СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Справа № 910/3948/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чумаченко А.В. - адвокат (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю від 19.04.2017 №2079) - на підставі ордера від 15.08.2018 серії ХВ №000036;

від відповідача: Симонов А.А. - адвокат(свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю від 22.12.1995 №627) - за довіреністю від 12.04.2018 №1204/18д;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна», м.Київ,

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 (суддя Шатерніков М.І.), постановлену в м. Харкові о 12год.33хв., повний текст якої складений 10.09.2018,

у справі №910/3948/18,

за позовом: ТОВ «Август-Україна», Миколаїв,

до відповідача: ТОВ «Хімтрейд Україна», м. Харків,

про стягнення 2669645,60грн

ВСТАНОВИЛА:

29.03.2018 ТОВ "Імперія-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Хімтрейд Україна" про стягнення попередньої оплати 2669645,60грн (т.1,а.с.6-8).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 справу №910/3948/18 за позовом ТОВ «Імперія-Агром» до ТОВ «Хімтрейд Україна» передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області (т.1,а.с.140-142).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.07.2018 прийнято справу №910/3948/18 до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.2,а.с.2,3).

Ухвалою місцевого господарського суду від 15.08.2018 задоволено заяву ТОВ «Август-Україна»; здійснено заміну позивача у справі №910/3948/18 - ТОВ «Імперія-Агро» на його правонаступника - ТОВ «Август-Україна» (т.2,а.с.55-57).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 закрито провадження у справі № 910/3948/18 (т.2,а.с.96-99).

Ухвала суду з посиланням на статті 52, 175, 231 ГПК України обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2017 у справі №910/11600/17, яке набрало законної сили, вирішено спір між тими ж сторонам (позивач - ТОВ «Імперія-Агро», відповідач -ТОВ «Хімтрейд України»), про той же предмет (стягнення 2669645,60грн) та з тих же підстав (неналежне виконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у повному обсязі за договором поставки від 02.03.2017 №03-02/17-2ЛВ) (т.1,а.с.108-110).

ТОВ «Август-Україна» з ухвалою місцевого господарського суду від 05.09.2018 не погодилося та 02.11.2018 звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 05.09.2018 у справі №910/3948/18 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати у сумі 2669645,60грн (т.2,а.с.148-150).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що предметом спору у справі 910/11600/17 визначено борг за недопоставлену продукцію на загальну суму 266964560грн та стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ, тоді як предметом цього спору є стягнення з відповідача попередньої оплати у відповідності до вимог статей 662, 693 ЦК України.

У відзиві від 23.11.2018 ТОВ «Хімтрейд Україна» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 у справі №910/3948/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначає, що скаржником в апеляційній скарзі не наведено які саме норми процесуального права порушив суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення. Також вказує на те, що з тексту позову у справі №910/11600/17 вбачається, що позовна вимога стосується не зобов'язання відповідача здійснити поставку недопоставленої продукції на суму 2669645,60грн, а заявлено вимогу про стягнення основної заборгованості у сумі 2669645,60грн, про що також зазначено в рішенні суду від 22.09.2017. Відповідач вважає, що предмет і підстави стягнення у справі №910/3948/18 та у справі №910/11600/17 є тотожними, оскільки однаковим є механізм виникнення цієї суми в якості заборгованості відповідача перед позивачем. На думку відповідача, правові підстави цих позовів є аналогічними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 у справі №910/3948/18 та направити справу на розгляд до Господарського суду Харківської області. При цьому зазначив, що при зверненні до суду з цим позовом ТОВ «Август-Україна» посилається, зокрема, на статтю 670ЦК України, як на підставу своїх вимог, тоді як при розгляді справи №910/11600/17 відповідні посилання були відсутні, а також зазначає, що кожна з позовних заяв має різні предмети: у справі №910/11600/17 поданий позов про стягнення заборгованості, тоді як у справі №910/3948/18 - про стягнення попередньої оплати.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, та заявив клопотання про покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачем на оплату послуг адвоката, докази яких додані до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування місцевим господарським судом обставин справи, апеляційний господарський суд встановив таке.

29.03.2018 ТОВ "Імперія-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Хімтрейд Україна" про стягнення попередньої оплати в сумі 2669645,60грн з порядку статей 655,662, 693 ЦК України та статті 265 ГК України (т.1,а.с.6-8). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами спору 03.02.2017 укладений договір поставки №03-02/178-2ЛВ, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання передати у власність позивача товар, а позивач - прийняти та оплатити товар в кількості та за цінами, вказаними у договорі. На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачеві 3569252,00грн попередньої оплати. Проте, відповідачем поставлено лише частину попередньо оплаченого товару на суму 899606,40грн, що підтверджується видатковими накладними, а отже недопоставлено товару на суму 2669645,60грн, яка підлягає поверненню (т.1, а.с.6-8).

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/11600/17 за позовом ТОВ «Імперія-Агро» до ТОВ «Хімтрейд України» відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ІМПЕРІЯ-АГРО» до ТОВ «Хімтрейд Україна» про стягнення 2788353,40грн (т.1,а.с.108-110).

З позовної заяви ТОВ «Імперія-Агро», яка була предметом розгляду у справі №910/11600/17, вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача 2788353,40грн, з яких: 2669645,60грн основної заборгованості, 96326,66грн пені, 22381,14грн 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення основної суми боргу ТОВ «Імперія-Агро» посилалось на те, що між сторонами спору 03.02.2017 укладений договір поставки №03-02/17-2ЛВ, на виконання умов якого ним сплачено 3569252,00грн за замовлений товар в якості передоплати. ТОВ «Хімтрейд України» виконало свої зобов'язання частково та поставило товар на загальну суму 899606,40грн, а тому з посиланням на статті 11, 509, 526, 527, 693, 712 ЦК України вважав обґрунтованими вимоги щодо стягнення коштів, перерахованих відповідачеві за товар, який ним не отриманий, в загальній сумі 2669645,60грн.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Однак, зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Вирізняються два елементи позову: предмет та підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного права чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимоги захисту права чи законного інтересу. Елементи позову покликані індивідуалізувати позовну вимогу.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач просить стягнути з відповідача попередню оплату у сумі 2669645,60грн у зв'язку з недопоставкою продукції на цю суму за договором поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ. При цьому правовими підставами позову позивач визначає статті 655, 662, 693 ЦК України та 265 ГК України. Як зазначено вище, у справі №910/11600/17 позивач просив стягнути з відповідача борг у сумі 2669645,60грн за порушення умов договору поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ, який виник у зв'язку зі здійсненням позивачем попередньої оплати та невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару. При цьому правовими підставами позову ТОВ «Імперія-Агро» визначало приписи статей 11, 693, 712 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2017 між ТОВ «Імперія-Агро» (покупцем) та ТОВ «Хімтрейд України» (постачальником) укладений договір поставки №03-02/17-2Л, п.1.1 якого встановлено, що постачальник зобов'язується партіями поставляти (передавати) у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати мінеральні добрива згідно наступних приблизних асортименту (номенклатурі), кількості та за цінами: добрива рідкі азотні (КАС) в кількості 1000 тон на суму 7250000,00грн в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п.3.6 договору покупець сплачує кожну партію продукції, що підлягає постачанню у вигляді 100%-го авансового платежу (передоплати) суми вартості такої партії продукції, а також вартості залізничного тарифу (при умові ціни за п.3.1. договору), протягом строку, що зазначений у рахунку-фактурі постачальника. Форма оплати продукції та/або залізничного тарифу Покупцем - в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Постачальника платіжним дорученням. Ціна на продукцію дійсна протягом зазначеного в рахунку-фактурі строку.

Розділом 5 цього договору визначені умови та порядок поставки. Пунктом 5.3 цього договору визначені строки поставки продукції.

У п.6.1 цього договору визначена відповідальність постачальника за прострочення поставки оплаченої продукції (т.1,а.с.23-25).

Частинами 1,2 статті 715 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту укладеного між сторонами договору поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ вбачається, що він не є змішаним та у постачальника виникає обов'язок поставити товар, а у покупця - його оплатити. Визначені ТОВ «Імперія-Агро» позовні вимоги до ТОВ «Хімтрейд України» у позовній заяві, яка розглядалась у справі 910/11600/17 та у даній справі мають однакому правову природу їх виникнення, які ґрунтуються на приписах статті 693 ЦК України та яка кореспондується з приписами статті 670 ЦК України, а отже зазначення позивачем в цих позовах предмету позову як стягнення боргу чи як стягнення попередньої оплати не змінює правової сутності цих позовів та правових підстав позовних вимог на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, у справі №910/11600/17 розглядались позовні вимоги ТОВ «Імперія-Агро» до ТОВ «Хімтрейд України» про стягнення коштів, перерахованих останньому в якості передоплати за продукцію, та у зв'язку порушенням відповідачем умов укладеного договору поставки від 03.02.2017 щодо поставки продукції на вказану суму.

У даній справі ТОВ «Імперія-Агро» просить стягнути з ТОВ «Хімтрейд України» сплачену ним на виконання умов договору поставки 03.02.2017 попередню оплату в сумі 2669645,60грн у зв'язку з недопоставкою відповідачем продукції за цим договором.

За таких обставин, предметом позову в обох спорах є стягнення коштів у розмірі 2669645,60грн, сплачених позивачем в якості передоплати на умовах договору поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ.

Підставами позову в обох справах є порушення відповідачем п.5.3 договору поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ та недопоставка товару.

Правовими підставами позову позивач в обох спорах визначив положення глави 54 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України, зокрема, статті 693 ЦК України, а саме: право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність рішення суду, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами (ТОВ «Імперія-Агро», правонаступником якого є ТОВ «Август-Україна», та ТОВ «Хімтрейд України»), про той самий предмет (стягнення 2669645,60грн) і з тих самих підстав (порушенням права позивача на повернення йому передоплати у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по поставці продукції за договором поставки від 03.02.2017 №03-02/17-2ЛВ) у справі №910/11600/17, за яким позивачу вже було відмовлено у стягненні спірної суми.

Доводи представника скаржника про те, що при розгляді справи 910/11600/17 він не визначав статтю 670ЦК України як правову підставу своїх позовних вимог не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки: по-перше, приписи частини 1 статті 670 ЦК України, якими встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми, кореспондуються з положеннями частини 2 статті 693 ЦК України, якою встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; по-друге, підставами обох позовів позивачем визначено саме порушення його права на повернення йому передоплати відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 (рішення чинне з 06.11.2002) в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України", у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок викладений також і в рішенні Суду по справі "Брумареску проти Румунії", параграф 61).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Христов проти України" від 19.02.2009 Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справу "Брумареску проти Румунії" [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.2003, п.52) принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 ГПК України).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали Господарського суду Харківської області та спростовуються наведеними вище висновками суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, ухвала місцевого господарського суду відповідає нормам процесуального права та скасуванню не підлягає.

Клопотання представника відповідача про покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 12 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За приписами статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, у тому числі розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеної норми права та загальних принципів господарського судочинства, визначених статтями 2, 13 ГПК України, вбачається, що суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката виключно за клопотанням іншої сторони, яке буде належним чином обґрунтовано щодо неспівмірності витрат сторони на правничу допомогу.

Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат, частиною 1 вказаної статті визначений порядок розподілу судового збору, частиною 4 - інших судових витрат, пов'язаних з розглядом справи. Так, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

27.11.2018 представником відповідача до матеріалів справи надані документи, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Так, з наданих відповідачем доказів вбачається, що 03.01.2018 між ТОВ «Хімтрейд Україна» (клієнтом) та та адвокатом Симоновим А.А. укладений договір про надання правової допомоги №1, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов'язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. Вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок на здійснення авансового платежу по сплаті гонорару. При цьому враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, та інші істотні обставини. Гонорар має бути не меншим ніж 500грн за витрачений адвокатом час по наданню юридичних послуг за даним договором протягом одного робочого дня у м. Харкові та 1000,00грн за один судодень при наданні юридичної допомоги в іншому місті ніж м. Харків (т.1,а.с.90-92).

Факт надання позивачеві адвокатських послуг підтверджується рахунком на оплату від 21.11.2018 №21-1118-3, видатковим касовим ордером від 22.11.2018 та актом здачі-приймання послуг по наданню правової допомоги від 27.11.2018, а отже за відсутності клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв'язку з їх неспівмірністю вимоги відповідача з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо стягнення з позивача понесених витрат по оплаті послуг адвоката підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - ТОВ «Август-Україна».

Керуючись ст. 126, ст..ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ТОВ «Август-Україна» залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 у справі №910/3948/18 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд. 7-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд України" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 11, ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у сумі 1000,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 03.12.2018.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза