ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 листопада 2018 р. Справа № 903/583/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-Захід-Логістик"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гупало Людмили Василівни

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Волиньхолдінг"

про стягнення 32772,95 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Олійник О. В., довіреність №1464 від 02.11.2017 року;

від відповідача: Шишута Ю. В., ордер серія ВЛ № 000,052703 від 03.10.2018р.;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: н/з.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

в с т а н о в и в:

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32772,95 грн. в порядку регресу.

При обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на договір перевезення вантажу у міжміському сполученні № 407-08/17Л від 15.08.2017 року, відповідно до якого відповідач прийняв до перевезення вантаж - томатну пасту у бочках від вантажовідправника - ФГ «Інтегровані Агросистеми» для ПрАТ «Волиньхолдінг»; за умовами договору (п.п.3.1.8) перевізник зобов'язаний забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття до моменту видачі; за повідомленням вантажовідправника водій перевізника ОСОБА_1 прийняв вантаж у належному стані, що підтверджується листом контролю завантаження від 17.11.2017 року та фотофіксацією завантаженого транспортного засобу; після доставки вантажу отримувачем виявлено пошкодження 12 бочок (з лівої та правої сторін причепа діжки перекинуті, обірвані стрейч-плівки); факт пошкодження вантажу зафіксовано в акті приймання товару № 66 від 19.08.2017 року; пошкоджений вантаж утилізовано, що підтверджено актами № 1, № 2 від 12.01.2018 року; сума збитків склала 65545,90 грн., яка за погодженням з вантажоотримувачем погашена в розмірі 32772,95 грн., та яку позивач просить стягнути з відповідача - перевізника, посилаючись на норми ст. 314 ГК України, ст. 924 ЦК України.

Ухвалою суду від 20.08.2018 року було відкрито провадження у справі; зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов, відповідача - відповідь на відзив, підготовче засідання призначено на 19.09.2018 року.

Відповідач 12.09.2018 року подав відзив на позов (а.с. 60-61), в якому вимогу позивача повністю заперечує, вказуючи, що саме на позивачу, як експедитору, лежить обов'язок підготувати вантаж до перевезення, що виключає псування та пошкодження при транспортуванні; в акті приймання вантажу № 66 від 19.08.2017 року пошкодження вантажу пов'язане з невірним завантаженням та поганим стрейчуванням; доданими до позову матеріалами не підтверджено псування томатної пасти та непридатності її до використання; зокрема, відсутній висновок експерта, спеціалістів відповідного профілю, лабораторних досліджень, тощо; не надано доказів вартості утилізації зіпсованого товару, вважає завищеними заявлені орієнтовні витрати на правову допомогу.

Відповідно до клопотання позивача судом залучено до участі у справі 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдинг», яке є отримувачем вантажу по заявці № 407-08/17Л від 15.08.2017 року до договору перевезення № 86 від 26.02.2016 року.

Позивач 02.10.2018 року подав відповідь на відзив відповідача (а.с.85-89), в якому спростовуючи доводи відповідача, вказує, що за ст. 924 ЦК України, саме на перевізника покладено тягар доказування відсутності його вини у незбереженому перевезенні; позивачем наданими доказами підтверджено, що водій прийняв вантаж у належному стані, закріплений і упакований, а тому пошкодження могло виникнути лише при транспортуванні; запис в акті № 66 від 19.08.2017 року спростовується вказаним у листі контролю погрузки товару, де зазначено «вантаж закріплено надійно, схема завантаження запропонована водієм, претензій до якості завантаження водій не має»; щодо непридатності товару до використання у виробництві, то даний факт підтверджено оглядом за участю представників позивача та відповідача на складі вантажоодержувача 27.11.2017 року, при огляді діжки з продукцією були пом'яті, кришки відсутні; надіслана на адресу відповідача претензія за № 1452 від 01.11.2017 року доставлена останньому 16.11.2017 року, доповнення до претензії від 16.02.2018 року доставлено 22.02.2018 року, однак зазначені залишено без пояснень; щодо суми збитків та факту утилізації посилається на розрахунок та акт від 12.01.2018 року.

29.10.2018 року відповідачем надано заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому підтримано зазначене у відзиві та звернуто увагу, що продукція - томатна паста перебувала у внутрішній упаковці, яка була поміщена в діжки, однак про пошкодження внутрішньої упаковки не зазначено; причиною пошкодження зовнішньої тари вважає неналежну підготовку до перевезення; зокрема, погане стрейчування та невірне завантаження діжок; актом від 12.01.2018 року № 2 підтверджено знищення лише 1445 кг томатної пасти, однак вага пошкодженого вантажу становить 2897 кг; також заперечує витрати позивача на правову допомогу, з тих підстав, що Олійник О.В. працює у позивача на підставі трудового договору начальником юридичного відділу.

16.11.2018 року позивачем надано відповідь на заперечення відповідача, в якій зазначено, що вантажоотримувач при виявлені бою діжок звертався до відправника продукції, який відмовився відшкодувати збитки та надав докази загрузки вантажу; твердження відповідача щодо відсутності пошкодження внутрішньої упаковки не відповідає розробленим «вимогам до ринку», «Томатна паста», які сертифіковані міжнародними стандартами Nestle, відповідно до яких продукт повинен поставлятися в герметичній упаковці, поміщений у щільно закриту металеву бочку або пластиковий піддон; вилучення неякісної та небезпечної продукції проводиться за рішенням власника продукції згідно ст.5 р.ІІ Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції»; доводи відповідача про те, що збитки не настали вважає безпідставними, оскільки пошкоджений вантаж не був реалізований, а переданий до утилізації; позивачем відшкодовано 50 % пошкодженого товару на суму 32772,95 грн., на яку заявлено позов; також заперечує твердження відповідача щодо перебування представника Олійник О. В. в трудових відносинах з товариством, вказуючи, що посада начальника юридичного відділу відсутня, правова допомога надається на підставі договору на правову допомогу з ТзОВ «ІСТ-Захід-Логістик».

3-я особа - ПрАТ «Волиньхолдінг» 16.11.2018 року надала відзив на позов, в якому зазначає, що позивач згідно договору від 01.08.2018 року № 3107/17-з взяв зобов'язання організувати перевезення вантажу - томатної пасти від постачальника - ФГ «Інтегровані агросистеми»; перевезення здійснювалось водієм ОСОБА_1 згідно ТТН № ИА-00001730 від 17.08.2017 року; при отримані товару 19.08.2017 року виявлено пошкодження 12 бочок ( № 134, 137, 143, 140, 21, 27, 25, 23, 16, 18, 976, 30), а саме з лівої та правої сторони причепа діжки з пастою були перекинуті, виявлено обірвані стрейчплівки на них, про що складено акт № 66 від 19.08.2017 року; загальна сума збитків склала 65545,90 грн.; тому товариство звернулося з відповідними претензіями до вантажовідправника та експедитора - позивача, вантажовідправник відмовив у відшкодуванні збитків та надав документи, що підтверджують завантаження продукції без зауважень, а саме: фотофіксацію з місця завантаження, кріплення та розміщення вантажу, лист контролю завантаження, в якому водій ОСОБА_1, залучений позивачем до перевезення, підтвердив, що був особисто присутній при завантажені, претензій до завантаження не мав, схема завантаження запропонована ним особисто, вантаж закріплений надійно; вважає, що пошкодження вантажу виникло під час перевезення, оскільки перевізником не дотримано вимог щодо збереження вантажу (ст. 133 Статуту автомобільного транспорту); з метою урегулювання збитків 23.11.2017 року між позивачем та 3-ю особою проведена зустріч, за результатами якої між сторонами досягнуто домовленості про віднесення збитків порівно на сторони; посилаючись на норми Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», відповідно до якого розроблено «Вимоги ринку», що стосуються обробки, реалізації та використання продукції «Томатна паста», які сертифіковані міжнародними стандартами компанії Nestle, до групи якої входить ПрАТ «Волиньхолдінг», а також норми Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції», 3-ю особою, як власником продукції, прийнято рішення здійснити утилізацію пошкодженої томатної пасти, а саме: 1-й етап - утилізовано 1445 кг на суму 32269,25 грн., з участю представника позивача 12.01.2018 року після оплати ним претензії на дану суму, утилізація підтверджена актом № 2 від 12.01.2018 року; 2-м етапом пошкоджену продукцію реалізовано ТзОВ Нестле Україна», як замовнику виготовлення продукції згідно внутрішньої процедури компанії Nestle в кількості 1452 кг на суму 32269,25 грн., зазначена продукція утилізована ТзОВ «Регіон-2001» на полігоні промвідходів згідно акта № 16RP від 06.03.2018 року; з врахуванням зазначеного у відзиві вважає вимоги позивача обґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача підтримав зазначене у відзиві на позов та просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

26.02.2016 року між ТзОВ "ІСТ-Захід-Логістик" (Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем Гупало Людмилою Василівною (Перевізник) було укладено договір № 86 з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні (а.с.12-15); згідно п. 1.2 Перевізник зобов'язується доставити довірений йому вантаж в пункт призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а Експедитор зобов'язується оплатити вартість послуг Перевізника.

В п. 2.3 зазначено, що заявка є безумовним та невід'ємним додатком до цього договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, експедитора та їх уповноважених осіб, вид та найменування вантажу, розмір плати за надані транспортні послуги, пункти відправлення та доставки вантажу, тип та об'єм автофургона (причіпа, напівпричіпа), терміни подачі транспорту на завантаження, терміни доставки вантажу, окремі вказівки експедитора, додаткові чи особливі умови перевезення, державні номери транспортних засобів (тягача, автофургона, причіпа, напівпричіпа).

По п. 3.1.3 перевізник зобов'язується забезпечити обов'язкову присутність водія при завантаженні/розвантаженні транспортного засобу, контроль за розміщенням і кріпленням вантажу на вантажній платформі автомобіля з метою уникнення пошкодження вантажу і рухомого складу під час транспортування.

Згідно заявки на перевезення вантажу № 407-08/17Л від 15.08.2017 року Перевізник зобов'язався доставити 3-й особі - ТзОВ «Волиньхолдінг» томатну пасту 20 тонн, 86 м.куб. від вантажовідправника ФГ «Інтегровані Агросистеми», Херсонська область, Голопристанський район, м.Гола Пристань, Московська,25автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, водій ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно ТТН № ИА-00001730 від 17.08.2017 року водій/експедитор ОСОБА_1 прийняв до перевезення вантаж - томатну пасту в кількості 19,274 тонн по видатковій накладній № НА-00001849 від 17.08.2017 року.

Як зазначено в листі контролю погрузки вантажовідправника водій ОСОБА_1 знаходився при загрузці автомобіля продукцією, претензій до якості загрузки готової продукції не було, схема загрузки запропонована особисто водієм, вантаж закріплено надійно, про що свідчить підпис водія (а.с.29), вантажовідпраником проведено фотофіксацію завантаженого в автомобіль товару (а.с.106-108).

Згідно п.п. 3.1.8 п. 3.1 договору № 86 від 26.02.2016 року Перевізник зобов'язався забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття для перевезення і до моменту видачі його в пункті призначення вантажоотримувачу, зазначеному в товарно-транспортній накладній (CMR). Видача вантажу здійснюється уповноваженій особі вантажоотримувача за умови надання документу, що посвідчує його особу.

Пунктом 3.1.9 Перевізник зобов'язався у випадку виявлення при розвантаженні розбіжностей щодо кількості/якості/комплектності вантажу брати участь у складанні відповідного акту та підписати його. При необхідності акт складається за участю представника торгово-промислової палати, страхової компанії, незалежного експерта, тощо.

19.08.2017 року при доставці та розвантаженні вантажу вантажоотримувачем - ТзОВ «Волиньхолдінг» виявлено пошкодження тари (бочок), а саме № 134, 137, 143, 140, 21, 27, 25, 23, 16, 18, 976, 30, про що складено акт про приймання товару № 66 від 19.08.2017 року, який підписаний водієм (а.с.21-22).

Як зазначає вантажоотримувач у відзиві на позов № 763-01/12 від 15.11.2018 року при отримані вантажу з лівої та правої сторін причіпа діжки з томатною пастою були перекинуті, виявлено обірвані стрейч-плівки на них; в акті приймання № 66 комісією з приймання зроблено висновок, що пошкодження вантажу мало місце внаслідок невірного завантаження та поганого стрейчування вантажу, тому 3-я особа звернулася з претензіями до позивача, як перевізника, та вантажовідправника - ФГ «Інтегровані агросистеми» про відшкодування збитків; вантажовідправник відмовився відшкодовувати збитки, що підтверджено відповіддю на претензію № ИА/Ис-398 від 25.08.2017 року та надав документи: фотофіксацію з місця завантаження, кріплення та розміщення ватажу, а також лист контролю завантаження від 17.08.2017 року підписаний водієм ОСОБА_1, з яких вбачається, що водій особисто брав участь при завантаженні автомобіля, претензій до завантаження не мав, схема завантаження запропонована ним особисто, вантаж закріплено надійно; вищенаведене дає підстави дійти висновку про пошкодження вантажу під час перевезення, тобто з вини перевізника.

Згідно ст. 133 Статуту автомобільного транспорту, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту його видачі вантажоодержувачу, що узгоджується з п.п.3.1.8 п.3 договору №86.

Щодо суми збитків заявленої позивачем до відшкодування, суд вважає, що дана підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема, вимогою 3-ї особи від 09.09.2017 року № 665/01-12 про відшкодування збитків та розрахунком суми збитків (а.с.20,35), відповіддю позивача на претензію 3-ї особи, в якій визначено збитки на суму 32772,95 грн. (а.с.36), факт відшкодування збитків в даній сумі - платіжним дорученням № 433 від 27.12.2017 року (а.с.37), рахунком № 324 від 11.12.2017 року (а.с.34).

Доводи відповідача в частині того, що позивач не довів факту псування томатної пасти та неможливості її подальшого використання, спростовуються доказами, які подано позивачем та 3-ю особою.

Зокрема, факт утилізації томатної пасти в кількості 1445,00 гк на суму 32269,25 грн. підтверджено актом № 2 від 12.01.2018 року, ТТН № 1-2 від 12.01.2018 року (а.с.25-26,28), фотокопіями знищення пасти, факт утилізації томатної пасти в кількості 1452 кг на суму 32269,25 грн. - актом № 16RP від 06.03.2018 року, накладною № 800000047 від 22.02.2018 року, рахунком № 4 від 10.01.2018 року, ТТН від 23.02.2018 року (долученими 3-ю особою до відзиву на позов).

Вищезазначені докази спростовують твердження відповідача щодо можливості використання томатної пасти в пошкодженій тарі (діжках).

3-я особа в підтвердження своїх дій щодо утилізації томатної пасти посилається на наступні нормативні акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» оператори ринку відповідають за виконання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів у межах діяльності, яку вони здійснюють.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» оператори ринку зобов'язані забезпечувати дотримання вимог Закону, щодо гігієнічних вимог до харчових продуктів на всіх стадіях їх виробництва та обігу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» розробляти, вводити в дію та застосовувати постійно діючі процедури, що засновані на принципах системи аналізу небезпечних факторів та контролю у критичних точках, а також забезпечувати належну підготовку з питань застосування постійно діючих процедур, що базуються на принципах системи аналізу небезпечних факторів та контролю у критичних точках, осіб, які є відповідальними за ці процедури, під час виробництва та обігу харчових продуктів.

Відповідно до зазначеного Закону, 3-ю особою розроблено «Вимоги ринку», які стосуються обробки, реалізації та використання продукції «Томатна паста». Зазначені вимоги сертифіковані міжнародними стандартами компанії Nestle, до групи якої входить ПрАТ «Волиньхолдінг» - «продукт повинен поставлятися в герметичній полімерній упаковці, яка поміщена у щільно закриту металеву бочку або пластиковий піддон». Полімерна тара повинна відповідати вимогам щодо пакування харчових продуктів». При доставці вантажу вантажоодержувачу було виявлено, що кришки на діжках були відсутні, внаслідок падіння останніх з піддонів, дану продукцію неможливо використовувати у виробництві.

Відповідно до ст. 5 р. II ЗУ «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» - «Неякісна та небезпечна продукція підлягає обов'язковому вилученню з обігу. Вилучення неякісної та небезпечної продукції з обігу здійснюється власником цієї продукції за його рішенням...».

Відповідно до ст. 6 р. II ЗУ «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» - «Власник продукції зобов'язаний вилучити з обігу неякісну та небезпечну продукцію, привести 'п, при можливості, у відповідність з вимогами відповідних нормативно-правових актів і нормативних документів або забезпечити переробку, утилізацію чи знищення такої продукції».

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає позов про відшкодування коштів в сумі 32269,25 грн., які виплачені 3-й особі в порядку зворотньої вимоги (регресу) правомірним, підтвердженим належними доказами, а тому його задовільняє.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержанні нею доходу, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п.1 ст. 909 ЦК України та до п. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.2 ст. 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

В силу ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦK України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи свідчать про наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762,00 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 17850,00 грн. згідно долученого розрахунку (а.с.52), то суд відмовляє в даній частині, оскільки дані витрати не підтверджено належними доказами. Зокрема, в підтвердження витрат позивач долучає виписку зі звіту про виконану роботу з надання юридичних послуг у липні місяці 2018 року на суму 69500,00 грн., згідно платіжного доручення № 2041 від 05.09.2018 року та № 276 від 05.12.2017 року кошти перераховано Фізичній особі - підприємцю Олійник О. В. (а.с. 149-152).

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гупало Людмили Василівни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-Захід-Логістик" (81130, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул. Злітна,4, ) 32772,95 грн. збитків, а також 1762,00 грн. витрат по судовому збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

26.11.2018 року.

Суддя С. В. Костюк