ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Справа № 924/233/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018 р. у справі № 924/233/18 (головуючий суддя Вибодовський О.Д., суддя Гладюк Ю.В., суддя Смаровоз М.В.)

за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (правонаступником якого у справі є товариство з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс") (м. Шепетівка, Хмельницької області)

до дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (м. Старокостянтинів)

про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3 935 558 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник, ордер №721372 від 04.07.2018 р.;

відповідача - не з'явився;

ТОВ "Органік Сідс" - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 19.10.2018р.;

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" заборгованості в розмірі 3 935 558 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки молока №49 від 12.08.2016р. щодо сплати коштів за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018 р. у даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи.

Приймаючи ухвалу про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції, з огляду на значний обєм платіжних та розрахункових документів, наданих для перевірки розрахунків та період нарахування, розбіжності у сторін по справі з приводу обсягів поставленої та отриманої продукції, визначення ціни останньої, наявність у матеріалах справи суперечливих документів, прийшов до висновку, що для визначення дійсного розміру суми заборгованості необхідні спеціальні знання, що зумовлює необхідність призначення відповідної судової експертизи, оскільки обставини, які будуть встановлені експертизою можуть вплинути на оцінку доказів у справі, так як судовим експертом буде досліджено правомірність здійснених позивачем нарахувань.

Суд першої інстанції поставив перед судовим експертом наступне питання: Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" розмір заборгованості (в тому числі основна заборгованість 3 312 859 грн., пеня в сумі 395 727 грн., три відсотки річних в сумі 39 160 грн. та інфляційні втрати в сумі 187 812 грн.) за поставлені дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока № 49 від 12.08.2016р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товаро-супровідних документів, за вказані у позові періоди?

Провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про призначення у справі судової експертизи та направити справу для розгляду до місцевого господарського суду.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що клопотання про призначення судової експертизи було заявлено відповідачем повторно, що не відповідає вимогам ст. ст. 99, 170 ГПК України, оскільки не містить належного обґрунтування необхідності призначення судової експертизи та залучення спеціаліста у сфері іншій, ніж право.

Скаржник вказує, що економічна експертиза не може бути призначена у даній справі, оскільки предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором поставки молока, тому встановленню судом підлягає розмір заборгованості на підставі наданих стороною доказів, а не перевірка коректності відображення в обліку підприємства операцій, що підлягають оподаткуванню чи податкових зобов'язань.

Крім того, скаржник звертає увагу суду, що відповідачем, як стороною у справі, не надано суду висновок експерта з цих самих питань, складений на його замовлення. При цьому, поставлене експерту питання, виходить за межі спеціальних знань експерта й відноситься до компетенції суду.

Апелянт вважає, що питання документального підтвердження заявленої до стягнення заборгованості не відповідає видам та завданням судової економічної експертизи, визначеної Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз № 53/5, прямо суперечить п. 6 ст. 99 ГПК України, оскільки його вирішення чинним законодавством віднесено до компетенції господарського суду, а не судового експерта.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її розгляд на 21.11.2018 р. об 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 р. доручено забезпечення проведення відеоконференції у справі Господарському суду м.Київ.

Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №3831/18 від 12.11.2018 р.), в якому відповідач просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначає, що з огляду на значний об`єм платіжних та розрахункових документів, наданих для перевірки розрахунків та період нарахування, розбіжності у сторін по справі з приводу обсягів поставленої та отриманої продукції, визначення ціни останньої, наявність у матеріалах справи суперечливих документів, судом вірно було констатовано необхідність призначення судово-економічної експертизи. Окрім того, відповідач звертає увагу суду, що Рівненський апеляційний господарський суд в постанові від 02.08.2018р. №924/233/18, якою скасовано ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р., погоджується з доцільністю призначення економічної експертизи у даній справі. Однак, оскільки питання поставлені судом у вказаній ухвалі належали до сфери правової оцінки суду, сторонам не надано можливості обрати експерта або експертну установу для проведення експертизи, судом апеляційної інстанції було скасовано дану ухвалу та передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" надіслав до суду заяву (вх. №796/18 від 09.11.2018 р.), в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 510, 512, 514, 516 ЦК України, ст. 52 ГПК України просить суд замінити Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником- товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" у зв'язку із укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) від 26.09.2018 р.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" надіслав до суду клопотання (вх. №4990/18 від 19.11.2018 р.), в якій просить суд долучити до матеріалів справи платіжні доручення, які підтверджують часткову оплату заборгованості.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 р., враховуючи те, що матеріали справи не містили доказів надіслання копії заяви про здійснення у справі процесуального правонаступництва з додатками відповідачу, суд вважав за необхідне надати йому можливість ознайомитися з даним клопотанням, висловити своїх пояснення щодо його змісту та оголосив в судовому засіданні перерву до 26.11.2018 р. об 10:30 год.

Відповідач також надіслав до суду заяву (вх. №6010/18 від 26.11.2018 р.), в якій просить суд для повного обґрунтування заяви про зупинення провадження у справі та отримання ухвали про відкриття провадження у справі про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 26.09.2018 р. №26/09/2018-3 відкласти розгляд справи. Також звертає увагу суду, що представник відповідача не зможе прийняти участі в судовому засіданні 26.11.2018 р. у зв'язку з тим, що буде приймати участь у іншій судовій справі; просить суд зупинити апеляційне провадження у справі.

Розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача суд вважає за необхідне його відхилити, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною 2 статті 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (частина 11 статті 270 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, заявником клопотання не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без його участі, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відкладення розгляду справи.

Окрім того, судом апеляційної інстанції береться до уваги ч. 2 ст. 273 ГПК України, якою передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" надіслало до суду заяву (вх. №962/18 від 26.11.2018 р.), в якій відповідач, посилаючись на ст. 227, 229 ГПК України, просить суд зупинити провадження за апеляційною скаргою сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі № 924/233/18 до набрання законної сили рішення у справі за позовом ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до СВК "Перший національний виробничий кооператив", ТОВ "Органік Сідс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 26.09.2018 р. №26/09/2018-3.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. заяву ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про зупинення апеляційного провадження у справі №924/233/18 залишено без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. замінено у справі сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

В судовому засіданні 26.11.2018 р. представник ТОВ "Органік Сідс" не заперечив щодо можливості розгляду апеляційної скарги сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018 р. у справі № 924/233/18; підтримав її доводи та просив її задоволити.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представника ТОВ "Органік Сідс", зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3 935 558 грн. заборгованості у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем договору поставки молока №49 від 12.08.2016р. щодо сплати коштів за поставлений товар.

Матеріалами справи підтверджується, що 12.08.2016р. між сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник) та дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець) було укладено договір поставки молока №49, з терміном дії до 31.12.2016р.

Відповідно до п. 2.1 договору №49 від 12.08.2016р., загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1 -ТН (МС).

Згідно з п. п .3.1, 3.2, 3.3 договору №49 асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (протокол погодження ціни), що є невід'ємною частиною цього договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на продукцію.

Розділом 4 договору передбачено, що загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором. Умови поставки визначаються сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС).

Розділом 8 договору передбачено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання продукції покупцем. Загальна сума договору складається із загальної вартості продукції, поставленої постачальником покупцю протягом строку дії даного договору.

До договору між сторонами підписано додаткову угоду №1 від 27.12.2016р., якою продовжено термін дії договору №49 до 31.12.2017 р., а також додаткову угоду №2 від 18.08.2017р. та протоколи погодження договірної ціни, у яких зазначено, що останні є додатками до договору, підписані сторонами за період з 16.10.2016р. по 25.08.2017р., та у яких визначено асортимент, кількість, ціну конкретної партії продукції та строки оплати.

Позивачем надано до позовної заяви протоколи погодження договірної ціни, а саме:

- протокол погодження договірної ціни №7 від 16.10.2016р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 17.10.2016р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 ґатунок 7200 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та 1 ґатунок 7500 грн. на умовах поставки СРТ (склад покупця);

- протокол погодження договірної ціни №9 від 01.12.2016р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.12.2016р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 ґатунок 8800 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

- протокол погодження договірної ціни №12 від 16.02.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 20.02.2016р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1,2 ґатунок 7900 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та негатункове 7110 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

- протокол погодження договірної ціни №13 від 24.03.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.04.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): молоко з кислотністю від 16°Т до 21°Т, яке проходить тест на кип'ятіння оформляється вищим, 1,2 ґатунками та приймається за ціною 7 200 грн. з ПДВ. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6 480,00 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип'ятіння, або надійшло з кислотністю 24°Т та приймається по ціні - 5040,00грн. з ПДВ. Неґатункове III - молоко з кислотністю 26°Т приймається по ціні 3600 грн. з ПДВ. З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010;

- протокол погодження договірної ціни №14 від 24.04.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.05.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1,2 ґатунок - 7 900 грн. з ПДВ. Неґатункове І - молоко з кислотністю &?ю;22°Т приймається за ціною - 7110,00 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко з кислотністю &?а;26°Т приймається за ціною 3950,00грн. з ПДВ. З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010. Пунктом 3 даного протоколу сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

- протокол погодження договірної ціни №15 від 24.05.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.06.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): екстра ґатунок - 7800 грн. з ПДВ; вищий ґатунок 7740 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 7620 грн.; 2 ґатунок 7200 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6 480 грн. з ПДВ (дисконт 10%). Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип'ятіння, або надійшло з кислотністю менше 16°Т - оформляється з кислотністю &?к;24°Т та приймається по ціні - 5040 грн. з ПДВ (дисконт 30%). Пунктом 3 даного протоколу сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

- протокол погодження договірної ціни №16 від 25.06.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.07.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): вищий ґатунок 8000 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 8000 грн.; 2 ґатунок 7800 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 7020 грн. з ПДВ. Неґатункове II - молоко з кислотністю 23-25°Т приймається за ціною - 5460 грн. з ПДВ. Неґатункове ІII - молоко з кислотністю &? ;26°Т приймається за ціною - 3900 грн. з ПДВ. Пунктом 3 даного протоколу сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

- протокол погодження договірної ціни №17 від 25.07.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.08.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): екстра ґатунок 8604 грн. з ПДВ; вищий ґатунок 8304 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 8184 грн.; 2 ґатунок 7440 грн. Неґатункове І - молоко з кислотністю &g ;22°Т приймається за ціною - 2904 грн. з ПДВ. Пунктом 3 даного протоколу сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

- протокол погодження договірної ціни №18 від 25.08.2017р., із зазначенням, що це є додаток №1 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., яким починаючи з 01.09.2017р. сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): вищий ґатунок 8040,00грн. з ПДВ; 1 ґатунок 7902 грн.; 2 ґатунок - 7800 грн. Неґатункове - молоко з кислотністю &? ; 22°Т приймається за ціною - 3900 грн. з ПДВ. Пунктом 3 даного протоколу сторони визначили строки оплати, а саме: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Вищевказані протоколи погодження договірної ціни підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Як вказано позивачем у позовній заяві, на виконання умов договору №49, за період з лютого по листопад 2017р. позивачем було поставлено відповідачу молоко на суму 141916738 грн., що підтверджується приймальними квитанціями за 28.02.2017р., за 31.03.2017р., за 30.04.2017р., за 31.05.2017р., за 30.06.2017р., за 31.07.2017р., за 31.08.2017р., за 30.09.2017р., за 31.10.2017р., за 30.11.2017р., товарними накладними за формою 1-ТН (МС) та видатковими накладними, доданими до позовної заяви.

На підтвердження поставки-приймання молока позивачем надано до суду першої інстанції видаткові накладні за період січень-листопад 2017р. на загальну суму 127739654,79 грн., а саме: №8 від 31.01.2017р. на суму 2592982,48 грн., №20 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92 грн., №38 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24 грн., №44 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62 грн., №61 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20 грн., №54 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00 грн., №98 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68 грн., №151 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24 грн., №201 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32 грн., №211 від 31.08.2017р. на суму 13967764,09 грн. (дані видаткові накладні підписані представниками та звірені печатками обох сторін). А також видаткові накладні на загальну суму 14177083,26грн., а саме: №446 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10 грн., №713 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62 грн., №797 від 30.11.2017р. на суму 611220,54 грн., які не підписані представником та не звірені печаткою відповідача.

На підтвердження наданих позивачем послуг в період січень-листопад 2017р. ним зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачу податкові накладні, а саме: податкова накладна №18 від 12.01.2017р. на суму 59379,20 грн., №59 від 31.01.2017р. на суму 2533600,08 грн., №32 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92 грн., №1/2 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24 грн., №4/2 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62 грн., №2/2 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00 грн., №6/2 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20 грн., №5/2 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68 грн., №13/2 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24 грн., №22/2 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32 грн., №20/2 від 31.08.2017р. на суму 13967764,08 грн., №6/2 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10 грн., №7/2 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62 грн. та №11/2 від 30.11.2017р. на суму 611220,54грн. Підтвердженням реєстрації позивачем у Єдиному реєстрі податкових накладних є квитанції про реєстрацію.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, зокрема, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнім визначено розмір заборгованості за поставлену продукцію згідно умов договору № 49 в період з лютого по листопад 2017 року в сумі 3312 859 грн.

Однак, позивач в розрахунку заборгованості не конкретизував, яка саме партія продукції є неоплаченою, кількість такої продукції та її вартість. Окрім того, позивач визначає розмір основного боргу по-різному, так у позовній заяві одна сума, у письмових поясненнях (в т.ч. у претензії) інша, що в свою чергу підтверджує необґрунтованість пред'явлених вимог при заявленій сумі заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором поставки є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми заборгованості за договором поставки. Звертає увагу суду, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно поставки продукції та часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також їх складові, зазначені в розрахунку є правильними.

До матеріалів справи відповідачем надано платіжні доручення, як підтвердження здійснення проплат за отриману продукцію за період з 17.08.2016р. по 09.10.2017р. Однак, враховуючи що предметом спору є період січень-листопад 2017р., судом прийнято до уваги платіжні доручення про сплату саме за цей період, а саме платіжні доручення: №5906 від 11.01.2017р. на суму 200000 грн., №СТК1232 від 12.01.2017р. на суму 200000 грн., №СТК2005 від 20.01.2017р. на суму 200000 грн., №13096 від 01.02.2017р. на суму 500000 грн., №СТК0222 від 02.02.2017р. на суму 200000 грн., №6077 від 07.02.2017р. на суму 669500 грн., №6226 від 22.02.2017р. на суму 200000 грн., №6239 від 23.02.2017р. на суму 700000 грн., №13316 від 24.02.2017р. на суму 500000 грн., №СТК1514 від 27.02.2017р. на суму 1475000 грн., №6297 від 02.03.2017р. на суму 400000 грн., №13366 від 03.03.2017р. на суму 500000 грн., №13377 від 06.03.2017р. на суму 100000 грн., №6324 від 06.03.2017р. на суму 2000000 грн., №13379 від 06.03.2017р. на суму 1000000 грн., №6343 від 09.03.2017р. на суму 800000 грн., №6362 від 10.03.2017р. на суму 1800000 грн., №6380 від 13.03.2017р. на суму 1000000 грн., №6390 від 14.03.2017р. на суму 300000 грн., №6416 від 15.03.2017р. на суму 500000 грн., №13513 від 16.03.2017р. на суму 800000 грн., №13546 від 17.03.2017р. на суму 1500000 грн., №13558 від 20.03.2017р. на суму 1200000 грн., №6477 від 21.03.2017р. на суму 800000 грн., №6494 від 22.03.2017р. на суму 500000 грн., №6498 від 23.03.2017р. на суму 800000 грн., №13599 від 24.03.2017р. на суму 650000 грн., №13608 від 27.03.2017р. на суму 600000 грн., № 6561 від 28.03.2017р. на суму 800000 грн., №6574 від 29.03.2017р. на суму 850000 грн., №13643 від 31.03.2017р. на суму 800000 грн., №13663 від 03.04.2017р. на суму 800000 грн., №6619 від 04.04.2017р. на суму 250000 грн., №6618 від 04.04.2017р. на суму 550000 грн., №6640 від 05.04.2017р. на суму 2000000 грн., №13704 від 07.04.2017р. на суму 300000 грн., №13709 від 10.04.2017р. на суму 800000 грн., №13729 від 11.04.2017р. на суму 2000000 грн., №13767 від 12.04.2017р. на суму 1000000 грн., №395220155 від 13.04.2017р. на суму 900000 грн., №13783 від 14.04.2017р. на суму 1500000 грн., №СТК1421 від 14.04.2017р. на суму 2500000 грн., №СТК1831 від 18.04.2017р. на суму 1500000 грн., №СТК1911 від 19.04.2017р. на суму 1600000 грн., №395220234 від 20.04.2017р. на суму 2000000 грн., №395220269 від 21.04.2017р. на суму 2500000 грн., №СТК1918 від 19.05.2017р. на суму 1000000 грн., №СТК2407 від 24.05.2017р. на суму 1500000 грн., №395220560 від 25.05.2017р. на суму 1500000 грн., №14199 від 26.05.2017р. на суму 1500000 грн., №14221 від 30.05.2017р. на суму 1800000 грн., №14231 від 31.05.2017р. на суму 1100000 грн., №14247 від 01.06.2017р. на суму 1800000 грн., №СТК149 від 01.06.2017р. на суму 1500000 грн., №395220604 від 02.06.2017р. на суму 6000000 грн., №14269 від 06.06.2017р. на суму 1000000 грн., №14292 від 08.06.2017р. на суму 2200000 грн., №СТК0839 від 08.06.2017р. на суму 1600000 грн., №СТК1209 від 12.06.2017р. на суму 3000000 грн., №СТК1375 від 13.06.2017р. на суму 500000 грн., №14451 від 22.06.2017р. на суму 2000000 грн., №14570 від 04.07.2017р. на суму 1500000 грн., №14573 від 05.07.2017р. на суму 500000 грн., №14586 від 06.07.2017р. на суму 1000000 грн., 25 від 06.07.2017р. на суму 5000000 грн., №14594 від 07.07.2017р. на суму 2500000 грн., №32 від 11.07.2017р. на суму 1000000 грн., №60 від 17.07.2017р. на суму 1600000 грн., №80 від 18.07.2017р. на суму 400000 грн., №79 від 18.07.2017р. на суму 2600000 грн., №14808 від 21.07.2017р. на суму 1800000 грн., №14822 від 24.07.2017р. на суму 300000 грн., №СТК 1846 від 18.07.2017р. на суму 300000 грн., №СТК2808 від 28.07.2017р. на суму 5000000 грн., №СТК3110 від 31.07.2017р. на суму 1000000 грн., № від 01.08.2017р. на суму 5000000 грн., №СТК1035 від 10.08.2017р. на суму 300000 грн., №15002 від 11.08.2017р. на суму 1000000 грн., №15010 від 14.08.2017р. на суму 700000 грн., №15121 від 18.08.2017р. на суму 2000000 грн., №15124 від 21.08.2017р. на суму 2000000 грн., №15135 від 22.08.2017р. на суму 1000000 грн., №15153 від 23.08.2017р. на суму 1500000 грн., №15166 від 28.08.2017р. на суму 1500000 грн., №15176 від 29.08.2017р. на суму 1000000 грн., №338 від 05.09.2017р. на суму 2500000 грн., №524 від 12.09.2017р. на суму 1500000 грн., №544 від 13.09.2017р. на суму 200000 грн., №СТК1456 від 14.09.2017р. на суму 1700000 грн., №567 від 15.09.2017р. на суму 200000 грн., №589 від 18.09.2017р. на суму 500000 грн., №608 від 19.09.2017р. на суму 1200000 грн., №СТК1910 від 18.09.2017р. на суму 1200000 грн., №СТК2143 від 21.09.2017р. на суму 1000000 грн., №№СТК2514 від 25.09.2017р. на суму 1000000 грн., №СТК2647 від 26.09.2017р. на суму 200000 грн., №670 від 26.09.2017р. на суму 2500000 грн., №15587 від 09.10.2017р. на суму 2000000 грн.

Відповідач, заперечує факт поставки та прийняття від позивача продукції за договором №49 від 12.08.2016р. на визначену в позовній заяві суму, посилаючись на безпідставну зміну позивачем в односторонньому порядку цін на продукцію та відсутність належно оформлених товаросупровідних документів на продукцію, які б підтверджували факт поставки товару.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що за змістом ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За змістом ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема у випадку призначення судом експертизи, про що суд постановляє ухвалу.

У розумінні наведених положень зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з'ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Отже, зупиняючи провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд на виконання наведених положень законодавства та вимог ст. 234 ГПК України повинен в обов'язковому порядку обґрунтувати необхідність призначення судової експертизи, навести підстави і мотиви такого призначення, зазначити обставини справи, які підлягають з'ясуванню експертом та викласти обґрунтування неможливості з'ясування цих обставин самим судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 3 312 859 грн. основного боргу, 395727 грн. пені, 39 160 грн. 3% річних та 187812 грн. інфляційних втрат за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. з підстав неналежного його виконання.

Як встановлено апеляційним судом, п. 2.1 договору №49 від 12.08.2016р. передбачено, що загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Розділом 4 договору передбачено, що загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором. Умови поставки визначаються сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС).

Як вказує позивач у позовній заяві, на виконання умов договору №49 від 12.08.2016р., за період з лютого по листопад 2017р. ним було поставлено відповідачу товар на суму 141 916 738 грн., що підтверджується приймальними квитанціями, товарними накладними за формою 1-ТН (МС) та видатковими накладними, які додані до позовної заяви.

При цьому, як зазначає позивач, відповідач за поставлений товар розрахувався лише в розмірі 138 603 879 грн. у зв'язку з чим, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором поставки №49 від 12.08.2016р. в розмірі 3 312 859 грн.

Разом з тим, в письмових поясненнях, поданих до суду першої інстанції 11.06.2018р. позивач зазначає, що відповідач за поставлений товар по договору №49 від 12.08.2016р. розрахувався лише в розмірі 126 944 500 грн., у зв'язку з чим, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість в розмірі 15 312 859 грн., з яких: 14 972 234, 05 грн. заборгованість за 2017 рік та 340 621 грн. заборгованість за поставки передніх періодів, зокрема за 2016 рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що із доданих до матеріалів справи товарно-транспортних накладних за формою 1-ТН (МС) та приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини не можна достовірно встановити, яка кількість та вартість товару була поставлена відповідачу позивачем в період з лютого по листопад 2017р. саме за договору №49 від 12.08.2016р., неналежне виконання якого є підставою заявлених позовних вимог, оскільки вказані документи містять лише відомості про загальну кількість та вартість поставленого відповідачу товару за період з лютого та листопад 2017 року, а не чітко по вищевказаному договору.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що в матеріалах справи наявні акт звірки взаєморозрахунків, станом на 30.04.2017р. з якого вбачається, що заборгованість відповідача станом на 01.04.2017р. становила 7 385 797, 06 грн. та акти, станом на 31.05.2017р., станом на 30.06.2017р., станом на 31.07.2017р., станом на 31.08.2017р. та станом на 30.09.2017р. (з останнього акту вбачається, що заборгованість відповідача за договором №3 становила 8552166,40 грн.).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами даного спору існують (існували) правовідносини не лише за договором №49 від 12.08.2016р., а і за договором №3 розмір заборгованості за яким, згідно акту звірки розрахунків становила (становить) 8 552 166, 40 грн.

Отже, беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вказує, що об`єктом дослідження у даній справі є правильність арифметичних підрахунків заявлених до стягнення сум.

Таким чином, з огляду на значний обєм платіжних та розрахункових документів, наданих до матеріалів справи для перевірки, розбіжності сторін у справі з приводу обсягів поставленої та отриманої продукції, визначення ціни останньої, наявність у матеріалах справи суперечливих документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з`ясування дійсної суми заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016 р. станом на 30.03.2018 р., із врахуванням всіх проплат, здійснених відповідачем потребує застосування спеціальних знань, що зумовлює необхідність призначення відповідної судової експертизи, оскільки обставини, які будуть встановлені експертизою можуть вплинути на оцінку доказів у справі, так як судовим експертом буде досліджено правомірність здійснених позивачем нарахувань.

Також судова колегія вказує, що зупинення провадження у справі це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Враховуючи те, що ухвалою суду першої інстанції, яка переглядається, призначено судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, суд першої інстанції, скориставшись наданим йому правом відповідно до положень статті 228 ГПК України, правомірно зупинив провадження у справі до закінчення проведення експертизи.

Згідно ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Враховуючи те, що відповідач просив суд доручити проведення судової експертизи експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, а позивач не надав згоди на проведення експертизи, що судом першої інстанції розцінено як недосягнення згоди між сторонами щодо визначення експерта чи експертної установи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку доручити проведення судової експертизи експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, тобто з урахуванням зони регіонального обслуговування з покладення витрат по оплаті експертизи на відповідача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до підпункту 9 абз. 2 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення експертизи (залучення експерта), які поставлено на вирішення експертизи; якщо питання сформульовано неясно або його редакція не відповідає рекомендаціям, але зміст завдання експертові зрозумілий, то після наведення питання в редакції документа про призначення експертизи (залучення експерта) він може дати відповідні роз'яснення і викласти питання в редакції, що відповідає зазначеним рекомендаціям.

Також апеляційний суд враховує, що Рівненський апеляційний господарський суд у постанові від 02.08.2018р. у даній справі, якою скасовано ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р. про призначення у справі експертизи, погодився з доцільністю призначення економічної експертизи у даній справі.

Однак, оскільки питання поставлені судом у вказаній ухвалі належали до сфери правової оцінки суду та зокрема сторонам не надано можливості обрати експерта або експертну установу для проведення експертизи, що є порушенням норм процесуального права ч. 3, 6 ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд скасував ухвалу суду першої інстанції.

Водночас, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника на затягування судового процесу у зв'язку з призначенням експертизи, оскільки вимогу щодо повноти та всебічності встановлення обставин справи спрямовано саме на дотримання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд), а не навпаки.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006р., яке відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, тому відсутні підстави для її скасування за наведених у апеляційній скарзі мотивів.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (правонаступником якого у справі є товариство з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс") на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018 р. у справі № 924/233/18 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Справу № 924/233/18 повернути до суду першої інстанції для надіслання до судово-експертної установи.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018року

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.