РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2018Справа № 910/9691/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Константа»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬБУС»

про повернення нежитлового приміщення шляхом виселення

Представники учасників справи:

від позивача: Циба В.К., Бершанський І.В., Синєпольська О.В. - за довіреністю;

від відповідача: Максимчук О.А. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Константа» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬБУС» (далі - відповідач) про:

- виселення відповідача з нежилого приміщення (будинку), розташованого за адресою: 02139, м. Київ, вул. Хорива, буд. 29-А, загальною площею 454,4 кв.м.;

- зобов'язання відповідача передати позивачу нежиле приміщення (будинок), розташоване за адресою: 02139, м. Київ, вул. Хорива, буд. 29-А, загальною площею 454,4 кв.м.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що на підставі Договору № 5-2014 від 15.06.2015 він передав відповідачу в оренду нежиле приміщення (будинок), розташоване за адресою: 02139, м. Київ, вул. Хорива, буд. 29-А, загальною площею 454,4 кв.м. Проте, під час дії Договору відповідач неодноразово порушував його умови, а після закінчення строку дії Договору, а саме 16.12.2017, не повернув орендоване приміщення позивачу, чим порушив права позивача на вільне володіння та користування своїм майном. У зв'язку з цим, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/9691/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.09.2018 року.

05 вересня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом, оскільки позивач не є власником орендованого майна. Також, посилаючись на умови Договору у власній редакції, відповідач вказує на те, що строк оренди було встановлено до 01.06.2018, а взятих на себе за Договором зобов'язань він не порушував. Оскільки заперечень щодо продовження строку дії Договору позивач направлено не було, відповідач вважає, що дія Договору була продовжена відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідач надав суду свій примірник Договору, та вказує, що строк дії Договору було встановлено з 01.07.2015 по 01.06.2018 р. При цьому, посилаючи на пункт 4.2. Договору, положення статті 764 Цивільного кодексу України відповідач вказує що Договір є пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

10 вересня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач не погоджується з доводами відповідача та просить суд задовольнити позов.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.09.2018 підготовче засідання відкладено на 26.09.2018 року.

Проте, у зв'язку з проходженням суддею Літвіновою М.Є. співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2018 підготовче засідання призначено на 02.10.2018 року.

24 вересня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані заперечення на відповідь позивача, а також додаткові докази для долучення до матеріалів справи.

Крім того, позивачем було подано заяву про попередній розподіл судових витрат, відповідно до змісту якої позивач просить суд покласти на відповідача 3 524, 00 грн. витрат по сплаті судового збору та 7 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

25 вересня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

02 жовтня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані пояснення та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2018 підготовче засідання відкладено на 10.10.2018 року.

05 жовтня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані пояснення на заперечення відповідача.

09 жовтня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові пояснення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/9691/18 до судового розгляду по суті на 12.11.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні 12.11.2018 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.11.2018 року проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 12.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2015 року між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір № 5-2014 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає за плату в тимчасове користування нежиле приміщення площею 454,4 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 29-А.

Згідно з пунктом 1.2. Договору приміщення належать Орендодавцеві на підставі рішення загальних зборів засновників і право здачі в оренду внесено в Статут орендодавця.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу в оренду нежиле приміщення площею 454,4 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 29-А, що підтверджується Актом приймання-передачі орендованої площі № 1 від 01.07.2015.

Строк оренди встановлюється з 01.07.2015 по 16.12.2017 включно (пункт 4.1. Договору).

Відповідно до пункту 4.3. Договору строк оренди може бути змінений за домовленістю сторін.

Останнім днем оренди вважається день підписання Акту передачі приміщення Орендарем Орендодавцю (пункт 4.4. Договору).

Положеннями пункту 9.1. Договору визначено, що Договір може бути припинений достроково за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 9.2. Договору Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку:

9.2.1. у випадку використання приміщення Орендарем не за призначенням або з суттєвим порушенням умов Договору;

9.2.2. якщо орендар суттєво погіршує приміщення;

9.2.3. якщо орендар не виконав установлений Договором платіж на протязі 10 календарних днів з наступного дня після встановленого Договором дня платежу. Оплата не в повному обсязі тягне за собою такі саме наслідки.

9.2.4. якщо Орендар порушив умови п. 6.4.3.

У випадках, зазначених у п. 9.2. Договір припиняє свою дію через 7 діб після відправки Орендодавцем повідомлення за юридичною адресою Орендаря або вручення його працівнику Орендаря (пункт 9.3. Договору).

Пунктом 9.5. Договору передбачено, що у всіх інших випадках сторона повинна попередити іншу сторону про намір достроково припинити дію Договору не менш ніж за 60 діб до запланованої нею дати припинення договору.

01.04.2017 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення № 01-04/17 від 01.04.2017 про припинення дії Договору на підставі п.п. 9.2.3. п. 9.2. Договору, оскільки відповідач не виконав у повному обсязі встановлений Договором платіж за березень місяць 2017 року на протязі 10 календарних днів з наступного після встановленого Договором дня платежу, а також направив проект Акту приймання-передачі орендованого майна.

У відповідь на вищевказане повідомлення відповідач направив позивачу лист № 11 від 11.04.2017, в якому зазначив про те, що на дату складання листа заборгованість по орендній платі погашена.

09.08.2017 року позивач направив на адресу відповідача лист № 08-09/17 від 08.08.2017 з проханням надати доступ до орендованого майна з метою здійснення контролю за його використанням, систем водопостачання та водовідведення, систем опалення та електропостачання, а також лист № 08-09/17 від 08.08.2017 з вимогою підписати та повернути акти приймання-передачі.

Проте, означена вимога позивача була залишена без задоволення відповідачем.

25.09.2017 року позивач направив на адресу відповідача лист № 08-09/17 від 08.08.2017 з повторним проханням підписати Акт приймання-передачі майна з оренди.

15 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з листом № 15-11/17 від 15.10.2017 з проханням передати орендоване майно та підписати акт приймання-передачі 18.12.2017 у зв'язку із закінченням строку дії Договору оренди.

19 жовтня 2017 року позивач направив на адресу відповідача листи № 19-10/17 від 19.10.2017 з проханням надати доступ до орендованого приміщення та надати завірені копії актів звірки, копії актів виконаних робіт, копії рахунків, надані Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та копії платіжних доручень з відміткою банку про їх виконання по цим рахункам.

16 листопада 2017 року позивач направив на адресу відповідача лист № 15-11/17 від 15.10.2017, в якому просив у зв'язку з закінченням строку дії Договору повернути орендовано майно та підписати акт приймання передачі.

Факт направлення означеного листа підтверджується фіскальним чеком № 3954 від 16.11.2017 та описом вкладення у цінний лист № 109.

Також листом № 08-12/17 від 08.12.2017 позивач повідомив відповідача про те, що не має наміру продовжувати дію Договору оренди, що підтверджується фіскальним чеком № 4686 та описом вкладення у цінний лист № 803.

За таких обставин, строк дії Договору припинився 16.12.2017 року.

Пунктом 6.4.4. Договору передбачено, що Орендар зобов'язується по закінченню строку дії Договору повернути приміщення Орендодавцю у задовільному стані з урахуванням нормального зносу та проведених невід'ємних поліпшень.

Також, відповідно до пункту 7.1. Договору по закінченню строку оренди Орендар зобов'язаний повернути приміщення Орендарю в задовільному стані за Актом передачі приміщення не пізніше останнього дня дії Договору.

Проте, відповідач після припинення дії Договору оренди нерухоме майно позивачу так і не повернув.

12 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 12/06-18, відповідно до змісту якої просив повернути майно з оренди та передати акти про повернення майна з оренди, а також погасити заборгованість у розмірі 1 406 592, 00 грн.

У зв'язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Положеннями частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму (стаття 761 Цивільного кодексу України).

Вказаній нормі кореспондують норми статей 317 та 319 Цивільного кодексу України, якими визначені права власника: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 Цивільного кодексу України); власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 16.02.2010 року між Закритим акціонерним товариством «Абака» (Продавець) та Бершанським Ігорем Валентиновичем (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, згідно з яким Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах, викладених в цьому Договорі нежилий будинок (літ.А), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хорива, будинок 29 загальною площею 454, 40 кв.м.

Відповідно до Протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірма «Константа» Бершанський І.В., як учасник товариства, з метою збільшення свого вкладу у статутному фонді Товариства з 14 062, 50 грн. до 16 000, 00 грн., вносить свій вклад у формі права користування нерухомим майном (у тому числі право передачі нерухомості в субкористування користувачу/орендарю). Вказане майно складають такі нежитлові приміщення, зокрема, нежитлове приміщення площею 454,4 м.кв., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хорива, б. 29, літера А.

Згідно з пунктом 4 Статуту ТОВ Фірма «Константа», Бершанським Ігорем Валентиновичем було внесено до статутного капіталу право користування нежилим приміщенням площею 454,4 м.кв., розташованим за адресою: м. Київ, вул. Хорива, б. 29, літера А.

Статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції на час укладення спірного Договору) передбачено, що Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Аналогічні положення закріплені у пункті 5.1 Статуту позивача.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що приміщення належать Орендодавцеві на підставі рішення загальних зборів засновників і право здачі в оренду внесено у Статут Орендодавця.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивач володіє правомочністю розпорядження нерухомим майном, яке є об'єктом оренди за спірним Договором, у тому числі шляхом передачі його в найм (оренду).

Згідно з положеннями частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 4.1. Договору сторони визначили, що строк оренди встановлюється з 01.07.2015 по 16.12.2017 включно.

Згідно з частиною 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, положеннями статті 764 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Відповідно до означеної правової норми, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 4 статті 284 Господарського кодексу України також передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов'язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

Правовий аналіз вищевказаних норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору, то такий договір припиняється.

Судом встановлено, що як до, так і після закінчення строк дії Договору позивачем неодноразово були направлені на адресу відповідача заперечення щодо продовження строку дії Договору, зокрема лист № 15-11/17 від 15.10.2017.

При цьому, суд вважає безпідставними аргументи відповідача в частині того, що в листі № 15-11/17 від 15.10.2017 не має жодного слова про те, що позивач заперечує, не бажає або не має наміру продовжувати строк дії Договору, оскільки викладена в означеному листі вимога повернути орендоване майно і є свідченням того, що у позивача відсутній намір продовжувати орендні правовідносини з відповідачем за спірним Договором.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, спрямованих на продовження строку дії Договору матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства та наявність заперечень Орендодавця (позивача) щодо продовження строку дії Договору, суд дійшов висновку, що дію Договору було припинено 16.12.2017 року.

При цьому, суд не дає правової оцінки доводам позивача та діям відповідача щодо належного чи неналежного виконання умов Договору, оскільки вирішальним в даному випадку є факт припинення Договору у зв'язку із закінченням строку його дії, а не внаслідок його дострокового розірвання.

Приписами частини 4 статті 291 Господарського кодексу України визначено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Так, частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що по закінченню строку оренди Орендар зобов'язаний повернути приміщення Орендодавцю в задовільному стані за Актом приймання-передачі не пізніше останнього дня дії Договору.

Пункт 6.4.4. Договору також покладає на відповідача обов'язок по закінченню дії Договору повернути приміщення Орендодавцю у задовільному стані з урахуванням нормального зносу та проведених невід'ємних поліпшень.

Проте, в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що відповідач після припинення строку дії Договору повернув орендоване майно позивачу.

Частинами 1 та 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені, невизнані або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У даному випадку, суд, з'ясувавши питання наявності у позивача суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання даного позову, а також наявність факту порушення прав позивача, та приймаючи до уваги відсутність належних доказів щодо підтвердження права користування орендованим приміщенням відповідачем, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, спростовуються наведеними вище висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим до уваги не приймаються.

При цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на умови наданого ним примірнику Договору оренди № 5-2014 від 15.06.2015 є безпідставними, оскільки дослідивши зміст оригіналу Договору оренди, який надано позивачем, судом встановлено, що на кожному його аркуші міститься підпис представників як позивача, так і відповідача, тоді як на примірнику Договору відповідача підписи сторін містяться лише на його останньому аркуші.

До того ж, у листах № 01-04/17 від 01.04.2017, № 19-10/17 від 19.10.2017, № 15-11/17 від 15.10.2017, № 19-10/17 від 19.10.2017, позивач посилався на пункти Договору саме в тій редакції, яка була надана ним до суду, проте жодних заперечень з приводу невідповідності умов Договору відповідачем висловлено не було.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, як і не зроблено до закінчення судових дебатів відповідної заяви про надання таких доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу у стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500, 00 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Константа» задовольнити в повному обсязі.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬБУС» (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 10-А, корпус 2, офіс 39; 0) з нежилого приміщення (будинку), розташованого за адресою: 02139, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 29-А, загальною площею 454,4 кв.м.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬБУС» (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 10-А, корпус 2, офіс 39; 0) передати Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Константа» (61003, місто Харків, проспект Московський, будинок 2/2, квартира 168; ) нежиле приміщення (будинок) за адресою: 02139, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 29-А, загальною площею 454,4 кв.м.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬБУС» (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 10-А, корпус 2, офіс 39; 0) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Константа» (61003, місто Харків, проспект Московський, будинок 2/2, квартира 168; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.11.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова