ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 16/5007/93/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Мамалуй О.О., Ткач І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

матеріали касаційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Житомирської області

(суддя-Кравець С.Г.)

від 17.07.2018

та постанову Рівненського апеляційного господарського суду

(головуючий - Юрчук М.І., судді: Крейбух О.Г., Тимошенко О.М.)

від 17.09.2018

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про заміну сторони виконавчого провадження

у справі № 16/5007/93/11

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Малинтеплоенерго"

про стягнення 3 209 518, 96 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія справи

1.1. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК Нафтогаз України") звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Малинтеплоенерго" (далі - КП "Малинтеплоенерго") про стягнення 3 209 518, 96 грн, з яких 2 577 353, 06 грн боргу за поставлений природний газ згідно з договором № 06/09-1269БО-10 від 23.09.2009, 197 796, 38 грн пені, 110 109, 86 грн 3% річних та 324 259, 66 грн інфляційних нарахувань.

1.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.08.2011 позов задоволено. Суд стягнув з КП "Малинтеплоенерго" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 2 577 353, 06 грн основного боргу за поставлений газ згідно з договором № 06/09-1269БО-10 від 23.09.2009, 197 796, 38 грн пені, 324 259, 66 грн інфляційних нарахувань, 110 109, 86 грн 3% річних.

1.3. На виконання рішення суду видано наказ №16/5007/93/11 від 25.08.2011.

1.4. Постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області від 16.09.2011 відкрито виконавче провадження №28715451 по примусовому виконанню наказу №16/5007/93/11 від 25.08.2011. Згідно з поданою заявником інформацією підрозділом примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області 26.04.2017 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №53955756.

1.5. ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Житомирської області із заявою №31/13-2059 від 24.05.2018 про заміну сторони виконавчого провадження.

1.6. Заява мотивована тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 01.09.2014 №224 "Про правонаступництво в питанні розрахунків за природний газ", з метою удосконалення розрахунків за природний газ, отриманий теплопостачальними підприємствами міста, враховуючи, що частина основних засобів (об'єктів з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії) комунальної власності передана на баланс ТОВ "Малин Енергоінвест", відповідно до статті 22 Закону України "Про теплопостачання", керуючись підпунктом 1 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі розподільчого балансу та довідки про балансову належність майна в сумі 906 748, 03 грн, ТОВ "Малин Енергоінвест" визначено правонаступником КП "Малинтеплоенерго" за:

- борговими зобов'язаннями з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання пропорційно до частки прав власності на основні засоби в розмірі 21,19%, що становить 4419 тис.грн;

- дебіторською заборгованістю з оплати за теплопостачання в розмірі 70,27%, що становить 1 952 тис.грн;

- дебіторською заборгованістю з різниці в тарифах по І групі споживачів в розмірі 21,19 %, що становить 534,7тис.грн, яка за даними КП "Малинтеплоенерго" затверджена на період 2013-2014 роки в сумі 2523,3тис.грн;

- дебіторською заборгованістю з різниці в тарифах по II групі споживачів в розмірі 21,19%, що становить 2145тис.грн, яка за даними КП "Малинтеплоенерго" затверджена на період 2009-2014 роки в сумі 10 121,6тис.грн.

З огляду на викладене, заявник просив замінити боржника у виконавчому провадженні у справі №16/5007/93/11 КП "Малинтеплоенерго" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест".

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.07.2018 у задоволенні заяви ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" №31/13-2059 від 24.05.2018 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №16/5007/93/11 відмовлено.

2.2. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 ухвалу Господарського суду Житомирської області від 17.07.2018 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

- відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичну особу - Комунальне підприємство "Малинтеплоенерго" (ідентифікаційний код 32277167) зареєстровано в державному реєстрі. В графі "Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення" дані відсутні (в тому числі відсутній запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи);

- стаття 22 Закону України "Про теплопостачання" передбачає особливий вид правонаступництва, однією з умов якого є надання особі (правонаступнику) в користування цілісного майнового комплексу, індивідуально визначеного майна, з вироблення теплової енергії, яке було у попереднього користувача (боржника за наявними зобов'язаннями);

- рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №130 від 22.05.2014 "Про передачу у господарське відання основних засобів" вирішено передати з господарського відання (балансу) КП "Малинтеплоенерго" у господарське відання (на баланс) TOB "Малин Енергоінвест" п'ять котелень з відповідним обладнанням. На виконання вказаного рішення 01.07.2014 було підписано акт приймання-передачі основних засобів з балансу КП "Малинтеплоенерго" на баланс TOB "Малин Енергоінвест";

- рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 208 від 21.08.2014 "Про передачу у господарське відання основних засобів" передано (повернуто) з господарського відання (балансу) TOB "Малин Енергоінвест" у господарське відання (на баланс) КП "Малинтеплоенерго" приміщення двох котелень з відповідним устаткуванням та тепломережу;

- вказані котельні було передано з балансу ТОВ "Малин Енергоінвест" на баланс КП "Малинтеплоенерго" згідно з актом приймання-передачі основних засобів від 29.08.2014;

- тобто, ТОВ "Малин Енергоінвест" від КП "Малинтеплоенерго" було передано три котельні;

- рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №224 від 01.09.2014 "Про правонаступництво в питанні розрахунків за природний газ", яке прийняте на підставі розподільчого балансу (додаток 1) та довідки про балансову належність майна в сумі 906748,03грн (додаток 2), виконавчий комітет визначив TOB "Малин Енергоінвест" правонаступником КП "Малинтеплоенерго" за борговими зобов'язаннями з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання пропорційного до переданої частки прав власності на основні засоби в розмірі 21,19%, що становить 4419тис.грн. При цьому, зазначеним рішенням та документами на підставі яких воно приймалось, чітко не розмежовувались боргові зобов'язання з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання по кожному цілісному майновому комплексу (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії. У даному випадку виконавчий комітет визначив TOB "Малин Енергоінвест" правонаступником КП "Малинтеплоенерго" за борговими зобов'язаннями з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання пропорційно до переданої частки прав власності на основні засоби в розмірі 21,19%, що становить 4419тис.грн.;

- за даними балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.06.2014, КП "Малинтеплоенерго" мало загальну кредиторську заборгованість за товари, роботи, послуги в розмірі 22698тис.грн, з яких заборгованість з оплати за спожитий природний газ складала 20853342,68грн;

- пропорційно вартості прийнятого в господарське відання майна для вироблення теплової енергії (21,19%) TOB "Малин Енергоінвест" прийняло від КП "Малинтеплоенерго" частину заборгованості за спожитий природний газ у сумі 4419тис.грн, про що з HAK "Нафтогаз України" були укладені договори про переведення боргу №2562/14 від 31.10.2014 на суму 1 519 000 00грн; №2563/14 від 31.10.2014 на суму 1 600 000, 00грн; №2564/14 від 31.10.2014 на суму 1 300 000,00грн;

- на виконання договорів переведення боргу 11.12.2014 були укладені багатосторонні договори про організацію взаєморозрахунків №1247/30 на суму 716 000, 00 грн; №1248/30 на суму 1 519 000 грн; №1249/30 на суму 1 300 000, 00 грн, №1250/30 на суму 884 000, 00 грн, а всього на суму 4 419 000, 00 грн;

- за укладеними договорами про проведення взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, TOB "Малин Енергоінвест" платіжними дорученнями №120 від 23.12.2014 на суму 884 000 ,00 грн, №123 від 23.12.2014 на суму 716 000 ,00 грн, №124 від 23.12.2014 на суму 1 300 000, 00 грн, №125 від 23.12.2014 на суму 1 519 000, 00 грн, у повному обсязі виконало прийняті на себе зобов'язання зі сплати боргу первісного боржника КП "Малинтеплоенерго" на рахунок HAK "Нафтогаз України" пропорційно вартості прийнятого у господарське відання майна (21,19%);

- окрім того, відповідно до договорів взаєморозрахунків №1453/30 від 15.12.2014 та №1454/30 від 15.12.2014 TOB "Малин Енергоінвест" додатково прийняло на себе зобов'язання зі сплати заборгованості КП "Малинтеплоенерго" за спожитий природний газ за 2012 рік в сумі 1 920 000, 00 грн та 473 000, 00 грн, відповідно;

- платіжними дорученнями №122 від 23.12.2014 та №121 від 23.12.2014 TOB "Малин Енергоінвест" перерахувало 2 393 000, 00 грн на рахунки КП "Малинтеплоенерго" для подальших розрахунків за природний газ.

2.4. Відмовляючи в задоволенні заяви ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- TOB "Малин Енергоінвест" фактично прийняло та сплатило заборгованість КП "Малинтеплоенерго" за спожитий природний газ відповідно до вартості прийнятих основних засобів, розмір яких було визначено рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №224 від 01.09.2014 - 4 419 000, грн (21,19%) та додатково перерахувало на рахунки КП "Малинтеплоенерго" для подальших розрахунків за природний газ в сумі 2 393 000, 00 грн;

- доказів прийняття TOB "Малин Енергоінвест" інших боргових зобов'язань від КП "Малинтеплоенерго" з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, матеріали справи не містять;

- рішенням у даній справі стягнуто з КП "Малинтеплоенерго" заборгованість за поставлений природний газ згідно з договором №06/09-1269БО-10 від 23.09.2009 і саме правонаступником за цією заборгованістю заявник визначає TOB "Малин Енергоінвест", яке просить замінити у виконавчому проваджені;

- однак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що встановити чи стало TOB "Малин Енергоінвест" правонаступником за борговими зобов'язаннями КП "Малинтеплоенерго" за договором №06/09-1269БО-10 від 23.09.2009 (в т.ч. повністю чи частково) не вбачається за можливе, оскільки по-перше, як було встановлено судом, боржником передано TOB "Малин Енергоінвест" лише три котельні; по-друге, матеріали справи не містять інформації в які саме котельні КП "Малинтеплоенерго" постачався природній газ за договором №06/09-1269БО-10 від 23.09.2009; по-третє, при прийнятті TOB "Малин Енергоінвест" в господарське відання частини майна КП "Малинтеплоенерго" чітко не розмежовувались боргові зобов'язання з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання по кожному цілісному майновому комплексу (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, а визначалась такі боргові зобов'язання від загального обсягу боргових зобов'язань з оплати спожитих енергоносіїв КП "Малинтеплоенерго" пропорційно вартості прийнятого в господарське відання майна для вироблення теплової енергії (21,19%);

- доказів того, що до ТОВ "Малин Енергоінвест" перейшло усе майно, права та обов'язки КП "Малинтеплоенерго" і, як наслідок - ТОВ "Малин Енергоінвест" стало 100% правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитого природного газу та послуг з його транспортування і постачання, матеріали справи не містять.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 та ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.07.2018, ДК "Газ України" HAK "Нафтогаз України" подала касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове, яким замінити боржника у виконавчому провадженні у справі № 16/5007/93/11: Комунальне підприємство "Малинтеплоенерго" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест".

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: частини 3, 4 статті 22 Закону України "Про теплопостачання", а також порушено норми процесуального права, зокрема статті 210, 269, частину 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України;

- Закон України "Про теплопостачання" не передбачає взаємної залежності частин 3 та 4 статті 22 зазначеного закону, до правовідносин сторін у даній справі підлягає застосуванню саме частина 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання".

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Договори про постачання та транспортування енергоносіїв укладаються з правонаступниками реорганізованої теплопостачальної та/або теплогенеруючої організації виключно за умови погодження порядку погашення заборгованості з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання за попередній період (частина 4 статті 22 Закону України "Про теплопостачання").

Учасник (засновник) теплопостачальної або теплогенеруючої організації у разі прийняття рішення про її ліквідацію забезпечує погашення боргу такої організації перед постачальниками енергоносіїв (частина 5 статті 22 Закону України "Про теплопостачання").

Статтю 22 Закону України "Про теплопостачання" було доповнено частинами 3-5 Законом України "Про внесення змін до статті 22 Закону України "Про теплопостачання" від 15.03.2012 N 4521-VI, який набрав чинності 08.04.2012.

4.2. У висновку на проект Закону України "Про внесення зміни до статті 22 Закону України "Про теплопостачання" щодо передачі майна, що використовується для вироблення теплової енергії (об'єктів теплопостачання)" зазначено, що порядок правонаступництва щодо заборгованості за спожиті енергоносії юридичної особи, яка припиняється, є окремим випадком загального порядку правонаступництва обов'язків такої юридичної особи, встановленого, зокрема, у статтях 104 - 112 Цивільного кодексу України.

4.4. У даній справі судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичну особу - Комунальне підприємство "Малинтеплоенерго" (ідентифікаційний код 32277167) зареєстровано в державному реєстрі. В графі "Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення" дані відсутні (в тому числі відсутній запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи).

У зв'язку з наведеним, господарські суди дійшли висновку, що в даному випадку мова не йде про правонаступництво в результаті припинення юридичної особи, а має місце спеціальний вид правонаступництва, передбачений статтею 22 Закону України "Про теплопостачання".

4.5. Разом з тим, судами попередніх інстанцій не досліджено питання щодо порядку створення Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест", з огляду на положення статті 109 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 109 Цивільного кодексу України передбачено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Суд, що прийняв рішення про виділ, у своєму рішенні визначає учасника юридичної особи або вищий орган юридичної особи (власника), який зобов'язаний скласти та затвердити розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов'язки особи за окремим зобов'язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов'язанням.

4.6. З врахуванням викладеного, судами попередніх інстанцій також не було надано належної правової оцінки розподільчому балансу (додаток 1 до рішення виконавчого комітету Малинської міської ради №224 від 01.09.2014 "Про правонаступництво в питанні розрахунків за природний газ") на відповідність його зазначеним вимогам цивільного законодавства.

4.7. З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", частину 1 статті 3 і частину четверту статті 11 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішення у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Суд зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Суд зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положення частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.2. Статтею 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.4. У частині 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.5. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились порушення норм процесуального права, в частині дослідження зібраних у справі доказів, зокрема розподільчого балансу, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.6. Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 17.07.2018 у справі № 16/5007/83/11 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Мамалуй

І. Ткач