УХВАЛА

м. Київ

29.11.2018Справа № 5011-41/1278-2012
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичак О.М. - головуючий,

судді Смирнова Ю.М.

судді Чеберяк П.П., розглянувши

СкаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім "Каділлак, Шевролє"
на діїПечерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі№ 5011-41/1278-2012
За позовомПриватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє"
Простягнення 924 920,49 грн.

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась справа № 5011-41/1278-2012 за позовом Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє" про стягнення 924 920,49 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.06.2012 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2012 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє" (місцезнаходження: 01103, м. Київ, Печерський р-н, Залізничне шосе, 21, 5) на користь Приватного акціонерного товариства "Автомобільна група "ВІПОС" (місцезнаходження: 04119, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Сім'ї Хохлових, 9-А, ) 799 700 (сімсот дев'яносто дев'ять тисяч сімсот) грн. 00 коп. основного боргу, 30 761 (тридцять тисяч сімсот шістдесят одну) грн. 50 коп. інфляційних нарахувань, 23 314 (двадцять три тисячі триста чотирнадцять) грн. 98 коп. 3% річних, 17 075 (сімнадцять тисяч сімдесят п'ять) грн. 53 коп. судового збору.

21.08.2012 року на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 25.06.2012 року по справі № 5011-41/1278-2012 видано наказ.

04.04.2013 року на адресу Господарського суду міста Києва від Київського апеляційного господарського суду надійшов запит № 1436 від 03.04.2012 року про направлення матеріалів справи № 5011-41/1278-2012 до Київського апеляційного господарського суду для подальшого скерування до Вищого господарського суду України, у зв'язку з надходженням касаційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2013 року по справі № 5011-41/1278-2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2013 р. у справі № 5011-41/1278-2012 касаційну скаргу ПрАТ "Автомобільна група "ВІПОС" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2013 р. у справі № 5011-41/1278-2012 без змін. Матеріали справи № 5011-41/1278-2012 р. були направлені до Господарського суду м. Києва.

16.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє" звернулося до суду зі скаргою на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається зі змісту зазначеної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє" просить суд:

- визнати неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві шляхом винесення постанови № 241/7 від 26.03.2014 та постанови № 1301 від 07.12.2012 у виконавчому провадженні № 34042713;

- зняти арешт з майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє", накладений постановою № 241/7 від 26.03.2014 у виконавчому провадженні № 34042713;

- зняти арешт з майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє", накладений постановою № 1301 від 07.12.2012 у виконавчому провадженні № 34042713.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у її прийнятті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Як вбачається зі скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє" просить визнати неправомірними дії ВДВС стосовно винесення поставнов № 241/7 від 26.03.2014 та № 1301 від 07.12.2012, а також зняти арешт з рухомого майна, накладеного на підставі даних постанов, винесених Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 34042713 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва № 5011-41/1278-2012 від 21.08.2012.

Таким чином, з характеру заявлених вимог вбачається, що їх предметом є оскарження дій органів Державної виконавчої служби по виконанню рішення суду.

Разом із тим, частиною 1 ст. 339 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 14 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 15 вказаного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, вищевказаними нормами визначено осіб, яких наділено правом звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права, а саме: сторони та інші учасники, а також особи виконавчого провадження.

Наразі, господарський суд зазначає, що скаржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє", не є ні стороною, ні учасником виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від № 5011-41/1278-2012 від 21.08.2012.

Враховуючи вищезазначене у сукупності та керуючись ст. 339 ГПК України, а також ст.ст.14, 15, 74 Закону України "Про виконавче провадження", господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє" не наділене правом звернення зі скаргою на дії ВДВС в рамках справи № 5011-41/1278-2012.

При цьому господарський суд зауважує, що якщо зняття арешту з майна не пов'язано зі спором про право на це майно і скаржник вважає себе власником спірного майна, доказом чого є відповідні документи, то останнього не позбавлено права звернутися до державної виконавчої служби з вимогою про зняття арешту зі спірного майна. У випадку відмови державної виконавчої служби у знятті арешту з майна, останній повинен звернутися до суду з вимогою про оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, які розглядаються за правилами ст. 287 КАС України.

Також, господарський суд вважає за необхідне роз'яснити скаржнику, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Окрім того, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").

При цьому, пунктом 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК України.

Тобто нормами чинного законодавства передбачено звернення особи до суду з вимогою про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім"Каділлак, Шевролє" на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві подана без дотримання вимог ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим відмовляє у її прийнятті до розгляду.

Керуючись ст. ст. 175, 234, 339 ГПК України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Український торговий дім"Каділлак, Шевролє" на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві до розгляду.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Спичак О.М.

Суддя Смирнова Ю.М

Суддя Чеберяк П.П.