ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018

м. Дніпро

Справа № 904/2953/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

до комунального підприємства «Комунальник плюс» (с. Златоустівка, Криворізький район, Дніпропетровська обл.)

про стягнення суми боргу, неустойки, інфляційних втрат, 3% річних у сумі 50358,40грн.

Представники:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до комунального підприємства «Комунальник плюс» про стягнення основного боргу в сумі 0,04грн, пені - 4287,46грн, 3% річних - 3743,87грн, інфляційних втрат - 44513,29грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

-          відповідачем не виконані умови договору купівлі-продажу природного газу №2473/14-БО-5 від 28.01.2014 в частині повної та своєчасної оплати;

-          належні до стягнення з відповідача суми складають: 0,04грн - основний борг, 4287,46грн - пеня, 3743,87грн - 3% річних, 44513,29грн – інфляційні втрати.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що:

-          з урахуванням сплати на користь позивача 28048,99грн згідно з платіжним дорученням від 31.03.2015 № 35, станом 31.03.2015 відповідач повністю виконав свої зобов'язання перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України»;

-           в задоволенні позову слід відмовити ще і з огляду на положення Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VІІІ.

25.10.2018 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань, відповідно до якого: сума основного боргу складає 0,04грн, пеня - 4287,46грн, 3% річних - 1557,61грн, інфляційні втрати – 12942,87грн.

Сторони не забезпечили явку представників та звернулись із заявами про розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засіданні 22.11.2018 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

встановив:

28.01.2014 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та КП «Комунальник плюс» (покупець) укладено договір № 2473/14-БО-5 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачам покупця).

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

-          суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

-           кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вказано вище, між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2473/14-БО-5 від 28.01.2014.

Позивачем було поставлено відповідачу газ протягом січня – грудня 2014 року на загальну суму 132786,95грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 23719,34грн, 28.02.2014 – 18410,89грн, 31.03.2014 – 12805,10грн, 30.04.2014 – 1495,22грн, 30.11.2014 – 24257,25грн, 31.12.2014 – 52099,15грн.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На думку суду, в ході вирішення спору позивачем не виконані вимоги ч. 1 ст. 74 ГПК України та не доведена наявність спірної суми заборгованості відповідача.

Так, позивач зазначає, що в період з 15.01.2015 по 01.01.2017 основний борг відповідача складав 15084,17грн. Фактично оплачено відповідачем 08.05.2017 15084,13грн.

Наявність боргу була підставою для нарахування пені за період з 15.02.2014 по 14.07.2015 в сумі 4287,46грн, 3% річних за період з 15.02.2014 по 07.05.2018 - 3743,87грн, інфляційних втрат за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року - 44513,29грн.

25.10.2018 позивачем подано розрахунок, згідно якого сума основного боргу - 0,04грн, пеня за період з 15.02.2014 по 14.07.2015 - 4287,46грн, 3% річних за період з 15.02.2014 по 07.05.2018 - 1557,61грн, інфляційні втрати за період з травня 2014 року по квітень 2018 року – 12942,87грн.

В той же час, платіжним дорученням від 31.03.2015 № 35 КП «Комунальник плюс» перераховано «НАК «Нафтогаз України» 28048,99грн з призначенням платежу «перераховано за газ за лютий місяць 2015 року згідно договору № 1023/15-БО-5 від 25.12.2014 та погашення остаточного боргу згідно договору від 28.01.2014 року № 2473/14-БО-5».

В подальшому, листом від 26.04.2018 №07/04-18 КП «Комунальник плюс» зверталось до ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з проханням переплату по договору № 1023/15-БО-5 від 25.12.2014 у сумі 15184,17грн зарахувати як оплату по договору від 28.01.2014 № 2473/14-БО-5.

Позивачем не наведені підстави для неврахування зазначеного платежу відповідача.

Таким чином, позивачем не доведена наявність основного боргу відповідача за отриманий природний газ і як результат? наявність підстав для нарахування спірних сум пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Крім того, КП «Комунальник плюс» є теплопостачальним та теплогенеруючим підприємством. Ліцензією серії АЕ №198403 підприємству надано право на виробництво теплової енергії, ліцензією серії АЕ №198405 - право на постачання теплової енергії, а ліцензією № 198404 - право на транспортування теплової енергії.

Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон) набрав чинності 30.11.2016.

В преамбулі вказаного Закону зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст.2 Закону).

Відповідно до ст. 1 цього Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, зазначеною нормою передбачено можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання ним грошового зобов'язання у сфері теплопостачання, зокрема у такий спосіб, як списання цих нарахувань.

При цьому, частиною 3 статті 7 Закону не ставиться право ненарахування (списання) неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом і виконання цієї норми не потребує включення підприємства до Реєстру.

Встановлено, що заборгованість мала місце за поставлений природний газ, який використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (пункт 1.2 договору).

КП «Комунальник плюс» розрахувалось за поставлений природній газ до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Інфляційні нарахування, 3% річних та пеня нараховані відповідачу до набрання чинності вказаним Законом, однак, враховуючи наявність, на момент винесення рішення, імперативної норми Закону, яка передбачає списання нарахованих неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В позові публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального підприємства «Комунальник плюс» про стягнення основного боргу в сумі 0,04грн, пені - 4287,46грн, 3% річних - 3743,87грн, інфляційних втрат - 44513,29грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено - 03.12.2018

Суддя В.О. Татарчук