ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Справа № 902/105/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 3 серпня 2018 року в справі № 902/105/18 (суддя - Нешик О.С.)

час та місце ухвалення: 3 серпня 2018 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:16 год; повний текст рішення складено 14 серпня 2018 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТИС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС"

про стягнення 441 119 грн. заборгованості за отриманий товар згідно договору поставки

за участю представників сторін:

від Позивача - не з'явився;

від Відповідача - ОСОБА_1.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 Господарського процесуального кодексу України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтис» (надалі Позивач) звернулось в Господарський суд Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс» (надалі Відповідач ) про стягнення з Відповідача грошових коштів за поставлений товар, в розмірі 441 119 грн.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір постачання № 2110П олії соняшникової нерафінованої невимороженої 1-го ґатунку. 21 жовтня 2016 року між Позивачем та Відповідачем була підписана ОСОБА_2 № 1 до ОСОБА_3 № 2110 П про поставку партії товару, загальною вартістю 2873 000 грн. Позивач доводить, що згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що Позивачем було передано для Відповідача товар на суму 3 629 902 грн. В подальшому, як вказує Позивач, Відповідач частково погасив заборгованість за договором поставки № 2110П від 21 жовтня 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями. Як вказує Позивач, невиконання Відповідачем зобов'язань щодо проведення розрахунків за ОСОБА_3 поставки №2110 П від 21 жовтня 2016 року в сумі 441119 грн стало підставою для звернення Позивача з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 3 серпня 2018 року в справі № 902/105/18, позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача борг в сумі 441119 грн. Також, даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 6616 грн 78 коп (том 2, а.с. 25-29).

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що доказом схвалення ОСОБА_3 поставки №2110 П від 21 жовтня 2016 року Відповідачем є здійснення ним платежів після 21 жовтня 2016 року, тобто - після дати укладення даного договору із зазначенням у графі призначення платежу: "Оплата за олію соняшникову згідно відповідних рахунків Договір 2110П 21.10.2016". Також, місцевий господарський суд вказав, що заборгованість за ОСОБА_3 поставки № 2110 П відображена у податковій звітності Відповідача (обсяг постачання без податку на додану вартість - 3024918,33; сума податку на додану вартість - 604983,67). Як зазначив суд в своєму рішенні, наведені обставини, встановлені судом, дають підстави вважати, що Відповідачем вчинені дії щодо схвалення правочину, вчиненого від її імені представником, що свідчить про його дійсність.

Також, суд в оспорюваному рішенні зазначив, що внаслідок неповної оплати Відповідачем поставленого Позивачем на виконання договору постачання № 2110П товару, відбулось порушення Відповідачем прав Позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду. Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України: "Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару."

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, 13 вересня 2018 року Відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 54-62) в якій з підстав, висвітлених в ній, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив з того, що Позивачем не доведено факт наявності заборгованості Відповідача. Так, на підтвердження позовних вимог, Позивачем були надані документи, які на думку Відповідача, не є доказами в розумінні статті 77 ГПК України. Відповідач зазначає, що видаткові накладні по ОСОБА_3 постачання № 2110П від 21 жовтня 2018 року не містять підписів директора з матеріально-технічного постачання ОСОБА_4 (як і поданий примірник ОСОБА_3 постачання та ОСОБА_2 не містять підпису Генерального директора ОСОБА_5).. При цьому відповідач вказує, що підписи на поданих Позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 накладних виконані однією, сторонньою особою, що не є представником Відповідача.

При цьому Апелянт не заперечує існування відповідного ОСОБА_3 і ОСОБА_2, а заперечує існування видаткових накладних у відповідних сумах, та існування заборгованості в цілому.

Акт звірки взаємних розрахунків сторін, який наданий Позивачем за доводами апелянта не лише не є первинним бухгалтерським документом, а відтак не підтверджує факт наявності заборгованості Відповідача перед Позивачем, алей знову ж таки підписаний сторонньою особою, що підписала в доказах, поданих Позивачем і вищеописаний Договір, специфікацію та видаткові накладні.

При цьому Апелянт вказує на те, що місцевий господарський суд незважаючи на вищевказане не задовлив клопотання Позивача про призначення експертизи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2018 року (том 2, а.с. 53) відкрито апеляційне провадження в справі № 902/105/18 за апеляційною скаргою Відповідача. Зупинено дію оскаржуваного рішення. Запропоновано Позивачу надати відзив на апеляційну скаргу Відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2018 року (том 2, а.с. 75) призначено справу №902/105/18 до розгляду на 28 листопада 2018 року об 16 год.

27 листопада 2018 року на адресу Північно західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Позивача (том 2, а.с. 80), в котрому, Позивач просив здійснити розгляд апеляційної скарги без його участі при цьому зауваживши, що вважає апеляційну скаргу неогрунтованою та безпідставною, а тому просив суд її відхилити і залишити ів силі рішення суду першої інстанції.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, водночас, згідно з частиною 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні від 28 листопада 2018 року представник Відповідача підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд її задоволити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач визнає факт існування господарських відносин між сторонами, визнає факт поставки за ОСОБА_3, що поданий Відповідачем. Водночас Відповідач наполягав на неналежності та недопустимості первинних доказів, поданих Позивачем та визнавав їх сфальшованими.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, Північнозахідного апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, оскаржуване рішення скасувати повністю, а позовну заяву залишити без розгляду.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Позивачем до позовної заяви в підтвердження своїх позовних вимог було долучено копію договір №2110 П від 21 жовтня 2016 року (том 1, а.с. 11-14), та видаткових накладних. В свою чергу Відповідачем також було подано Договір та ОСОБА_2.

З поданого Відповідачем ОСОБА_3 вбачається, що 21 жовтня 2016 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір постачання № 2110 (далі Договір; том 1, а.с. 189-190) та ОСОБА_2 до нього (том 1, а.с 191). Даний Договір та ОСОБА_2 містить підписи як на кожній його сторінці так і в графі «Постачальник» та графі «Покупець».

Дані підписи зі сторони Апелянта різняться і підписи на примірнику ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поданих апелянтом схожі на підпис Генерального директора.

Відтак, оцінивши все вищевказане суд апеляційної інстанції ставить під сумнів і відповідальність поданих видаткових накладних їх оригіналам. відтак в даному випадку суд мав перевірити дані докази (первинні докази) і надати їм належну оцінку.

При цьому, апеляційний господарський суд констатує, що як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті судом першої інстанції позовної заяви Позивача до свого провадження ухвалою від 5 березня 2018 року (том 1; а.с. 1-2), місцевий господарський суд зобов'язував Позивача надати всі первинні бухгалтерські документи.

З огляду на повторну не подачу Позивачем витребуваних вище судом першої інстанції доказів, ухвалою суду першої інстанції від 3 квітня 2018 року (том 1; а.с. 70), пунктами 3-4 її резолютивної частини, місцевий господарський суд зобовязав Позивача надати суду: оригінали документів, на підтвердження своїх позовних вимог.

Дане, як вбачається із матеріалів справи, Позивачем при розгляді позовної заяви в суді першої інстанції так і не було виконано.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що як вбачається зі змісту оспорюваного рішення, воно було прийняте місцевим господарським судом без отримання від Позивача витребуваних доказів, які мали значення для вирішення даного спору по суті (адже ними сторона мала довести не обставину того, що між сторонами були господарські відносини та існує заборгованість за поставлений товар, належними та допустимими доказами в розумінні статтей 76-77 Господарського процесуального кодексу України що підписані реальними представниками Відповідача, що зазначені в видатковій накладній (суд не раз констатує, що всі докази від імені Відповідача, що подані Позивачем підписані однією особою і її підпис не відповідає підписам, а ні генерального директора Відповідача - ОСОБА_5, а ні директора з матеріально-технічного постачання ОСОБА_4В.).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу дії частини 1 статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 статті 74 ГПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами частини 1 статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обгрунтваним. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас, колегія апеляційного господарського суду констатує, що вищевказані оригінали доказів не були подані Позивачем самостійно (з огляду на сумнівність поданих копій), для підтвердження підставності подачі такого позову, хоча судом в зазначених вище ухвалах було зобов'язано Позивача подати відповідні докази (як і не була призначена місцевим господарським судом експертиза по даній справі).

З огляду на вищевказане апеляційний суд критично оцінює посилання місцевого господарського суду на те, що матеріали справи №902/105/18 містять достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування апеляційним господарським судом вважається безпідставним, з огляду на те, що обставина дійсності первинних доказів видаткових накладних, сторонами у даній справі не визнається та оспорюється. Крім того, дану обставину видно із візуального обстеження таких доказів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції ще раз звертає увагу на те, що при вирішенні даного спору мало досліджуватися питання щодо належності та допустимості первинних доказів з огляду на те, що такими доказами підтверджуються обставини котрими Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги.

На переконання колегії апеляційного гоподарського суду вирішення даного спору без повного, всебічного дослідження доказів, які були витребувані, та які не були надані Позивачем (в порушення вимог суду, висвітлених в ухвалах місцевого господарського суду по даній справі), апріорі є неможливим.

Все вищевказане призводить суд апеляційної інстанції до висновку, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

В силу дії частини 4 статті 226 ГПК України: суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно частини 1 статті 278 ГПК України: судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на усе вищевказане в даній судовій постанові, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом винесено оспорюване рішення з порушенням норм процесуального права, що в силу дії частини 1 статті 278 ГПК України, є підставою для скасування осопрюваного рішення та залишення позову Позивача без розгляду.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, як і витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви, суд покладає на Позивача, відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 226, 269-275, частиною 1 статті 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 3 серпня 2018 року в справі № 902/105/18 - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 3 серпня 2018 року в справі № 902/105/18 - скасувати.

3. Залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТИС" без розгляду.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТИС" (25006, Кіровоградська обл., м.Світловодськ, вул.Ювілейна, буд.1-Д, кім.109; код 39872119) на користь Тобмеженою з відповідальністю - підприємства "АВІС" (21037, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Пирогова, буд.150; код 13304871) витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 4 962 грн 59 коп..

5. Доручити Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Справу № 902/105/18 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.