645,00 кв.м., цех №11 (літера 60) площею 755,40 кв.м., спорткомплекс, склад хімреактивів, склад хімікатів, склад металевих виробів, склад матеріалів і паперу, механічний склад (літери 32,33) площею 2920,00 кв.м., склад "Кисловодськ" (літера 27) площею 1945,00 кв.м., склад матеріалів (літера 40) площею 273,40 кв.м., трансформаторна підстанція (літера 49) площею 108,00 кв.м., корпус №12, склад фарб (літера 39) площею 204,30 кв.м., ОКБ, корпус №2 (літера 58) площею 383,30 кв.м., будівля контрольно-перевірочного пункту (літера 34) площею 716,60 кв.м., станція зарядки ел.кар (літера 29) площею 578,60 кв.м., що належить Відкритому акціонерному товариству "Томак" (іпотекодавцю) на підставі правовстановлюючого документу - рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2009 у справі №31/90. За вказаним договором, право власності на вказане майно зареєстроване за Публічним акціонерним товариством "Томак" КМБТІ 07.05.2009 за реєстровим номером 298-з та записаний в реєстрову книгу за №д.9п-11.

Також, наведене нерухоме майно було передано в наступну іпотеку Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" за договором іпотеки №2119 від 09.09.2013, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо майна, переданого в іпотеку за договором від 21.07.2008 - 09.09.2013, номер запису про іпотеку 2422245, номер запису про обтяження 2420900, щодо майна, переданого в іпотеку за договором від 05.02.2009 - 10.09.2013, номер запису про іпотеку 2439807.

За наведеними вище кредитними договорами та договорами іпотеки права та обов'язки Відкритого акціонерного товариства "Ерсте Банк" перейшли до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", як до правонаступника.

23.07.2015 ПАТ "Фідобанк" було надіслано на адресу ПАТ "Томак" повідомлення-вимогу (отримана останнім 03.08.2015), у відповідності до якої банк повідомляв останнього про те, що у разі не погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою №010-05/1044 від 21.07.2008 в тридцятиденний строк, яка становить 3 898 338,03 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України станом на 23.07.2015 становило 85 810 583,38 грн., та пені 1 209 835,24 грн., в рахунок її погашення буде звернено стягнення на предмети іпотеки шляхом набуття на них права власності.

Внаслідок невиконання ПАТ "Томак" взятих на себе кредитних зобов'язань ПАТ "Фідобанк" на підставі ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку" було ініційовано звернення стягнення на відповідні предмети іпотеки та набуто їх у свою власність в рахунок погашення відповідної заборгованості, а саме: 24.11.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено реєстраційний запис №12260200 про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ПАТ "Фідобанк" - рішенням від 27.11.2015 було здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ "Фідобанк" на нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО (реєстраційний номер 00), розташований за адресою: АДРЕСА_1, літера 2; 24.11.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено реєстраційний запис №12250695 про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ПАТ "Фідобанк" - рішенням від 27.11.2015 (індексний номер 26521370) здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ "Фідобанк" на майновий комплекс (реєстраційний номер 00), розташований за адресою: АДРЕСА_2.

09.12.2015 між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Вайт Енерджі" було укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. та зареєстровані в реєстрі за №№2013, 2014, за якими спірне нерухоме майно було відчужено (продано) на користь ТОВ "Вайт Енерджі" (згідно платіжних доручень №213, №214 від 10.12.2015 в якості оплати придбання ТОВ "Вайт Енерджі" було перераховано банку кошти у розмірі 131 359 000,00 грн.), у зв'язку з чим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності: на колишній наземний склад з підвалом ЦО, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - рішення (індексний номер 26924699) про державну реєстрацію права власності ТОВ "Вайт Енерджі", запис про право власності №12453123; на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, - рішення (індексний номер 26924910) про державну реєстрацію права власності ТОВ "Вайт Енерджі", запис про право власності №12452987.

Надалі, 10.12.2015, спірне нерухоме майно було передано ТОВ "Вайт Енерджі" в іпотеку ПАТ "Фідобанк" в забезпечення виконання своїх зобов'язань перед останнім за генеральною кредитною угодою №1092015-Ю від 10.12.2015, а саме: за договором іпотеки №1092015-Ю/2 від 10.12.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р., про що було внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про іпотеку №12462449, індексне рішення 26945707 від 10.12.2015, запис про обтяження №12462882, індексне рішення 26944845; за договором іпотеки №1092015-Ю/1 від 10.12.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р., про що було внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про іпотеку №12463378, індексне рішення 26945369 від 10.12.2015, запис про обтяження №12464473, індексне рішення 26948060.

25.01.2016 ПАТ "Томак" та 08.02.2016 Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД" звернулися до Міністерства юстиції України в порядку статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" із скаргами, в яких просили скасувати рішення та записи про державну реєстрацію права власності за ПАТ "Фідобанк" на відповідні об'єкти нерухомого майна.

За результатами розгляду вказаних скарг Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України було прийнято висновок від 22.02.2016, у відповідності до якого подані скарги ПАТ "Томак" та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" задоволено в повному обсязі, та на підставі якого 03.03.2016 Міністерством юстиції України було видано наказ №608/5 про задоволення скарг ПАТ "Томак" і Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", яким скасовано рішення та записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ПАТ "Фідобанк", ТОВ "Вайт Енерджі", обтяження іпотекою спірного нерухомого майна та поновлено записи про право власності на таке майно за ПАТ "Томак".

05.03.2016 між ПАТ "Томак", як іпотекодавцем, та Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД", як іпотекодержателем, було укладено договори про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. та зареєстровані в реєстрі за №370 та №374, відповідно до яких у зв'язку з невиконанням іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотедержателем щодо сплати відсотків та повернення кредиту за кредитним договором від 25.07.2013 сторони вирішили на підставі ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку" врегулювати свої відносини у позасудовий спосіб шляхом передачі іпотекодержателю права власності на спірне нерухоме майно.

В подальшому, 09.03.2016 між Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД" (продавець) та Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" (покупець) було укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. та зареєстровані в реєстрі за №376 та№377, відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав: нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, площею 2 174,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 літера 2; 65/100 частин майнового комплексу, площею 21 663,602 кв.м., що включають наступні об'єкти: штампувальна ділянка цеху №11 (літера 61), площею 325,70 кв.м; котельня (літера 67), площею 718,70 кв.м; склад металів (літера 23) площею 539,20 кв.м; склад штампів цеху №1, корпус №2, цех №1, прибудова до цеху №1, склад деталей (літера70) площею 3455,50 кв.м; станція очисних споруд (літера 73) площею 284,40 кв.м; газорозподільник (літера 94) плошею 12,20 кв.м; корпус №21, цех №5 (літера 66) площею 482,60 кв.м; корпус №17, цех №17 (літери 62,63) площею 798,70 кв.м; контора складу (літера 74) площею 39,20 кв.м; магазин "Берізка" (літера 64) площею 135,40 кв.м; корпус №11. Столярний цех (літери 41,42) площею 1015,50 кв.м; корпус №7, цех №10, корпус №5, цех №18, корпус №4, цех №22 (літери 30,31) площею 3266,70 кв.м; корпус №3, цех №5 (літера 69) площею 2060,20 кв.м; склад комплектуючих виробів (літера 24) площею 645 кв.м; цех №11 (літера 60) площею 755,40 кв.м; спорткомплекс, склад хімреактивів, склад хімікатів, склад металевих виробів, склад матеріалів і паперу, механічний склад (літери 32,33) площею 2920 кв.м; склад "Кісловодськ" (літера 27) площею 1945 кв.м; склад матеріалів (літера 40) площею 273,40 кв.м; трансформаторна підстанція (літера 49) площею 108 кв.м; корпус №12, склад фарб (літера 39) площею 204,30 кв.м; ОКБ, корпус №2 (літера 58) площею 383,30 кв.м; будівля контрольно-перевірочного пункту (літера 34) площею 716,60 кв.м; станція зарядки ел.кар (літера 29) площею 578,60 кв.м.

09.03.2016 між Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД" (продавець) та Компанією "Фравега Трейд ІНК" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. та зареєстрований в реєстрі за №374, згідно умов якого продавець продав, а покупець придбав 35/100 частин майнового комплексу, що складаються з: корпусу цехів №6, 4, ділянки бондеризації, ділянки агрегування, естакади (літери 52,53), площею 11 901,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

11.03.2016 між Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД" та Компанією "Фравега Трейд ІНК" було укладено договір поділу майнового комплексу між співвласниками, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №343, відповідно до якого сторони домовилися про поділ майнового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та перебуває у спільній частковій власності сторін, у порядку та умовах, визначених договором, а саме визначили, що: загальна площа належної Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" частини майнового комплексу становить 21 663,60 кв.м.; загальна площа належної Компанії "Фравега Трейд ІНК" частини майнового комплексу становить 11 901,5 кв.м., у зв'язку з чим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про поділ майнового комплексу в натурі та здійснено реєстрацію права приватної власності за наступними особами та наступним чином: частині майнового комплексу площею 11 901,5 кв.м. (нежитлова будівля літера АА1) присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 85 та зареєстровано на праві приватної власності за Компанією "Фравега Трейд Інк", номер запису 13645571 від 11.03.2016, індексне рішення 28686538; частині майнового комплексу площею 21 663,6 кв.м. (майновий комплекс) присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 85 та зареєстровано на праві приватної власності за Компанією "Зогріф Бізнес ЛТД", номер запису 13645254 від 11.03.2016, індексне рішення 28682456.

Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 (адміністративне провадження №К/9901/5539/17) за позовом ТОВ "Вайт Енерджі" до Міністерства юстиції України, треті особи: ПАТ "Фідобанк", ПАТ "Томак", Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД" про визнання протиправним і скасування наказу було: задоволено касаційну скаргу ТОВ "Вайт Енерджі"; скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017; позов ТОВ "Вайт Енерджі" задоволено повністю; визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 про задоволення скарг ПАТ "Томак" від 25.01.2016 та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" від 08.02.2016.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються учасниками справи та були встановлені вказаним судовим рішенням.

Спір у справі стосується захисту прав власності ТОВ "Вайт Енерджі" на спірне нерухоме майно.

Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, суд звертає увагу, що захист порушених права за вказаною нормою не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач (відповідачі) не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Тобто, вирішуючи спір про визнання за позивачем права власності на те чи інше майно в першу чергу слід досліджувати обставини виникнення (наявності) у нього такого права, на захист якого останній і звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що правовою підставою набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно став укладений з ПАТ "Фідобанк" правочин купівлі-продажу від 09.12.2015, яким в свою чергу таке майно було набуто у власність за наслідками звернення на нього стягнення як іпотекодержателем за договорами іпотеки від 21.07.2008 та від 05.02.2009 в рахунок погашення зобов'язань ПАТ "Томак", про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносилися відповідні записи.

Статтею 658 Цивільного кодексу України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Тобто, при вчиненні правочину купівлі-продажу особа, яка виступає продавцем відповідного предмету продажу, має мати необхідний для цього обсяг правоздатності.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положеннями ст. 36 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У відповідності до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З огляду на викладені норми вбачається, що звернення ПАТ "Фідобанк" стягнення на спірне нерухоме майно на підставі договір іпотеки (викладених в них відповідних застережень про задоволення вимог іпотекодержателя) в позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на нього за собою відповідає встановленому законодавцем способу набуття права власності на таке майно, а відтак, і свідчить про виникнення в ПАТ "Фідобанк" правомочностей щодо його подальшого продажу, в т.ч. на користь ТОВ "Вайт Енерджі".

При цьому, доводи про те, що відповідне звернення стягнення здійснювалося за відсутності судового рішення як підтвердження посилань щодо неналежного набуття банком прав власності на спірне майно є необґрунтованими, адже право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду (фактично про встановлення права за рішенням суду) ні статтею 16 Цивільного кодексу України, ні Законом України "Про іпотеку". (Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

Більш того, матеріали справи не містять належних доказів оскарження зацікавленими особами державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за іпотекодавцем (ПАТ "Фідобанк"), набутого в позасудовому порядку, за наслідками чого мало б місце її скасування.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, наведеною нормою закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки вона не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Тому, у разі неспростування презумпції правомірності договору, правовідносин, які виникли за ним, є дійсними, а їх наслідки - правомірними.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів визнання укладених між ТОВ "Вайт Енерджі" та ПАТ "Фідобанк" договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна недійсними, а судом не встановлено обставин, що б вказували на їх нікчемність в силу Закону.

Отже, правомірність виникнення у ТОВ "Вайт Енерджі" права власності на спірне майно належним чином підтверджується матеріалами справи та ніким не спростовано.

В той же час, за результатами розгляду Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарг ПАТ "Томак" та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" та видання 03.03.2016 Міністерством юстиції України наказу №608/5 про їх задоволення мало місце скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на спірне майно як за ПАТ "Фідобанк", так і ТОВ "Вайт Енерджі" та поновлення записів про право власності на таке майно за ПАТ "Томак".

Суд відзначає, що такі дії зумовили виникнення фактично другого ланцюга відображення в державному реєстрі прав власності на спірне майно, адже, як свідчать матеріали справи після видання відповідного наказу на вказане майно було звернуто стягнення наступним іпотекодержателем - Компанією "Лакресон Сервісез ЛТД" (згідно договору іпотеки №2119 від 09.09.2013 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2016), яким в послідуючому було його відчужено на користь Компанії "Фравега Трейд Інк" та Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" (згідно договорів купівлі-продажу від 09.03.2016), а останнім в свою чергу здійснено його поділ в натурі (згідно договору поділу майнового комплексу між співвласниками від 11.30.2015).

Однак, постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 (адміністративне провадження №К/9901/5539/17) за позовом ТОВ "Вайт Енерджі" до Міністерства юстиції України, треті особи: ПАТ "Фідобанк", ПАТ "Томак", Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД" про визнання протиправним і скасування наказу було визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 22.02.2016 про задоволення скарг ПАТ "Томак" від 25.01.2016 та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" від 08.02.2016.

Тобто, вказаним судовим рішенням було встановлено незаконність скасування реєстрації за ПАТ "Фідобанк" та в послідуючому за ТОВ "Вайт Енерджі" права власності на спірне майно, і відповідно, незаконність відновлення запису про право власності ПАТ "Томак" на спірне майно.

Більш того, із мотивувальної частини вказаного судового рішення вбачається, що Верховним Судом було відхилено як необґрунтовані висновки судів першої та апеляційної інстанції про наявність факту порушення державним реєстратором вимог закону при державній реєстрації права власності ТОВ "Вайт Енерджі" на нерухоме майно, а саме: вчинення реєстраційних дій без дозволу Компанії "Лакерсон Сервісез ЛТД", як іпотекодержателя за договором іпотеки №2119 від 09.09.2013 та за наявності активних записів в Державному реєстрі про обтяження майна іпотекою, з посиланням на та, що із зверненням ПАТ "Фідобанк" стягнення на спірне майно як попереднім іпотекодержателем в силу Закону наступна іпотека, іпотекодержателем за якою виступала Компанія "Лакерсон Сервісез ЛТД", припинилась, а тому при вчиненні відповідних реєстраційних дій державним реєстратором не було допущено порушень закону.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи суб'єктний склад учасників даної справи та справи №826/4194/16, наведені факти (незаконність скасування записів про право власності ПАТ "Фідобанк" і ТОВ "Вайт Енерджі" на спірне майно; незаконність відновлення запису про право власності ПАТ "Томак", припинення наступної іпотеки згідно договору іпотеки №2119 від 09.09.2013, за яким іпотекодержателем виступала Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД") мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

В положеннях п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 №8 зазначалося, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для повторного доказування зазначених обставин, адже їх існування підтверджує судове рішення у спорі, учасником якого були сторони даної справи, яке не може бути поставлено під сумнів (переоцінка даних фактів буде свідчити про поставлення під сумнів судового рішення у справі №826/4194/16, що є недопустимим).

Крім того, жодним із відповідачів при новому розгляді даної справи не заперечуються такі обставини.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Таким чином, визнання в судовому порядку незаконності дій Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зокрема, щодо скасування запису про право власності ТОВ "Вайт Енерджі" та поновлення запису права власності ПАТ "Томак" на спірне нерухоме майно, свідчить про неможливість продовження існування у останнього будь-яких правомочностей щодо розпорядження таким майном після звернення стягнення на нього ПАТ "Фідобанк" (27.11.2015), адже якщо відповідний наказ Міністерства юстиції України (№608/5 від 03.03.2016) було скасовано, то він не міг породжувати жодних правових наслідків з моменту його прийняття.

Відтак, в силу приписів ст.ст. 11, 328, 346, 658 Цивільного кодексу України у ПАТ "Томак" були відсутніми права для передачі спірного майна у власність Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", що, в свою чергу, унеможливлювало виникнення будь-яких прав у останньої, в т.ч. щодо подальшого його відчуження на користь відповідачів 2, 3.

Крім того, суд звертає увагу на те, що якщо і припустити незаконність реєстрації ПАТ "Фідобанк" за собою права власності на спірне майно за наслідками звернення стягнення на нього на підставі укладених з ПАТ "Томак" договорів іпотеки (доводи про що визначалися підставою для прийняття скасованого наказу Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016), то в будь-якому випадку обтяження спірного майна такою іпотекою ПАТ "Фідобанк" було б дійсним з моменту внесення про нього первинного запису у відповідному державному реєстрі, адже спростування факту звернення стягнення на предмет іпотеки свідчило б про продовження дії відповідного договору, а відтак, і встановленого на підставі нього обтяження, не в залежності від поновлення чи ні відповідного запису в реєстрі (як ПАТ "Томак", так і Компанія "Лакресон Сервісез ЛТД" були обізнані про її існування).

Тобто, в будь-якому випадку передача за наслідками прийняття незаконного наказу Міністерства юстиції України №608/5 від 03.03.2016 спірного майна від ПАТ "Томак" до Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" згідно договору наступної іпотеки №2119 від 09.09.2013 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2016 за таким договором іпотеки, що породило так званий другий ланцюг відображення в державному реєстрі прав власності на спірне майно була здійснена в порушення положень ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", а відтак, є нікчемної, і в свою чергу, спростовує правомірність подальшого відчуження такого майна на користь Компанії "Фравега Трейд Інк" та Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" (договорів купівлі-продажу від 09.03.2016) та, відповідно, його поділ останніми (договір поділу майнового комплексу між співвласниками від 11.30.2015).

З огляду на викладене, враховуючи в своїй сукупності правомірність виникнення у ТОВ "Вайт Енерджі" права власності на спірне майно за наслідками його придбання у ПАТ "Фідобанк", припинення внаслідок звернення стягнення ПАТ "Фідобанк" на спірне майно права власності на нього у ПАТ "Томак" та прав Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" як іпотекодержателя за наступною іпотекою в силу приписів ч. 2 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", встановлену в судовому порядку незаконність дій Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації щодо скасування відповідних записів про права власності ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Вайт Енерджі" з поновленням записів права власності ПАТ "Томак" на спірне нерухоме майно, нікчемність в силу ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" передачі останнім такого майна Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" та не породження у зв'язку з цим правомірності подальшого відчуження спірного майна на користь Компанії "Фравега Трейд Інк" та Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД" і здійснення ними його поділу, суд приходить до висновку про незаконність вчинених в рамках так званого другого ланцюгу відображення в державному реєстрі прав власності на спірне майно правочинів його відчуження та пов'язаних з цим реєстраційних дій, що у відповідності до приписів ст. 8 Конституції України та ст. 11 Господарського процесуального кодексу України свідчить про неможливість породження такими діями правових наслідків, а відтак, і позбавлення позивача правомірно набутого права власності на спірне майно.

Згідно зі ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким чином, існують визначені законодавством підстави для захисту порушених прав власності позивача на спірне майно у визначений ним спосіб шляхом визнання права власності на таке майно, адже за встановлених судом обставин існування другого ланцюга відображення в державному реєстрі прав власності на спірне майно та його незаконності позивач не може належним чином реалізувати свої правомочності щодо цього права.

Водночас, оцінюючи наявність правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав і інтересів суду слід враховувати, чи призведене такий захист до реального поновлення порушеного правка заявника.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи кількість правочинів, пов'язаних із переходом прав власності на спірне майно, реєстраційних записів щодо реєстрації відповідних прав та обтяжень спірного майна і поділів спірного майна з урахування того, що позивач у даній справі не оспорює всі такі правочини та відповідні записи, найбільш ефективним способом буде саме визнання за позивачем права власності на спірне майно, оскільки, на думку суду в т.ч. з урахуванням викладених в постанові Верховного Суду у даній справі доводів, відсутня необхідність позивачу для ефективного захисту його порушених прав у здійсненні оскарження кожного ж таких правочинів та внесених за наслідками їх вчинення реєстраційних дій в державних реєстрах, вчинених в рамках другого ланцюга відображення в державному реєстрі прав власності на спірне майно, незаконність якої встановлена судом.

Визнання судовим рішенням права власності за позивачем на спірне майно забезпечить ефективний захист та правову визначеність щодо порушених прав позивача внаслідок дій із спірним майном у період 2016-2018 років, в т.ч. забезпечить поновлення записів про такі права у відповідному державному реєстрі.

При цьому, позбавлення позивача права власності оцінюється судом як свавільне, адже скасовуючи відповідні записи про право власності такої особи Міністерство юстиції України за відсутності правових підстав втрутилося в правовідносини сторін щодо спірного нерухомого майна і поновило записи про припинені права суб'єктів звернень до нього, однак, не поновило запису про іпотеку, що обтяжувала такі права.

Більш того, за наслідками визнання незаконними таких дії, Міністерство юстиції України залишилося фактично неспроможним відновити порушене право в силу відсутності механізму відновлення прав осіб, які були порушені Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Звертаючись з відповідним позовом до суду позивачем було оскаржено не всі правочини та реєстраційні дії, якими було зумовлено фактичне позбавлення його прав власності на спірне майно, що в силу приписів ч. 4 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює здійснення їх оскаржень в межах даного спору на стадії нового розгляду справи, тому задоволення відповідних вимог (щодо реєстраційних дій (записів) та оскарження договорів) не зумовить належного (ефективного) захисту прав позивача, адже існуватиме в будь-якому випадку необхідність у подальших зверненнях до суду з оскарженням реєстраційних дій (записів) та правочинів, що не увійшли в предмет даної справи, в той час, як визнання права власності на спірне майно за позивачем, що до того ж визнається відповідачами 2, 3, 5, надасть змогу отримання остаточного вирішення спірних правовідносин та забезпечить існування правової певності у позивача щодо належного відновлення його порушеного права власності.

Наведене фактично стосується і вимог щодо зобов'язання відповідачів 2, 3 усунути перешкоди у користуванні позивачем спірним майном, адже доказів станом на сьогоднішній день вчинення останнім будь-яких перешкод у цьому матеріали справи не містять, а останніми визнаються права позивача на відповідне майно, і представником позивача в судовому засіданні було підтверджено фактичне знаходження спірного майна у володінні позивача.

Щодо посилань третьої особи 1 на нікчемність договорів купівлі-продажу спірного майна від 09.12.2015, укладених між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Вайт Енерджі", та подальших правочинів щодо відступлення банком права вимог до ТОВ "Вайт Енерджі" за укладеними 10.12.2015 договорами кредиту та іпотеки на користь ТОВ "ФК "Візард", які мотивовані тим, що таким діями банк фактично безпідставно відмовився від свого майна (активів), суд відзначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому, враховуючи законодавче визначення наведеною нормою відповідних підстав як "критеріїв для визнання нікчемними договорів (правочинів)", то здійснюючи судовий контроль на предмет нікчемності правочинів за ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" судам належить перевіряти усі критерії, визначені законодавцем відповідно до даної норми, на що при застосування таких положень було наголошено Верховним Судом в постанові від 26.07.2018 у справі №911/954/16.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріали справи не містять, а третьою особою 1 не надано належних доказів на підтвердження того, що за наслідками вчинення договорів купівлі-продажу спірного майна від 09.12.2015 чи подальших правочинів щодо відступлення банком ТОВ "ФК "Візард" прав вимог до ТОВ "Вайт Енерджі" за укладеними 10.12.2015 договорами кредиту та іпотеки було вчинено дії, спрямовані на безоплатну відмову банком від свого майна (активів), а непослідовність представників третьої особи 1 в судових засіданнях при дослідженні питання наявності чи відсутності відповідних рішень ліквідатора про нікчемність таких договорів та проведення оплат за відступлення, може свідчити про недобросовісність останніх при реалізації своїх прав.

При цьому, позивачем було долучено докази на підтвердження оплати ТОВ "Вайт Енерджі" придбання спірного нерухомого майна шляхом перерахунку банку 131 359 000,00 грн. відповідні платіжні доручення, а саме: №213 від 10.12.2015 у сумі 120 745 600,00 грн. - за придбання майнового комплексу; №214 від 10.12.2015 у сумі 10 613 400,00 грн. - за придбання нежилого будинку.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що для здійснення таких оплат позивачем було укладено з ПАТ "Фідобанк" кредитний договір №1092015Г-Ю-1 від 10.12.2015 до генеральної кредитної угоди №1092015Г-Ю від 10.12.2015, за яким отримано кредит у розмірі 119 000 000,00 грн. із цільовим призначенням саме для оплати придбання у банку спірного нерухомого майна

Тобто, з метою придбання спірного майна ТОВ "Вайт Енерджі" було взято на себе кредитні зобов'язання з повернення ПАТ "Фідобанк" кредиту у розмірі 119 000 000,00 грн. та нарахованих за користування ним відсотків, а також сплачено власні кошти.

В той же час, відповідне майно було набуто ПАТ "Фідобанк" шляхом звернення стягнення на нього в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Томак", розмір якої станом на момент звернення стягнення становив 87 020 418,62 грн., а вартість спірного майна згідно проведеної банком оцінки становила 109 382 000,00 грн.

Тобто, фактичне відчуження на користь ТОВ "Вайт Енерджі" за договорами купівлі-продажу від 09.12.2015 спірного майна зумовило отримання ПАТ "Фідобанк" коштів у більшому розмірі, ніж зобов'язання ПАТ "Томак", в рахунок погашення якого на таке майно зверталося стягнення, а тому вести мову про безоплатне відчуження банком свого майна неможливо.

До того ж, суд враховує, що в силу приписів ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" наведені обставини зумовили не лише набуття банком коштів у більшому розмірі, ніж розмір його вимог, але й зумовили виникнення обв'язку з повернення на користь ПАТ "Томак" перевищення 90% вартості продажу предмета іпотеки ВАТ "Вайт Енерджі" над розміром забезпечених таким майном вимог ПАТ "Фідобанк", однак, відповідач 1 правом на отримання таких коштів не скористався, а введення процедури ліквідації банку станом на сьогоднішній день фактично нівелює відповідну можливість.

Отже, за наслідками продажу спірного майна на користь ТОВ "Вайт Енерджі" згідно договорів купівлі-продажу від 09.12.2015 ПАТ "Фідобанк" було фактично отримано більший прибуток, ніж той на який він міг розраховувати, а тому правові підстави для висновку про нікчемність відповідних договорів в силу приписів ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відсутні.

Що ж стосується подальших правочинів щодо відступлення банком права вимоги до ТОВ "Вайт Енерджі" за укладеними 10.12.2015 договорами кредиту та іпотеки на користь ТОВ "ФК "Візард", то суд відзначає, що відповідні договори про відступлення права вимоги від 02.03.2016 було вчинено після прийняття Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України висновку від 22.02.2016 щодо задоволення скарг ПАТ "Томак" та Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", що є розумним, адже розуміючи скасування спірних записів про права власності, виданий ПАТ "Фідобанк" згідно кредитного договору від 10.12.2015 кредит залишався фактично без забезпечення, що в свою чергу, зумовлювало ризики неповернення, а відтак і необхідність 100% його резервування, тобто, витрачання коштів, в той час, як за відповідне відступлення прав вимоги ТОВ "ФК "Візард" було сплачено банку кошти у розмірі 124 941 305,93 грн., з яких погашено тіло кредиту у розмірі 119 000 000,00 грн. та сплачено відсотки за користування ним у розмірі 5 941 305,93 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на викладене, судом не встановлено існування обставини, з якими положення ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають нікчемність відповідних правочинів, як і не надано на підтвердження цього відповідних судових рішень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Вайт Енерджі" з визнанням за ним права власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача 5, адже вказана особа було обізнана про існування встановлених судом обставин права власності позивача на спірне майно ще з моменту подачі відповідної скарги до комісії та звернення стягнення на нього за договором наступної іпотеки (за умови обізнаності про чинність первісної іпотеки).

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" задовольнити частково.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 4-Б; ідентифікаційний код 39424466) право власності на нерухоме майно: нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, площею 2 174,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 літера 2.

3. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 4-Б; ідентифікаційний код 39424466) право власності на нерухоме майно: майновий комплекс загальною площею 33 565,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якого входить: штампувальна ділянка цеху №11 (літера 61), площею 325,70 кв.м.; корпус цехів №6,4, ділянка бондеризації, ділянка агрегування, естакада (літери 52,53) площею 11 901,50 кв.м.; котельня (літера 67), площею 718,70 кв.м.; склад металів (літера 23) площею 539,20 кв.м.; склад штампів цеху №1, корпус №2, цех №1, прибудова до цеху №1, склад деталей (літера70) площею 3 455,50 кв.м.; станція очисних споруд (літера 73) площею 284,40 кв.м.; газорозподільник (літера 94) площею 12,20 кв.м; корпус №21, цех №5 (літера 66) площею 482,60 кв.м.; корпус №17, цех №17 (літери 62,63) площею 798,70 кв.м.; контора складу (літера 74) площею 39,20 кв.м.; магазин "Берізка" (літера 64) площею 135,40 кв.м.; корпус №11, столярний цех (літери 41,42) площею 1 015,50 кв.м.; корпус №7, цех №10, корпус №5, цех №18, корпус №4, цех №22 (літери 30,31) площею 3 266,70 кв.м.; корпус №3, цех №5 (літера 69) площею 2 060,20 кв.м.; склад комплектуючих виробів (літера 24) площею 645,0 кв.м.; цех №11 (літера 60) площею 755,40 кв.м.; спорткомплекс, склад хімреактивів, склад хімікатів, склад металевих виробів, склад матеріалів і паперу, механічний склад (літери 32,33) площею 2 920 кв.м.; склад "Кисловодськ" (літера 27) площею 1 945,0 кв.м.; склад матеріалів (літера 40) площею 273,40 кв.м.; трансформаторна підстанція (літера 49) площею 108,0 кв.м.; корпус №12, склад фарб (літера 39) площею 204,30 кв.м.; ОКБ, корпус №2 (літера 58) площею 383,30 кв.м.; будівля контрольно-перевірочного пункту (літера 34) площею 716,60 кв.м.; станція зарядки ел.кар (літера 29) площею 578,60 кв.м.

4. Стягнути з Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" (155, Arch.Makariou III, Proteas House, 5th floor, 3026, Limassol, Cyprus, реєстраційний номер 313692) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 39424466) судовий збір в розмірі 228 748 (двісті двадцять вісім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

5. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 30.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко