16.11.2018Справа №910/4704/16
Господарський суд міста Києва, розглядаючи справу №910/4704/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" до Публічного акціонерного товариства "Томак", Компанії "Фравега Трейд Інк"; Компанії "Зогріф Бізнес ЛТД"; Міністерства юстиції України; Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД", треті особи: Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Візард", Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Виходцев І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В., Товариство з обмеженою відповідальністю "Поларі", Публічне акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" про визнання недійсними договорів, визнання права власності, відновлення становища, зобов'язання вчинити певні дії, усунення перешкод у користуванні майном, зобов'язання передати майно.
Суддя Бойко Р.В.
Спір у даній справі стосувався захисту прав власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Енерджі" на нерухоме майно, а саме: нежилий будинок - колишній наземний склад з підвалом ЦО, площею 2 174,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 15/15/6 літера 2; майновий комплекс загальною площею 33 565,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 15/15.
При цьому, при порушенні провадженні у справі №910/4704/16 ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 з метою запобігання унеможливлення виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову у такій справі, тобто, з метою уникнення можливості подальшого відчуження, обтяження, поділу тощо спірного майна, було застосовано заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони органам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо спірного нерухомого майна.
На підставі такої ухвали суду 22.03.2016 до відповідного державного реєстру державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. було внесено записи (№№13815282, 13815959, 13815701) про обтяження спірного нерухомого майна арештом (рішення №№28875322, 28876119, 28875832).
В той же час, при вирішенні справи №910/4704/16 на новому розгляді судом було встановлено, що відповідні обтяження було припинено 09.09.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 по справі №910/4704/16 (рішення №№31309416, 31309730, 31309571).
При цьому, 12.09.2016 до відповідного державного реєстру державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. знову було внесено записи (№№16346409, 16346460, 16346434) про обтяження спірного нерухомого майна арештом на підставі ухвали господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 (рішення №№ 31349108, 31349145, 31349131).
Однак, вже 14.09.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем знову було припинено відповідні обтяження (рішення №№31377894, 31377784, 31378069), підставою чого визначено постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 по справі №910/4704/16.
Тобто, державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем двічі, на протязі тижня, вносилися записи до відповідних державних реєстрів при припинення накладеного ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 обтяження спірного нерухомого майна у вигляді арешту.
Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
З огляду на викладені приписи вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання і не може бути поставлено під сумнів, а встановлені ним обставини - спростовані, не інакше як у визначеному законодавством порядку.
Тобто, внесена до державних реєстрів інформація про обтяження спірного нерухомого майна арештом на підставі ували суду могла бути змінена (скасована/припинена) не інакше, як за наслідками скасування відповідного судового рішення (ухвали) чи скасування судом встановленого арешту, у визначеному чинним процесуальним законодавством порядку.
В даному випадку, підставою внесення державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем записів про припинення обтяження, накладеного ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16, зазначалася постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 по справі №910/4704/16.
В той же час, як матеріали справи №910/4704/16, так і комп'ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" не містять будь-якої інформації щодо прийняття Київським апеляційним господарським судом відповідної постанови (від 07.09.2016), а відтак, і не може міститися відповідна інформація в загальнодоступних джерелах, як то: в Єдиному державному реєстрі судових рішень, чи на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Більш того, як свідчать матеріали даної справи остання була предметом розгляду Київського апеляційного господарського суду з винесенням за наслідками здійснення її розгляду відповідних постанов лише двічі, а саме: постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 було залишено без задоволення апеляційну скаргу ПАТ "Томак", а ухвалу господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі № 910/4704/16 - без змін; постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 було частково задоволено апеляційну скаргу Компанії "Лакресон Сервісез ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі №910/4704/16 та скасовано відповідне рішення в частині задоволення вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 09.03.2016 №374, №376 та №377 з прийняттям в цій частині нового рішення.
Отже, як свідчать матеріали справи №910/4704/16 Київським апеляційним господарським судом ніколи не приймалося будь-яких судових рішень в межах такої справи, наслідком яких було б скасування ухвали господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 чи вжитих нею заходів до забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна, а навпаки, постановою від 10.05.2016 таку ухвалу суду першої інстанції, а відтак, і накладений нею арешт, було залишено в силі.
Тобто, державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем двічі, на протязі тижня, вносилися записи до відповідних державних реєстрів про припинення накладеного ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 обтяження спірного нерухомого майна у вигляді арешту на підставі неіснуючого судового рішення.
За змістом ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.
Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Частиною 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
З огляду на викладені положення вбачається, що виконуючи покладені державою на державного реєстратора обов'язки останній при вчиненні будь-яких реєстраційних дій зобов'язаний встановити в т.ч. відповідність поданих йому документів для проведення тієї чи іншої дії вимогам законодавства.
При цьому, як судовою, так і виконавчою в особі Міністерства юстиції України гілками влади при означенні взаємовідносин в сфері державної реєстрації на підставі судових рішень неодноразово зверталася увага на те, що з метою уникнення випадків незаконного позбавлення права власності на підставі підроблених судових рішень державні реєстратори прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду мають обов'язково використовувати відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, в т.ч. за допомогою офіційного веб-порталу Судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами, а у разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно має запитувати копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду.
Наведене в послідуючому і стало підставою для внесення відповідних змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з метою унормування даного порядку (доповнено його статтею 311 "Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів"), однак, відсутність даної норми на моменти вчинення державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем відповідних реєстраційних дій (внесення записів про припинення обтяження) жодним чином в силу приписів ст.ст. 10, 18, 24-27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) не нівелювало його обов'язку щодо перевірки поданих йому документів на предмет їх законності.
Однак, як свідчать відомості відповідних державних реєстрів зазначені вимоги закону державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем не було виконано, що призвело до державної реєстрації припинення встановленого судовим рішенням обтяження на підставі неіснуючого документу, що безумовно є незаконним та протиправним, адже як не відповідає принципам провадження діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так і свідчить про нехтування чинним судовим рішення (ухвала господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 та встановлені нею обтяження станом на момент внесення відповідних записів були чинними).
Більш того, згідно ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) проведення державної реєстрації прав зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, що набрало законної сили. Суд, який постановив рішення про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, зобов'язаний направити його суб'єкту державної реєстрації з обов'язковим зазначенням про набрання судовим рішенням законної сили. Таке рішення суду реєструється у базі даних заяв невідкладно в день надходження. Державний реєстратор приймає рішення про відмову в зупиненні державної реєстрації прав, якщо рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, не набрало законної сили. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення державної реєстрації прав на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав. У такому разі загальний строк розгляду заяви про державну реєстрацію права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
У відповідності до п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) у разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, що набрало законної сили, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно реєструє таке рішення у базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, на це саме майно, державний реєстратор невідкладно встановлює наявність (відсутність) підстав для відмови в зупиненні державної реєстрації прав та за наявності підстав для відмови приймає відповідне рішення. За відсутності підстав для відмови в зупиненні державної реєстрації прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов'язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду. Відомості про зупинення державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщуються на веб-порталі Мін'юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду. У разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про скасування рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, що набрало законної сили, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно реєструє таке рішення у базі даних заяв. Відомості про відновлення державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщуються на веб-порталі Мін'юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду.
В даному випадку, ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016 у справі №910/4704/16 окрім арешту на спірне майно також було заборонено органам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо спірного нерухомого майна, а відтак, в силу наведених положень обставини скасування такої ухвали мали бути розміщені на веб-порталі Міністерства юстиції України, докази чого відсутні.
При цьому, суд враховує, що в даному випадку Міністерство юстиції України є учасником справи №910/4704/16, а тому, останньому в повній мірі було відомо про вжиття відповідних заходів до забезпечення позову та відсутність судових рішень про їх скасування.
З огляду на викладене вбачається, що виконуючи покладені на приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Щура Олега Івановича обов'язки державного реєстратора останнім було грубо знехтувано закріпленими в законодавстві принципами провадження діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що зумовило внесення відомостей до державних реєстрів на підставі неіснуючого документу
Частиною 1 статті 246 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).
Встановлені судом обставини внесення до державних реєстрів відомостей на підставі неіснуючих документів, що зумовило припинення встановленого чинним судовим рішення обтяження нерухомого майна, безсумнівно є порушенням визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" принципів здійснення діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в цілому та свідчить про нехтування закріпленою в положеннях ст. 1291 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 18 Господарського процесуального кодексу України обов'язковістю судового рішення, яке набрало законної сили.
Згідно ч. 6 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.
Оскільки судом, було виявлено наведені порушення у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то суд вбачає за необхідне направити дану окрему ухвалу Міністерству юстиції України, як центрального органу на який покладено обов'язки із забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері державної реєстрації прав та здійснення контролю за діяльністю у такій сфері.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч. 7 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).
За таких обставин, господарський суд міста Києва виносить на адресу Міністерства юстиції України окрему ухвалу про необхідність усунення порушень і недоліків у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо недопущення внесення відомостей до державних реєстрів на підставі неіснуючих документів, та вважає, що достатнім та обґрунтованим строком для надання ним відповіді є - один місяць з моменту одержання окремої ухвали.
На підставі викладено та керуючись статтями 234, 246 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -
1. Направити окрему ухвалу Міністерству юстиції України з метою усунення порушень і недоліків в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з метою недопущення внесення до державних реєстрів відомостей на підставі неіснуючих документів, а саме, внесення записів про припинення обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту, накладених судовим рішенням в межах справи №910/4704/16, на підставі неіснуючого судового рішення.
2. Повідомити Міністерству юстиції України про необхідність встановлення причин допущення таких недоліків, їх усунення та притягнення винних осіб до відповідальності.
3. Визначити Міністерству юстиції України строк для надання відповіді щодо обставин, з яких постановлено дану окрему ухвалу, - один місяць з моменту одержання даної окремої ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (16.11.2018) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний тексту ухвали складено 30.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко