СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа № 905/411/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Казакової О.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 01.02.2018)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 606 від 01.06.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі», м. Краматорськ, Донецька область (вх. № 596 Д/3 від 25.10.2018) на рішення Господарського суду Донецької області від 02.07.2018 у справі № 905/411/18 (суддя Величко Н.В.; повний текст рішення підписано 04.07.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул», м. Маріуполь, Донецька область

до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі», м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення 61504,27 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стимул» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькобленерго» про стягнення 61504,27 грн., з яких: 55044,00 грн. - основного боргу, 5284,01 грн. пені, 1176,26 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повної та своєчасної оплати фактично виконаних робіт за договором підряду №438-ДОЭ-ДЦ від 09.06.2016, внаслідок чого виникли підстави для стягнення з відповідача як суми основного боргу, так і нарахованих 3% річних та пені у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.07.2018 по справі № 905/411/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул» до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» про стягнення 61504,27 грн. задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул» основну заборгованість у розмірі 52044,00 грн., пеню у розмірі 3349,68 грн., 3% річних у розмірі 1116,45 грн. та судовий збір 1618,92 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості лише в сумі 52044,00 грн., а вимоги про стягнення пені та 3% річних підлягають частковому задоволенню, у звязку з невірним розрахунком.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, які місцевий господарський суд визнач встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, просить рішення Господарського суду Донецької області від 02.07.2018 по справі № 905/411/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач не надав суду доказів направлення/вручення документів, перелічених у пункті 2.2.1. Договору підряду №438-ДОЭ-ДЦ від 09.06.2016, окрім акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт, а саме не надав до справи доказів вручення відповідачу, зокрема, рахунків на отримання платежів, які є первинними документами для відображення заборгованості в бухгалтерському обліку відповідача, у зв'язку з чим АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не мало підстав для погашення заборгованості у добровільному порядку. Таким чином, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вважає, що для відповідача не наступив строк виконання грошового зобов'язання за вказаним Договором підряду. Проте суд першої інстанції не надав цим доводам позивача належної правової оцінки, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скаржника заперечує, вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2018 по справі №905/411/18 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним зясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Просить залишити вказане рішення без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити. Позивач наголошує на тому, що господарським судом першої інстанції обґрунтовано встановлено надання позивачем всіх необхідних документів з переліку, визначеного пунктом 2.2.1. Договору підряду №438-ДОЭ-ДЦ від 09.06.2016, які складалися при виконанні узгодженого поточного ремонту, були надані Замовнику, про що свідчить відсутність зауважень з його боку на момент підписання акту виконаних робіт. Інші документи з вищевказаного переліку були не потрібні, тому що результати лабораторних випробувань на бетонні роботи не вимагалися, обладнання не придбавалося, витрат на відрядження, проміжних платежів не було. Позивачем на узгодженому об'єкті зроблений відповідний поточний ремонт, який оформлений Актом приймання виконаних підрядних робіт, складеним відповідно до умов Договору за формою КБ-2в з відповідними додатками, і підписані повноважними представниками сторін. Зазначені документи підтверджують, що роботи Підрядником були виконані своєчасно, належним чином та прийняті Замовником без будь-яких зауважень. Строк оплати вартості виконаних позивачем робіт передбачений чітко умовами пункту 2.2.2. Договору підряду - протягом 5 (п'яти) робочих днів з 90 (дев'яностого) календарного дня з дати прийняття на умовах даного Договору виконаних робіт. Інших умов строку виконання грошових зобовязань Договором не передбачено. Таким чином, позивач зазначає, що господарським судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач мав перерахувати вказані кошти позивачу до 13 червня 2017 року, тому що акт здачі-приймання робіт по Договору №438-ДОЕ-ДЦ від 09.06.2016 на суму 52044,00 грн. було погоджено та підписано 10.03.2017.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 905/411/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» на рішення Господарського суду Донецької області від 02.07.2018.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.09.2018 справу №905/411/18 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Поряд із цим, на підставі Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 454/2017 ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з підпункту 8 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У відповідності до частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в газеті «Голос України» (№ 185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частинами пятою та сьомою статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 01.10.2018 «Про передачу судових справ до Східного та Центрального апеляційних господарських судів» відділом документального забезпечення та контролю здійснено передачу судової справи № 905/411/18, що перебувала у провадженні Донецького апеляційного господарського суду, за відповідним актом до Східного апеляційного господарського суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 для здійснення апеляційного розгляду справи № 905/411/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Медуниці О.Є., судді Радіонової О.О.

Ухвалою суду від 29.10.2018 справу № 905/411/18 прийнято до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено до апеляційного розгляду на 20.11.2018 о 16:00 год.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, зважаючи на нижченаведене.

Як свідчать матеріали справи, 09.06.2016 між відповідачем - Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (замовник) та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Стимул» (підрядник) укладено Договір підряду № 438 ДОЭ ДЦ (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобовязується відповідно до умов договору, виконати роботи з поточного ремонту ТП 1509 вул. Полоцька, 7а, школа інтернат, Калінінський РЕМ, інв. № ДЄС 0/000 (пункт 1.1. Договору) (том 1 аркуш справи 12-21).

У пункті 2.1. Договору сторони дійшли згоди, що договірна ціна робіт (додаток 1 до договору) визначається на основі Кошторису (Додаток 2 до договору), що є невідємною частиною договору, і становить 52044 (пятдесят дві тисячі сорок чотири гривні), в тому числі ПДВ - 8674,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2. Договору розрахунки за цим договором будуть здійснюватися шляхом здійснення проміжних платежів та остаточного розрахунку.

Відповідно до пункту 2.2.1. Договору платежі за виконані роботи здійснюються замовником щомісячно виключно на підставі отриманого наступного пакету документів, поданого підрядником:

1) акту приймання виконаних будівельних робіт, оформленого за формою № КБ-2в;

2) довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/, оформленої за формою № КБ -3;

3) актів на закриття прихованих робіт (для бетонних робіт, або такі акти передбачені характером виконуваних робіт);

4) результатів лабораторних випробувань/ досліджень (для бетонних робіт, або для робіт для яких такі випробування/дослідження вимагаються);

5) сертифікатів якості, відповідності на матеріали/обладнання, які були придбані за відповідний період;

6) технічної документації/паспортів на обладнання (якщо обладнання було придбане підрядником);

7) документів, що підтверджують здійснені витрати на відрядження згідно бухгалтерських даних;

8) оформленого підрядником рахунку на отримання проміжного платежу.

Платіж за виконані за цим договором роботи, замовник здійснює протягом 5 (пяти) робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати прийняття на умовах даного договору виконаних робіт (пункт 2.2.2. Договору).

У пункті 2.2.3. Договору сторони погодили, що замовник вправі затримувати оплату робіт, виконаних з недоліками та/або дефектами від умов договору, до моменту усунення таких недоліків та/або дефектів або зменшити суму платежів на користь підрядника на вартість робіт, виконаних з недоліками та/або дефектами.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що строки виконання робіт, початок та закінчення робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною договору (додаток 3 до договору). Питання щодо зміни строків виконання робіт погоджуються замовником та підрядником і оформляються відповідними змінами в календарному графіку виконання робіт з укладенням додаткової угоди до договору (пункт 3.5. Договору).

У випадку відсутності коштів для фінансування робіт за цим договором, замовник має право в будь-який час в односторонньому порядку призупиняти, відновлювати виконання робіт, при цьому строк виконання робіт, зазначений в п.3.2 договору, має бути продовжений на строк призупинення робіт з ініціативи замовника (пункт 3.8. Договору).

Відповідно до пунктів 9.1., 9.1.2 Договору щомісячне приймання-передача виконаних робіт здійснюється замовником шляхом перевірки кількості, якості та вартості робіт, що передається підрядником, вимогам державних будівельних норм та інших загальнообовязковим державним нормам, правилам, стандартам. Підрядник готує акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ 2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати (форма №КБ -3) та опис фактично виконаних робіт та до 25-го числа звітного місяця, разом з документами, зазначеними в пункті 2.2.1 цього договору, подає їх на паперових носіях у 3 (трьох) примірниках на розгляд замовника. Підрядник зобовязаний надавати акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ 2в) на паперовому носії та в електронному вигляді на електронному носії інформації у форматі інформаційного блоку даних (переважно форматі програмного комплексу «Будівельні технології Кошторис», розширення *.Cmq). Підрядник має право представити електронні розрахунки КБ-2в у форматі еквівалентного програмного забезпечення, гарантуючи при цьому можливість повноцінної інтеграції файлів (без втрати даних) в існуюче обчислювальне програмне забезпечення замовника, і що така інтеграція не приведе до додаткових витрат. З технічної точки зору такі електронні розрахунки КБ-2в розглядатимуться замовником як рівнозначні.

Згідно пункту 9.1.3 Договору замовник протягом 2 (двох) робочих днів з дня одержання, зобовязаний розглянути надані документи, та у разі відсутності зауважень до виконаних робіт та/або до оформлення поданих документів, прийняти виконані належним чином роботи, підписати акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3) і повернути підряднику 1 (один) примірник підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3).

У випадку виявлення недоліків у виконаних підрядником роботах, уповноваженими представниками сторін складається двосторонній акт виявлених недоліків, який фіксує факт наявності недоліків, причини їх утворення і строки усунення. Повноваження кожного представника підрядника, що приймає участь у складанні акту виявлених недоліків, мають бути підтверджені відповідними довіреностями, оформленими згідно з чинним законодавством України (пункт 9.1.4 Договору).

Відповідні роботи вважаються переданими підрядником та прийнятими замовником з дати підписання обома сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форма КБ-3), з урахуванням умов пунктів 9.1.2, 9.1.3 цього Договору (пункт 9.1.8. Договору).

Згідно пункту 10.2. Договору початком гарантійних строків вважається дата прийняття актів приймання виконаних підрядних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Замовник несе відповідальність за порушення грошових зобовязань, а саме сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплачених сум за кожний день прострочення (пункт 11.4. Договору).

Даний Договір набуває чинності з дати підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016, але у всякому разі до завершення всіх розрахунків між сторонами. Дострокове розірвання договору допускається тільки на підставах, передбачених цим договором, законом або за згодою обох сторін (пункт 15.1. Договору). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце підчас дії договору (пункт 15.2. Договору).

У додатку № 1 до договору сторони визначили договірну ціну 52044,00 грн.

У додатку № 2 до договору сторони погодили локальний кошторис на будівельні роботи № 01-001-001 та додатки до неї.

У додатку № 3 до договору сторони погодили Календарних графік виконання робіт.

У додатку № 4 до договору сторони погодили план фінансування обєкта.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2016 до договору поточного ремонту ТП -1509 вул. Полоцька, 7а, школаінтернат, Калінінський РЕМ, інв. № ДЄС 0/000 № 438-ДОЄ ДЦ від 09.06.2016 сторони дійшли до взаємної згоди щодо продовження дії договору до 31.12.2017 та доповнили договір пунктом 15.16 розділу 15 «Інші умови договору» (том 1 аркуш справи 22).

Договір підряду № 438 ДОЭ ДЦ від 09.06.2016 з додатками та додатковою угодою № 1 від 30.12.2016 підписано обома сторонами без зауважень.

Звертаючись з позовом до замовника про стягнення заборгованості в сумі 55044,00 грн. позивач послався на те, що договірні умови ним виконані у повному обсязі, своєчасно та без будь-яких зауважень з боку відповідача (замовника за Договором). Виконання відповідного поточного ремонту на узгодженому з відповідачем об'єкті позивач підтверджує двостороннім Актом приймання виконаних підрядних робіт, який оформлений і складений відповідно до умов Договору за формою КБ-2в з відповідними додатками та підписаний повноважними представниками сторін. Також позивач зазначив, що поряд із вказаним актом позивачем складалася довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат з відповідною кошторисною документацією, яка була надана Замовнику і підписана його уповноваженими представниками, що свідчить про згоду з вартістю виконаних робіт.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо проведення розрахунків і стало причиною звернення позивача із даним позовом до суду.

Поряд із цим, позивачем нараховані та заявлені до стягнення на підставі пункту 11.4. Договору та статті 625 Цивільного кодексу України пеня за період з 14.06.2017 по 01.03.2018 у розмірі 5284,01 грн. та 3 % річних за період з 14.06.2017 по 01.03.2018 у розмірі 1176,26 грн., відповідно.

Надаючи свої заперечення проти заявленого позову, відповідач послався на те, що позивач:

- не підтвердив направлення замовникові за Договором усього пакета документів, що передбачений пунктом 2.2.1. Договору, окрім акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість робіт, що необхідно для відображення необхідної інформації в бухгалтерському обліку, відповідно до вимог законодавства;

- не надав доказів вручення рахунків на отримання платежів, які на думку замовника є первинними документами для відображення заборгованості в бухгалтерському обліку, тому підстав для погашення заборгованості відповідач не мав, у звязку із ненастанням строку виконання грошового зобовязання.

Аналогічні за змістом посилання зазначені відповідачем і в апеляційній скарзі.

Однак колегія суддів вважає, що вказані твердження відповідача вже були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки на переконання колегії суддів апеляційного господарського суду аргументація скаржника не відповідає умовам Договору, вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам спору.

Як свідчать матеріали справи, обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, позивач виконав передбачені умовами Договору роботи та за актом приймання виконаних підрядних робіт за березень 2017 (форма КБ-2в) підрядник (позивач) передав їх замовнику (відповідачу), а останній прийняв 10.03.2017 без зауважень роботи з поточного ремонту ТП 1509 вул. Полоцька, 7а, школа інтернат, Калінінський РЕМ, інв. № ДЄС 0/000, на загальну суму 52044,00 грн., про що свідчать підписи уповноважених представників сторін на цьому акті (том 1 аркуш справи 33-35).

Вартість вказаних робіт також підтверджується наявною у справі Довідкою про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3, підписаною 10.03.2018 обома сторонами без зауважень (том 1 аркуш справи 41).

Всі ці документи містять посилання на виконання позивачем умов Договору № 438-ДОЕ- ДЦ від 09.06.2016.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частини перша статті 854 Цивільного кодексу України).

Згідно частин першої та другої статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що Замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану Підрядником відповідно до Договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків негайно заявити про них Підрядникові. Якщо Замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов Договору або недоліки у виконаній роботі.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не подано суду документального підтвердження складення актів про виявлені недоліки робіт чи звернення відповідача до позивача з претензіями з приводу якості, обсягу чи строку виконаних робіт.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Отже, з дати підписання обома сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форма КБ-3) відповідач мав розрахуватись з позивачем за прийняті будівельні роботи у строки, встановлені пунктом 2.2.2 Договору № 438 ДОЭ ДЦ від 09.06.2016, тобто протягом 5 (пяти) робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати прийняття виконаних робіт.

Інших умов щодо строку виконання грошових зобовязань укладеним між сторонами у справі Договором №438-ДОЕ-ДЦ від 09.06.2016 не передбачено.

Таким чином, відповідач як замовник, мав розрахуватися з позивачем за виконані роботи у строк до 13.06.2017, тому що акт здачі-приймання робіт по Договору №438-ДОЕ-ДЦ від 09.06.2016 на суму 52044,00 грн. було погоджено та підписано 10.03.2017.

За умовами укладеного між сторонами Договору розрахунки здійснюються шляхом здійснення проміжних платежів та остаточного розрахунку (пункт 2.2. Договору).

Згідно наявних у справі матеріалів вбачається, що всі необхідні документи із переліку, визначеного пунктом 2.2.1. Договору, складалися при виконанні узгодженого поточного ремонту та були надані Замовнику. На момент підписання акту виконаних робіт відповідач жодних зауважень до позивача не предявляв.

Необхідність та обовязковість надання позивачем інших документів із переліку, визначеного пунктом 2.2.1. Договору, відповідачем не доведена з огляду на те, що результати лабораторних випробувань на бетонні роботи не вимагалися, обладнання не придбавалося, а витрати на відрядження та проміжні платежі були відсутні.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що саме з дати підписання акту приймання виконаних підрядних робіт у відповідача виник обовязок остаточно розрахуватися за виконані позивачем роботи, тобто після остаточної здачі робіт, що прийняті відповідачем без зауважень. Ненадання рахунків або рахунку-фактур не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу, а тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість.

В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження повного чи часткового виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором підряду.

Водночас, в спростування зазначених скаржником в апеляційній скарзі доводів колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що підставою для оплати виконаних робіт є укладений між сторонами Договір, за яким сторони узгодили порядок визначення вартість робіт та строки оплати виконаних робіт, а не виставлені позивачем рахунки, які до того ж не є первинними документами у розумінні положень статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Рахунок на оплату за своїм правовим змістом не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції. Натомість рахунок на оплату є документом інформаційного характеру, оскільки містить пропозицію сплатити встановлену в ньому суму грошових коштів.

Отже, доводи відповідача про те, що для нього не настав строк виконання грошового зобовязання за Договором, не знайшли свого підтвердження під час розгляду його апеляційної скарги, а тому відхиляються судом, як безпідставні.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи те, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу кореспондує обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити, але цей обовязок відповідачем не виконано, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми боргу підлягають задоволенню. Поряд із цим судом першої інстанції враховано, що позивачем у позовній заяві до стягнення визначено основну суму боргу на рівні 55044,00 грн. В цей же час матеріалами справи та самим позивачем підтверджується, що фактична вартість виконаних робіт складає 52044,00 грн.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул» про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» основного боргу за Договором підряду №438 ДОЭ ДЦ від 09.06.2016 саме в розмірі 52044,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованих на борг пені за період з 14.06.2017 по 01.03.2018 у розмірі 5284,01 грн., суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок дійшов обґрунтованого висновку про невірне визначення позивачем розміру боргу, на який нараховано пеню (замість 52044,00 грн. вказано 55044,00 грн.), та неврахування позивачем обмеження періоду часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане (частина шоста статті 232 Господарського кодексу України).

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Стимул» звернулося до суду з відповідними вимогами 01.03.2018, тобто без пропуску строку річної позовної давності, тому суд першої інстанції здійснив власний розрахунок, із врахуванням вірно визначеного позивачем періоду, згідно з яким пеня становить 3349,68 грн. за період з 14.06.2017 по 14.12.2017, виходячи з суми основного боргу у розмірі 52044,00 грн.

Враховуючи вказане, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача про стягнення пені в розмірі 3349,68 грн. у повній мірі відповідають умовам Договору, обставинам справи та вимогам чинного законодавства

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки за проведеним судом розрахунком розмір 3% річних за період з 14.06.2017 по 01.03.2018 склав 1116,45 грн., виходячи з суми боргу у розмірі 52044,00 грн.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, які відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Будь-яких нормативно обґрунтованих доводів, із посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником апеляційної скарги не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, при ухваленні якого судом першої інстанції здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не мають жодного правового підґрунтя та повністю спростовуються матеріалами справи.

Згідно частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі», м. Краматорськ, Донецька область без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 02.07.2018 у справі № 905/411/18 - без змін.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі», м. Краматорськ, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 02.07.2018 у справі №905/411/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.11.2018

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова