ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.2018 м. Ужгород Справа № 907/463/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.,

за участі секретаря судового засідання Лазар С.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Веттштайн-Технік Україна», м. Ужгород

до Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про визнання недійсним рішення Ужгородської міської ради та поновлення дії договору оренди

представники:

позивача - Петрецький С. І., представник за довіреністю

відповідача - Данканич А. Е., представник за довіреністю

Позивач звернувся до суду з вимогами визнати недійсним рішення Ужгородської міської ради від 15.05.18 № 1089 в частині відмови позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки від 4.02.03 (далі - оспорювань рішення) та визнати поновленим зазначений договір в частині оренди земельної ділянки площею 0,701 га в м. Ужгороді, по вул. Радіщева,1 (далі - оспорюваний договір). На обґрунтування зазначених вимог посилається, зокрема, на наступне:

- сторонами 4.02.03 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 14300,00 кв. м під придбаними відповідачем об'єктами нерухомості по вул. Радіщева, 1 у м. Ужгороді строком на три роки, за спливом яких відповідачем не було прийнято рішення про продовження строку оренди, однак і з фактичного користування позивача земельна ділянка не вилучалася;

- у 2007р. позивач, у зв'язку з відчуженням частини нерухомості, звернувся із заявою до позивача про відмову від частини орендованої земельної ділянки;

- 6.04.07 Ужгородська міська рада рішенням № 296 надала позивачу право на виготовлення проекту відводу земельної ділянки за зазначеною адресою площею 0,7323 га ) для продовження орендних відносин.

За наведених обставин позивач вважає, що з початку 2007р. у його фактичному користуванні перебуває зазначена земельна ділянка фактичною площею за результатами геодезичної зйомки - 07101 га.

5.02.18 позивач звернувся до Ужгородської міської ради з питанням поновлення дії договору від 4.02.03 на 10 років у частині земельної ділянки площею 0,7101 га або укладення нового договору оренди землі.

15.05.18 відповідачем прийнято оспорюване рішення, яким відмовлено у поновленні договору оренди, яке позивач вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує право позивача як власника об'єктів нерухомості на оренду землі, на якій знаходяться зазначені об'єкти.

Представник позивача у ході судового розгляду справи наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач письмовим відзивом та усними поясненнями представника проти позову заперечує. Вважає, що:

- врегульовані договором оренди від 4.02.03 правовідносини сторін закінчені із закінченням строку дії договору - 5.02.06;

- 6.04.07 позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 07101 га для обслуговування виробничих приміщень, однак з питанням затвердження такого проекту позивач до Ужгородської міської ради не звертався;

- вирішення питання користування зазначеною земельною ділянкою за заявою позивача від 5.02.18 в порядку поновлення договору оренди з огляду на припинення дії цього договору, а також на зміну площі орендованої ділянки як істотної умови договору, не є можливим, тому міською радою прийнято оспорюване рішення про відмову у поновленні договору оренди, яке вважає законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши у ході судового розгляду справи пояснення учасників процесу, керуючись законом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог - визнання недійсним оспорюваного рішення та про відмову в іншій частині позовних вимог - щодо визнання поновленим договору оренди.

При цьому суд виходив з наступного.

У ході судового розгляду встановлено та не заперечується ніким з учасників процесу, що:

- сторони перебували у договірних відносинах відповідно до укладеного ними 4.02.03 договору оренди земельної ділянки. За умовами договору Ужгородська міська рада передала, а позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку під виробничим комплексом по вул. Радіщева, 1, у м. Ужгороді, площею 14300 кв. м (п.п. 1.1, 2.1 договору). Договір укладено на термін 3 роки з дати реєстрації, яка здійснена 5.02.03 в книзі реєстрації договорів оренди землі Ужгородської міської ради, запис № 47.

Умовами договору (п. 2.2) визначено, що по закінченні терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

Відповідно до розділу ІУ договору, сторони узгодили, зокрема, що договір втрачає чинність у разі припинення або розірвання; підставою припинення договору, зокрема, є закінчення його строку;

- позивач, у зв'язку з відчуженням частини нерухомості на протязі 2006-2007рр., відмовився від частини орендованої земельної ділянки, звернувшись із заявою до позивача;

- 15.02.07 позивач звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,7101 га для обслуговування виробничих приміщень по вул. Радіщева, 1, у м. Ужгороді;

- 6.04.07 Ужгородська міська рада рішенням № 296 надала позивачу дозвіл на підготовку проекту відведення для продовження терміну оренди земельної ділянки за зазначеною адресою площею 0,7323 га ) на умовах оренди;

- позивач зазначений проект відведення земельної ділянки площею 0,7101 га виготовив, однак не подав Ужгородській міській раді на затвердження;

- 5.02.18 позивач звернувся до Ужгородської міської ради із заявою про поновлення строку дії договору оренди від 4.02.03 строком на 10 років у частині земельної ділянки площею 7101 кв. м або укласти новий договір оренди земельної ділянки;

- 15.05.18 Ужгородська міська рада прийняла рішення № 1089 «Про поновлення, припинення та відмову у поновленні дії договорів оренди земельних ділянок» - оспорюване у даній справі в частині п. 4.6, за текстом якого відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки «ТОВ «Веттштайн-Технік Україна» земельної ділянки площею 0,7101 га для обслуговування об'єктів нерухомості по вул. Олександра Радищева, 1 на підставі ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Таким чином, із встановленого вбачається, що сторони перебували у договірних відносинах щодо земельної ділянки площею 14300,00 кв. м на протязі 3-х років - у період з 5.02.03 - дати реєстрації договору оренди - до 6.02.06. Договірні відносини сторін щодо зазначеної земельної ділянки завершилися із закінченням визначеного договором строку його дії, відповідно до його умов та приписів абз. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» ; орендар - позивач у справі - не звертався до відповідача у порядку визначеному п. 2.2 договору про бажання продовжити його дію на новий термін.

Суд констатує, що поновлення договору не відбулося також за змістом ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на час виникнення спірних відносин), відповідно до якої у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, оскільки радою не було прийнято рішення про поновлення, а наведеною нормою Закону не передбачено автоматичного порядку поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 2007р. після відчуження позивачем частини нерухомого майна розташованого по вул. Радіщева, 1, у м. Ужгороді вели перемовини про укладення нового договору оренди щодо земельної ділянки за вказаною адресою однак меншою площею - 0,7101 га.

У результаті Ужгородська міська рада рішенням від 6.04.07 № 296 за клопотанням позивача надала останньому дозвіл на підготовку проекту відведення земельної ділянки за зазначеною адресою площею 0,7323 га ) на умовах оренди, такий проект позивач виготовив, але не подав Ужгородській міській раді на затвердження у встановленому порядку, не завершивши таким чином процедуру укладення нового договору оренди.

Натомість, 5.02.18 позивач зі спливом понад десяти років після завершення дії договору оренди від 4.02.03 - звернувся до Ужгородської міської ради із заявою про поновлення дії зазначеного договору оренди строком на 10 років у частині земельної ділянки площею 7101 кв. м, відмова у поновленні якого послугувала підставою звернення до суду з вимогою про визнання поновленим договору.

Суд, вирішуючи по суті зазначену вимогу позивача, виходить з приписів ст. 33 Закону у редакції станом на час виникнення спірних відносин, за змістом яких йдеться про два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Частиною шостою статті 33 Закону передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Разом з тим, частиною 12 статті 33 Закону встановлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

У даній справі встановлено та не заперечується ніким з учасників процесу, що відбулася зміна меж і площі орендованої земельної ділянки, що унеможливлює поновлення договору на новий строк, правовідносини сторін щодо оренди земельної ділянки належить вирішувати у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині визнання поновленим договору оренди.

Щодо позовних вимог у частині визнання недійсним оспорюваного рішення Ужгородської міської ради, то суд констатує наступне.

Відповідно до приписів ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Підставами визнання судом акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення, у зв'язку з прийняттям відповідного акту, прав та охоронюваних законом інтересів - позивача у справі.

Суд, вирішуючи по суті спір у даній частині вимог, виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, яким є відповідач у даній справі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акти органів місцевого самоврядування, яким є, зокрема, оскаржуване рішення у даній справі, повинні прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Як вбачається з преамбули оспорюваного рішення таке було прийнято за результатами розгляду клопотань відповідних фізичних та юридичних осіб, враховуючи генеральний план забудови міста Ужгород, керуючись приписами Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі» та Земельного кодексу України.

За текстом п. 4.6 оспорюваного рішення відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки «ТОВ «Веттштайн-Технік Україна» земельної ділянки площею 0,7101 га для обслуговування об'єктів нерухомості по вул. Олександра Радищева, 1 на підставі ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

При цьому, до пояснень відповідача наданих у ході судового розгляду справи долучено витяг з протоколу № 135 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 21.02.18, за змістом якого зазначена комісія, попередньо розглянувши клопотання ТОВ «Веттштайн-Технік Україна», рекомендувала міській раді відмовити товариству у поновленні договору оренди також «..на підставі ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Отже, як видно з тексту оспорюваного рішення, протоколу засідання комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури, яке передувало розгляду клопотання позивача про поновлення договору оренди або про укладення нового договору оренди земельної ділянки, оспорюване рішення прийнято відповідачем без будь-якого обґрунтування з посиланням лише на приписи ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

З огляду на те, що в тексті оскаржуваного рішення відсутнє посилання на обставини справи, з урахуванням яких таке прийнято, одного лише посилання на закон недостатньо для юридичної обґрунтованості цього рішення.

До того ж, за змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі», на яку є посилання в оспорюваному рішення, йдеться про те, що договір оренди землі припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- поєднання в одній особі власника земельної ділянки та

орендаря;

- смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

- ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Отже, як вбачається з тексту наведеної норми, у ній йдеться про шість підстав припинення договору оренди землі, про можливості і порядок розірвання договору оренди землі, тому без зазначення обставин справи та конкретної норми закону, з урахуванням та на підставі яких прийнято оспорюване рішення, останнє не може вважатися обґрунтованим, а відтак - законним. З його прийняттям необґрунтовано без зазначення підстав відмовлено позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки, отже порушено права позивача, що є підставою для визнання недійсним оспорюваного рішення за змістом наведених вище приписів закону.

За змістом ст.ст. 44-49 ГПКУ судові витрати позивача за розгляд справи судом належить відшкодувати за рахунок відповідача в частині задоволених вимог, в іншій частині - судові витрати покласти на позивача .

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 68, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

1.1. Визнати недійсним рішення Ужгородської міської ради № 1089 від 15.05.18р. «Про поновлення, припинення та відмову у поновленні дії договорів оренди земельних ділянок» в частині відмови ТОВ «Веттштайн-Технік Україна» у поновленні договору оренди земельної ділянки площею 0,7101 га (п. 4.6)

1.2. Стягнути з Ужгородської міської ради (88000 м. Ужгород, пл. Поштова, 3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веттштайн-Технік Україна» (88000 м. Ужгород, вул. Радіщева, 1, ) у відшкодування судових витрат - суму 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

2. В іншій частині позову - відмовити, поклавши судові витрати на позивача в цій частині.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.11.18

Суддя Ушак І.Г.