ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018м. ДніпроСправа № 904/3141/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни (49000, АДРЕСА_1)

до відповідача-1 Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд.1 офс. 324)

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Степанова Ігоря Володимировича (49000, АДРЕСА_2)

до відповідача-3 Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75)

до відповідача-4 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75)

про визнання незаконним та скасування рішення

Представники:

Від позивача: Скачков Р.В., довіреність №4845 від 05.11.2013

Від відповідача-1: Федорчук К.Ю., довіреність №916/6.1 від 20.08.2018

Від відповідача-2: не з'явився

Від відповідача-3: Коробов І.О., довіреність №7/10-113 від 17.01.2018

Від відповідача-4: Коробов І.О., довіреність №7/10-160 від 17.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Ноздрюхіна Людмила Іванівна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 13.07.2018 до відповідача-1 Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Степанова Ігоря Володимировича, до відповідача-3 Дніпровської міської ради, до відповідача-4 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про:

- визнання незаконним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 за №175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" в частині затвердження в пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, майданчика для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, режим роботи 20:00-8:00, щоденно;

- визнати недійсним договір № 182 ОП від 25 листопада 2017 року укладений між комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради () та Фізичною особою-підприємцем Степановим Ігорем Володимировичем (РНОКПП НОМЕР_1) з моменту його укладання;

- зобов'язати Комунальне Підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичну особу-підприємця Степанова Ігора Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) повернути Фізичній особі Ноздрюхіній Людмилі Іванівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) будівлі та споруди, нерухоме майно, відібране шляхом рейдерського захоплення, що належить Фізичній особі Ноздрюхіної Людмилі Іванівні на праві приватної власності, яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_3, та складається з: літера А-1- будівлі автостоянки, шлакоблок, загальна площа 8,3 метра квадратних, літера Б-кіоск, металевий, літера В-туалет, металевий, №1-2-огорожі, №1-11-мостіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після скасування судом (справа №904/8006/17 від 08.02.2018) незаконного рішення відповідача-4 (від 30.11.2016 № 587), яким поновлено порушене право позивача, відповідач-4 ухиляється від виконання рішення суду та продовжує порушати права позивача. Не зважаючи на право позивача на оформлення прав на спірну земельну ділянку, оскільки вказана площа є частиною площі земельної ділянки, на якій розташовано майно позивача, відповідач-4 незаконно вносить спірну земельну ділянку до рішення №175 від 20.02.2018 площею для паркування 402,5 квадратних метрів, кількість місць паркування 35, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (адреса з таким номером скасована рішенням суду, та визнано незаконним рішення відповідача-4 від 30.11.2016 № 587), на номер "в районі будинку №19". Відповідно до внесених незаконних змін відповідачем-4, рішенням від 20.02.2018 №175, пункт 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики" майданчика для паркування площею 402,5 квадратних метрів, кількість місць паркування 35, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, розташований за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, 19, затверджено у переліку, відповідачі-1,2 отримали можливість подовжувати незаконну господарську діяльність, уклавши додаток до договору від 01.03.2018 в якому фактично змінив адресу спірної земельної ділянки, для уникнення виконання рішення Господарського суду по справі №904/8006/17.

Ухвалою суду від 18.07.2018 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівні до відповідача-1 Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Степанова Ігоря Володимировича, до відповідача-3 Дніпровської міської ради, до відповідача-4 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази відправлення копії позовної заяви від 13.07.2018 і доданих до неї документів на юридичну адресу відповідача 1, 2, 3, 4, а саме фіскальні чеки та описи вкладення у цінний лист.

Позивачем 23.07.2018 подані до суду докази відправлення копії позовної заяви від 13.07.2018 і доданих до неї документів на юридичну адресу відповідачів 1, 2, 3, 4, а саме фіскальні чеки та описи вкладення у цінний лист.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 відкрито провадження у справі №904/3141/18, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, призначено підготовче засідання на 18.09.2018.

Відповідач-1 згідно відзиву проти задоволення позовних вимог заперечує та вважає їх необґрунтованими та такими, що подані з процесуальними порушеннями. Так майданчик для паркування, що розташований за адресою пр.Миру, в районі будинку №19 жодним чином не порушує права власника споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_3. Майданчик для паркування являє собою територію для паркування транспортних засобів. З урахуванням зазначеного, використання об'єктів нерухомості при експлуатації майданчика для паркування є недоцільним, з урахуванням чого доводи позивача щодо використання його нерухомості для провадження діяльності з паркування транспортних засобів є такими, що не відповідають дійсності. Окрім того, відповідач зазначає, що доводи позивача, про те, що він є належним користувачем земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_3 є такими, що не відповідають дійсності.

Позивачем 13.09.2018 подано клопотання про витребування доказів, зокрема договору №182ОП від 25.11.2017, укладеного між КП Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та ФОП Степановим І.В., а також додаток до договору №182ОП від 01.03.2018 та договору від 23.02.2017 №б/н, укладеного між КП Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та КП "Муніципальна поліція" на послуги охорони. Дані докази підтверджують незаконну діяльність відповідачів 1 та 2 на території земельної ділянки на якій розташовані будівлі та споруди які належать позивачу.

Ухвалою суду від 18.09.2018 продовжено підготовче провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 09.10.2018, задоволено клопотання позивача та запропоновано відповідачу-1 надати докази.

До суду 24.09.2018 надійшла заява Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни про забезпечення позову шляхом:

- заборонити Комунальному підприємству "Міськавтопарк", Фізичній особі підприємцю Степанову Ігорю Володимировичу, Дніпровській міській раді, Виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради та будь-яким юридичним або фізичним особам вчиняти дії направлені на відчуження, передачу в користування та інші будь-які дії пов'язані зі зміною власника чи користувача, на об'єкти нерухомості автостоянки за адресою: АДРЕСА_3, та складаються з : літера А-1- будівля автостоянки, шлакоблок, загальна площа 8,3 метра квадратних, літера Б-кіоск, металевий., літера В-туалет, металевий, №1-2 огорожі, №1-11-мостіння, що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, а також на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, та направити ухвали у відповідні служби для виконання;

- зупинити дію оскаржуємого рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 за№175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" в частині затвердження в пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, майданчика для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, до прийняття рішення по справі №904/3141/18.

Ухвалою суду від 26.09.2018 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Ноздрюхіній Людмилі Іванівні в задоволенні заяви про забезпечення позову.

До суду 24.09.2018 надійшла відповідь позивача на відзив де останній вказує, що на теперішній час земельна ділянка на якій розташовано автостоянку позивача, сформована та зареєстрована у встановленому законом порядку, в земельному кадастрі України кадастровий номер НОМЕР_3, та має встановлені межі, що підтверджується підготовкою проекту рішення та публікацією на офіційному сайті відповідача-3 від 24.01.2018. Відповідачі навмисно не надають картографічний матеріал 1:500 та іншу погоджену документацію на паркувальний майданчик, який розташовано фактично на мостінні, належного позивачу на праві власності. На думку позивача докази, що містяться в матеріалах справи, вказують на те, що відповідачі постійно протягом тривалого часу навмисно зловживають владою або службовим становищем, умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди іншої фізичної або юридичної особи, використовуючи службове становище в супереч інтересам служби, порушували та подовжують порушувати права позивача, як власника автостоянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та право на заняття підприємницькою діяльністю у сфері функціонування автостоянки Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни, яка не заборонена законом.

Також позивач повідомив суд, що орієнтована сума судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв'язку із розглядом справи становить: судовий збір - 7 048,00 грн., судовий збір - 158,58 грн. (за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового процесу), в разі не прийняття рішення по справі до 31.12.2018, витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 1 500,00 грн. Крім того, позивач повідомив, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідач-4 звернувся 27.09.2018 до суду із заявою про закриття провадження у справі посилаючись на те, що спір між сторонами виник стосовно владних управлінських функцій (повноважень) суб'єкта із такими функціями, які стосуються повноваження щодо підготовки та затвердження переліку спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів відповідно до пп.8 п.а) ч.1 ст.28 "Повноважень в галузі бюджету, фінансів і цін" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 2681 .1.2. ст. 2681 Податкового кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

До суду 09.10.2018 відповідач-4 подав клопотання про роз'єднання позовних вимог оскільки позовні вимоги "визнати незаконним та скасувати рішення" і "визнати недійсним договір" та "зобов'язати повернути майно" стосуються різних правовідносин не пов'язаних між собою підставами виникнення та поданими доказами. Таким чином, відповідач-4 просить суд роз'єднати першу позовну вимогу та дві останні, виділивши дві останні вимоги, які стосуються правовідносин між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Степанова Ігора Володимировича.

Також відповідач-4 звернувся до суду із заявою про залишення позову без руху посилаючись на те, що:

- у порушення п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначені у позові відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, хоча на офіційному публічному сайті Дніпровської міської ради зазначені і телефони і адреси електронної пошти;

- у порушення п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначено у позові які позовні вимоги відносяться до яких відповідачів, у справі виступають відповідачами чотири особи, а кількість позовних вимог - три;

- у порушення п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначено у позові: перелік документів та інших доказів, що додаються до позову; докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- у порушення п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначено у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

- у порушення п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначено у позові підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідачем-1 до суду 09.10.2018 надані додаткові пояснення в яких останній просить суд залишити позовну заяву без задоволення оскільки посилання позивача про те, що будівлі і споруди розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером: НОМЕР_3 не визначають жодних додаткових прав чи обов'язків, які мали б істотне значення для розгляду даної справи. Відсутність зареєстрованих речових правв на земельну ділянку з даним кадастровим номером виключає будь-яку прив'язку до об'єкту нерухомості, розташованого на ній. Сформована земельна ділянка із наявним кадастровим номером з урахуванням відсутності державної реєстрації речових прав на неї не є сама по собі об'єктом цивільних прав, і, відповідно, посилання позивача на норми земельного законодавства в частині права користування даною земельною ділянкою є безпідставними, і мають на меті лише введення суду в оману, оскільки права користування у позивача як не було станом на 2014 рік, так і немає на теперішній час. Відсутність державної реєстрації речових прав на земельну ділянку підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2018 №140662392.

Відповідно до ч.11 ст.172 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою суду від 09.10.2018 суд запропонував Фізичній особі-підприємцю Ноздрюхіній Людмилі Іванівні надати до господарського суду:

- відомості про відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідачем-4 до суду 10.10.2018 подано відзив на позовну заяву де вказує, що не визнає позов у повному обсязі оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим та не визнає всі обставини зазначені у позові посилаючись на наступне. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2006 №2-2860/2006 у справі за позовом Ноздрюхіної Людмили Іванівни до Виконкому Індустріального районної у м. Дніпропетровську ради визнано право власності на будівлю автостоянки літ. А1 площею 8,3 кв.м. з огорожею та асфальт-бетонним покриттям, розташовану по АДРЕСА_3. Дане рішення суду оскаржується Дніпровською міською радою. В наступному, договором дарування будівель і споруд від 15.03.2008 Ноздрюхіна Людмила Іванівна подарувала ОСОБА_6 будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_3, а потім договором дарування будівель і споруд від 11.12.2008 це ж майно перепродано Ноздрюхіній Людмилі Іванівни. Такими діями позивач легалізувала зазначене майно, заволоділа фактично земельною ділянкою комунальної власності, а тепер ще вимагає відвести під це майно земельну ділянку. Також відповідач-4 зазначає, що спірне рішення Виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв, оскільки на нього покладені повноваження щодо підготовки та затвердження переліку спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів відповідно до пп. 8 п.а) ч. 1 ст. 28 "Повноваження в галузі бюджету, фінансів і цін" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п.2681 1.2 ст. 268 Податкового кодексу України. Також, відповідач-4 вважає, що позивачем у позові не зазначено які права порушуються спірним рішенням та позивач об'єднав у позові вимоги, які непов'язані між собою.

Позивачем 11.10.2018 подані до суду докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.10.2018 продовжено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 18.10.2018.

Відповідачі-1,-3 звернулися до суду 18.10.2018 із заявою про зупинення провадження у справі №904/3141/18 до набрання законної сили рішення по справі №202/6015/17. Заява обґрунтована тим, що вирішення справи №202/6015/17 по суті суттєво впливатиме на хід вирішення справи №904/3141/18, оскільки у разі задоволення касаційної скарги Ноздрюхіної Людмили Іванівни на виконання такого рішення - останній перейде у користування земельна ділянка з кадастровим номером: НОМЕР_3, що в свою чергу матиме істотне значення по даній справі. У випадку відмови у задоволенні касаційної скарги Ноздрюхіної Людмили Іванівни - остання не матиме права на отримання в користування земельну ділянку з кадастровим номером: 121010000:04:186:0277, що в свою чергу також істотно впливатиме на рішення даної справи, оскільки автоматично спростує всі доводи позивача про наявність у нього права користування зазначеною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 18.10.2018 відмовлено у задоволенні заяв Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі відмовити та про роз'єднання позовних вимог відмовлено. Також відмовлено у задоволенні заяви Дніпровської міської ради та Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради про зупинення провадження у справі. Господарський суд 18.10.2018 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні на 31.10.2018 о 11:00год.

Виконавчий комітет Дніпровської міської ради 19.10.2018 подав до суду пояснення стосовно доданих до позову доказів, згідно яких, останній просить не брати до уваги всі докази подані позивачем та викликати позивача до суду для дачі необхідних пояснень. Окрім того, відповідач-4 просить залишити без руху позов у новій редакції.

Позивачем 13.11.2018 подані до суду додаткові письмові пояснення.

За приписами частини 1 статті 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (частина 2 вказаної статті).

Таким чином, підготовче провадження закінчується закриттям підготовчого засідання, а розгляд справи по суті розпочинається із закриттям підготовчого засідання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 18.10.2018 - день постановлення судом ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 31.10.2018, представники позивача та відповідача-4 були присутні у судовому засіданні, проте жодних клопотань, заяв та письмових пояснень не подавали.

Позивач та відповідач-4, подавши заяви, клопотання та письмові пояснення після постановлення ухвали про закриття підготовчого провадження, пропустили строк.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Нормами частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Оскільки позивач та відповідач-4 пропустили строк подання заяв та подали їх після закриття підготовчого провадження, суд дійшов висновку про залишення без розгляду поданих позивачем письмових пояснень та відповідачем - заяви, клопотання та письмових пояснень.

Відповідач-2 не з'явився у судові засідання, відзив та витребувані судом документи не надав. На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися за адресою місцезнаходження відповідача-2 згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з поштовою відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, зокрема п.п. 4 та 5 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі - Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил). Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою "Судова повістка", які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення "за закінченням встановленого строку зберігання", суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення "у зв'язку з відсутністю адресата".

Таким чином, повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, пунктів 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, відповідач-2 був належним чином повідомлений про час розгляду справи, ухвали суду надсилалися за місцезнаходженням відповідача-2 згідно реєстраційних документів.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За нотаріально посвідченим договором дарування будівель та споруд від 11.12.2008 Ноздрюхіна Людмила Іванівна набула у власність будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Відомості про право приватної власності Ноздрюхіної Людмили Іванівни на набутий за договором дарування об'єкт нерухомого майна зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №12251413 від 05.11.2013). За даними цього витягу вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,2198 кв.м., кадастровий номер :04:186:0271.

Відповідно до технічного паспорту щодо будівель та споруд по АДРЕСА_3, виготовленого за станом на 23.08.2016, виконавець - Галушка А.М., кваліфікаційний сертифікат серія АЕ, № 002702, інвентаризаційна справа №206, реєстровий номер 20543427, загальна площа основної забудови під будівлями та спорудами з урахуванням допоміжних складових складає 30,5 квадратних метрів, під дорожнім (твердим) покриттям 2527 квадратних метрів (2524- асфальт, 3,0 -бетон), загальною площею 2546 квадратних метрів.

Об'єкт нерухомого майна складається з: літера А-1 - будівля автостоянки, шлакоблок, загальна площа забудови 12,3 квадратних метрів, літера Б-кіоск (тимчасовий), площа забудови 5,8 квадратних метрів, метал, літера В-туалет (тимчасовий), площа забудови 1,4 квадратних метрів, метал, літера Г-кіоск (тимчасовий), площа забудови 11,0 квадратних метрів, метал - разом 30,5 квадратних метрів; мостіння № І-асфальт -2524,0 квадратних метрів, II-бетон- 3,0 квадратних метрів - разом 2527 квадратних метрів; № 1-2 огорожі (156,5 метрів - 169,7 метрів.); №3,4,6- ворота (13,6 метрів, 6,6 метрів, 12,5 метрів); №5 - хвіртка.

Дніпропетровською міською радою 12.09.2012 прийнято рішення № 110/27 "Про надання дозволу гр. Ноздрюхіній Л.І. на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по АДРЕСА_3. Рішенням визначено, що площа та конфігурація земельної ділянки визначається під час складання проекту землеустрою щодо її відведення.

Управлінням Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області 12.09.2014 надано висновок №04-03-/120914/2, відповідно до якого визнано за можливе погодити проект землеустрою щодо відведення гр. Ноздрюхіній Людмилі Іванівні земельної ділянки площею 0,1605 га по фактичному розміщенню будівель та споруд за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_3, за рахунок земель не наданих у власність або користування, для іншої комерційної діяльності (код УКЦВЗ 1.11.6., код КВЦПЗ 12.04 (для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства).

В подальшому, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 19.11.2012 ТОВ "Квартал", 22.09.2014 проведено державну реєстрацію земельної ділянки комунальної власності площею 0, 1605 га з кадастровим номером НОМЕР_3, місце розташування якої: АДРЕСА_3, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 21.02.2017.

Позивачем розроблено та погоджено схему Організації дорожнього руху при влаштуванні автостоянки тимчасового зберігання транспортних засобів (на 35 машиномісць, із них 4 місця для інвалідів) за адресою: АДРЕСА_3, та розрахунок території автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту по АДРЕСА_3.

Позивачем подано письмову заяву від 16.07.2014 (Вх. №36/3736 від 17.07.2014) Міському голові м. Дніпропетровськ про продовження терміну дії рішення №110/27 від 12.09.2012.

Позивач 10.10.2014 (Вх.№36/5278 від 10.10.2014) звернулась до Міського голови м. Дніпропетровськ з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 та про передачу цієї земельної ділянки в оренду позивачу по фактичному розміщенню будівель та споруд.

Докази розгляду вказаних заяв та клопотань в матеріалах справи відсутні.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.11.2016 за №587 затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпро.

В пункт 80 розділу II "Спеціально обладнані майданчики", майданчики, які розташовані не у центральній частині міста, переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпро, зокрема було внесено земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 площею для паркування 402,5 квадратних метрів.

Балансоутримувачем земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у місті Дніпрі, є Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпропетровської міської ради відповідно до Рішення міської ради від 02.02.2011 №40/8 "Про проведення конкурсу з визначення балансоутримувачів майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста".

Також, відповідно до рішень міської ради № 38/17 від 21.12.2016 (пункт 4), № 36/23 від 19.07.2017 (пункт 1.2) Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради визначено балансоутримувачем стосовно майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності, що визначаються відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Степановим Ігорем Володимировичем 25.11.2017 укладено договір №182ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" керуючись Податковим кодексом України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про дорожній рух", "Про благоустрій населених пунктів", Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів", на виконання Закону України від 24.09.2008 №586-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері безпеки дорожнього руху", Рішенням Дніпровської міської ради від 21.12.2016 №38/17 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів на території міста Дніпра" зі змінами та доповненнями, витягу з протоколу від 14.09.2017 №59 засідання постійної комісії з питань транспорту, зв'язку та екології, за погодженням з департаментом транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради лист від 21.09.2017 №16/16-447, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1.1 договору відповідач-1 надав відповідачу-2 у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, площею 402, 5 кв.м, кількість машино-місць: 35; кількість пільгових місць 4, дні роботи щоденно, час роботи з 20:00 до 08:00. Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 356,5 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п.2.2.17 договору). Передача майданчика оформлена актом приймання-передачі.

Згідно з п.10.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з монету підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування.

Зі змісту висновку про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини Індустріального ВП ДВП ГУНП України в області, від 13.12.2017 вбачається, що в ході проведення перевірки було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_3, з метою перевірки законності діяльності КП "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради на паркувальному майданчику за вказаною адресою; в ході виходу встановлено, що на майданчику позмінно працюють охоронці, які повідомили, що здійснюють послуги паркування автомобілів на даному паркувальному майданчику, усього на майданчику 35 машино-місць, але по факту розміщується приблизно 75-85 автомобілів кожну добу. Грошові кошти, які вилучені від паркування автомобілів, охоронці передають гр. ОСОБА_8, який є адміністратором даної автомобільної стоянки та працює у КП "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області №904/8006/17 від 08.02.2018, залишене Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 14.05.2018 без змін, визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.11.2016 за №587, яким затверджено перелік спеціальних земельних ділянок відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у місті Дніпро, в частині затвердження в пункті 80 розділу II "Спеціально обладнані майданчики", майданчики, які розташовані не у центральній частині міста, переліку спеціальних земельних ділянок відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у місті Дніпро, майданчика для паркування, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, площею для паркування 402,5 квадратних метрів.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.11.2016 №587 фактично обмежило право власності позивача на належну йому нерухомість та речове право на користування земельною ділянкою під належними йому будівлями та спорудами. Пункт 80 рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.11.2016 за №587 суперечать положенням ст. 760 Цивільного кодексу України, Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Правилам паркування транспортних засобів, оскільки передбачає передачу у платне користування майданчиків для паркування, які не існують в натурі, а чинним законодавством не передбачено їх самостійне створення користувачами, які не є суб'єктами не муніципальної форми власності. Вказаний пункт рішення порушує права позивача, як власника майна, розташованого на цій земельній ділянці. Визначення Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради спірної земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, належне позивачу, як майданчика для паркування, є порушенням та невизнанням його переважного права на оформлення спірної земельної ділянки в користування.

Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради 20.02.2018 прийнято рішення №175 Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 30.11.2016 №587, зі змінами, згідно з додатком. В пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, затверджено майданчик для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, режим роботи 20:00-8:00, щоденно.

У зв'язку з прийнятим рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 №175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Степановим Ігорем Володимировичем 01.03.2018 укладено Додаткова угода якою внесені зміни до п.1.1, ас саме викладено в наступній редакції: "Балансоутримувач надає оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташована за адресою: м. Дніпро, просп. Миру, в районі буд. 19, площа майданчик: 402,5 кв.м., кількість машино-місць: 35, кількість пільгових місць: 4, дні роботи: щоденно, час роботи: з 20:00 до 08:00. Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування: 356,5 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнуються згідно з п.2.2.17 цього договору).

Позивач звернувся з позовом до суду оскільки не зважаючи на право позивача на оформлення прав на спірну земельну ділянку, оскільки вказана площа є частиною площі земельної ділянки, на якій розташовано майно позивача, відповідач-4 незаконно вносить спірну земельну ділянку до рішення №175 від 20.02.2018 площею для паркування 402,5 квадратних метрів, кількість місць паркування 35, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (адреса з таким номером скасована рішенням суду, та визнано незаконним рішення відповідача-4 від 30.11.2016 № 587), на номер "в районі будинку №19". Позивач вважає, що відповідно до внесених незаконних змін відповідачем-4, рішенням від 20.02.2018 №175, пункт 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики" майданчика для паркування площею 402,5 квадратних метрів, кількість місць паркування 35, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, розташований за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, 19, затверджено у переліку, відповідачі-1,2 отримали можливість подовжувати незаконну господарську діяльність, уклавши додаток до договору від 01.03.2018 в якому фактично змінив адресу спірної земельної ділянки, для уникнення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/8006/17.

На думку позивача вищезазначене свідчить про те, що Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради не мало законних підстав ставити собі на баланс майданчик для паркування, що розташований на земельній ділянці, на якій знаходяться належні позивачу об'єкти нерухомості, оскільки вказані незаконні дії стали наслідком невиконання приписів рішення Дніпропетровської міської ради №38/17 від 21.12.2016, а саме: не було проведено інвентаризацію та не було встановлено наявність власника та/або законного користувача земельної ділянки, а також цільове призначення земельної ділянки, не було встановлено власника нерухомості, що знаходиться на такій земельній ділянці. Договір № 182 ОП "Про організацію та експлуатацією майданчика для паркування від 25.11.2017" та акт приймання передачі до договору та додаток до договору від 01.03.2018, укладені з грубим порушенням норм цивільного законодавства та фактично є передача в оренду об'єкта, який вже перебуває у правомірному користування позивача (земельна ділянка) та об'єкта який належить позивачу на праві приватної власності (автостоянка) та порушує права позивача, оскільки ним передбачається розміщенню і функціонування об'єктів на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні позивача та на яких вже розміщені приватна власність позивача. Вищевказане є причиною звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, в редакції на дату набуття позивачем права власності на спірні об'єкти (11.12.2008), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічна норма міститься в ст. 377 Цивільного кодексу України, в редакції на дату набуття позивачем права власності на спірні об'єкти (11.12.2008), якою встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3, у тому числі і мостіння - асфальт. Згідно технічного паспорту загальна площа під будівлями, спорудами з урахуванням допоміжних складових складає 30,5 квадратних метрів, під дорожнім (твердим) покриттям 2527 квадратних метрів (2524- асфальт, 3,0 -бетон).

На вільній від будівель та споруд території, як складова річ об'єкта нерухомості, знаходиться допоміжна річ - мостіння (асфальтне покриття), яке хоча і не є нерухомим майном, однак має властивості допоміжної речі в розумінні ст. 186 Цивільного кодексу України та входить в опис нерухомого майна, що належить позивачу та складає з ним єдине ціле, у зв'язку із чим на нього розповсюджується тотожній правовий режим.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Статтею 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З наведених норм вбачається, що підставою для визнання правового акту недійсним (незаконним, протиправним), тобто таким, що не відповідає закону може бути прийняття такого акту органом або посадовою особою з перевищенням наданих йому законом повноважень або в межах компетенції, але з порушенням діючого законодавства.

Пунктом 7 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342, встановлено, що майданчики для паркування є об'єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.

Порядок проведення конкурсу з визначення агентів та порядок паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську затверджено рішенням міської ради від 02.02.2011 №39/8 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську" із змінами, внесеними рішенням ради від 30.11.2011 №72/17.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №39/8 від 02.02.2011 зобов'язано, зокрема, Департамент транспорту та зв'язку Дніпропетровської міської ради: здійснити комплексну інвентаризацію майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Дніпропетровська та забезпечити координацію та погодження робіт щодо визначення земельних ділянок, які відводяться для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів.

30.11.2011 Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №72/17 "Про внесення змін до рішення міської ради від 02.02.2011 №39/8 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську", відповідно до п. 3.10 якого Департамент транспорту та зв'язку Дніпропетровської міської ради протягом 3-х днів з дати затвердження акта обстеження (п. 3.9 цих Правил), у разі необхідності подає запит до територіального підрозділу органу центральної виконавчої влади у сфері земельних відносин про наявність власника та/або законного користувача земельної ділянки, а також про цільове призначення земельної ділянки, на якій ініційовано розміщення майданчика для паркування транспортних засобів (до запиту обов'язково має бути додано картографічний матеріал М 1:500 з позначенням території ймовірного розташування майданчика для паркування транспортних засобів); у разі наявності на земельній ділянці будівель та/або споруд - подає запити до комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради для перевірки останнім наявності власника нерухомого майна та/або наявності інформації про об'єкт у Переліку безхазяйного нерухомого майна та/або Переліку нерухомого майна, що може бути визнано від умерлою спадщиною.

Вказані вимоги дублюються у рішенні №38/17 від 21.12.2016 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів на території міста Дніпра" зі змінами, внесеними рішенням № 36/23 від 19.07.2017.

Постановляючи спірну земельну ділянку, на якій знаходяться належні позивачу об'єкти нерухомості, на баланс Комунального підприємства "Міськавтопарк" для паркування транспортних засобів, приписи рішення Дніпропетровської міської ради №72/17 від 30.11.2011 щодо проведення інвентаризації та встановлення наявності власника та/або законного користувача земельної ділянки, а також цільового призначення земельної ділянки та власника нерухомості, що знаходиться на такій земельній ділянці, виконані не були, що також було встановлено судом у справі 904/8006/17.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 за №175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" в частині затвердження в пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, майданчика для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, фактично обмежило право власності позивача на належну йому нерухомість та речове право на користування земельною ділянкою під належними йому будівлями та спорудами.

Відповідачі не надали документів, що свідчать про надання у користування іншої земельної ділянки. Отже, визначення відповідачем-4 спірної земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, належне позивачу, як майданчика для паркування, є порушенням та невизнанням його переважного права на оформлення спірної земельної ділянки в користування.

Відповідачі не довели наявність іншої земельної ділянки крім той яка була предметом розгляду у справі №904/8006/17 та розглядається у цій справі.

Окрім того, ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до п. 8 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342, розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Вказані положення Правил паркування кореспондуються з приписами ст. 35 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до якої технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об'єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту. Технічна документація з питань благоустрою населених пунктів погоджується в установленому порядку та затверджується її замовником.

Також, відведені майданчики для паркування - це майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху (п. 4 Правил паркування транспортних засобів).

Переданий на баланс відповідачу-1, а в подальшому в користування відповідачу-2 майданчик для паркування, фактично розташований за адресою нерухомого майна, належного позивачу, не містить індивідуальних ознак, властивих даному виду майна. Технічної документації щодо узгодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції на вказаній земельній ділянці позначення та дорожньої розмітки, які б дозволили ідентифікувати відповідну площадку (402,5 кв.м) як майданчик для паркування або предмету найму, матеріали справи не містять.

Спірний пункт рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради суперечать положенням ст. 760 Цивільного кодексу України, Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Правилам паркування транспортних засобів, оскільки передбачає передачу у платне користування майданчиків для паркування, які не існують в натурі, а чинним законодавством не передбачено їх самостійне створення користувачами, які не є суб'єктами не муніципальної форми власності.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання незаконним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 за №175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" в частині затвердження в пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, майданчика для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, режим роботи 20:00-8:00, щоденно, оскільки вказаний пункт рішення порушує права позивача, як власника майна, розташованого на цій земельній ділянці.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним договір № 182 ОП від 25 листопада 2017 року укладений між комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Степановим Ігорем Володимировичем з моменту його укладання на підставі наступного.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, хоча право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під нерухомістю, що належить позивачу на праві власності, належним чином не оформлене, однак не оформлення права на вказану земельну ділянку не може бути підставою для обмеження права позивача, як власника нерухомого майна, на користування зазначеним майном та, відповідно, земельною ділянкою, на якій воно розташовано.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2 повернути позивачу будівлі та споруди, нерухоме майно, відібране шляхом рейдерського захоплення, що належить Фізичній особі Ноздрюхіної Людмилі Іванівні на праві приватної власності, яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_3, та складається з: літера А-1- будівлі автостоянки, шлакоблок, загальна площа 8,3 метра квадратних, літера Б-кіоск, металевий, літера В-туалет, металевий, №1-2-огорожі, №1-11-мостіння, суд в цій частині відмовляє, оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту порушенного права.

Так, матеріально-правова вимога про повернення майна належить до зобов'язальних відносин, в яких сторона - боржник має господарсько-майнове зобов'язання за договором, а інша сторона - кредитор має право вимагати від іншої виконання свого обов'язку в натурі. Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами немає господарських зобов'язань щодо користування автостоянкою, тому вимога про повернення майна не є належним чином обраним способом захисту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо сплати судового збору у справі покладаються на відповідача-1 та відповідача-4 пропорційно задоволеній частині позову у сумі 3 524,00 грн. відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 108, 109, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 20.02.2018 за №175 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі" в частині затвердження в пункті 77 розділу II "Спеціально обладнанні майданчики", майданчики, які розташовані не у центральний частині міста, змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі, майданчика для паркування, розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, в районі буд. № 19, кількість місць паркування 35, площею для паркування 402,5 квадратних метрів, режим роботи 20:00-8:00, щоденно.

Визнати недійсним договір № 182 ОП від 25 листопада 2017 року укладений між комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Степановим Ігорем Володимировичем з моменту його укладання.

Стягнути з Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд.1 офс. 324, ідентифікаційний код 23357437) на користь Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіна Людмила Іванівна (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 1 762,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

Стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ідентифікаційний код 04052092) на користь Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіна Людмила Іванівна (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 1 762,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подання апеляції безпосередньо до апеляційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення - 23.11.2018.

Суддя Е.М. Бондарєв