ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

15 листопада 2018 року м. ТернопільСправа № 921/655/17-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Шміло І.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РУНА-ІНКАМ, АДРЕСА_1, 46023

до відповідача ОСОБА_1 комітету ОСОБА_2 міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обласна громадська організація Підприємці Галичини, вул. Галицька, 37, м. Тернопіль, 46020

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017

за участі представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: : уповноважений ОСОБА_3, довіреність № 244/01 від 07.02.17

третьої особи: не з'явився

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) Акорд. Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 року до 20.10.2020 року. Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LH 3117VC07012670D6.

Встановив:

15.11.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю РУНА-ІНКАМ звернулося до господарського суду з позовом до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що оспорюваним рішенням №474 від 05.07.2017 виконавчий комітет ТМР надав дозвіл ОСОБА_2 обласній громадській організації Підприємці Галичини встановити памятний знак ОСОБА_4 на стику вулиці 15 Квітня - бульвару ОСОБА_4 за рахунок коштів підприємців міста; вирішено провести благоустрій території біля майбутнього памятного знаку (памятника) з доріжками та фонтаном за рахунок коштів підприємців міста Тернополя. Заявник стверджує, що виконання даного рішення призведе до неможливості реалізації його права оренди в майбутньому на земельну ділянку в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 2е для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0938 га, кадастровий номер :05:008:0049, на розробку проекту землеустрою щодо якої йому надано дозвіл згідно з рішенням ОСОБА_2 міської ради за №7/11/131 від 19.08.2016, оскільки роботи по встановленню такого памятного знаку здійснюватимуться на території, яка частково охоплює дану земельну ділянку.

Ухвалою суду від 17.11.2017р. порушено провадження у справі та залучено до участі у справі № 921/655/17-г/4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 обласну громадську організацію Підприємці Галичини.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області, у зв'язку з набранням чинності 15.12.2017 Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", вирішено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого провадження, у відповідності до Глави 3 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України (в редакції що діє з 15.12.2017 року).

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду з заявою б/н від 14.11.2017 (вх.номер 20342 від 15.11.2017) про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 обласній громадській організації Підприємці Галичини та іншим особам проводити роботи по встановленню памятного знаку (памятника) ОСОБА_4, по проведенню благоустрою території біля майбутнього памятного знаку (памятника) з доріжками, фонтаном, а також вчиняти інші дії на земельній ділянці в м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, 2е, площею 0,0938 га, кадастровий номер :05:008:0049 до набрання рішенням законної сили, яка судом задоволена з підстав, зазначених у відповідній ухвалі від 17.11.2017.

В подальшому вказана ухвала про забезпечення позову (від 17.11.2017) відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обласною громадською організацією Підприємці Галичини, оскаржувалась в апеляційному та касаційному порядках, на час здійснення яких провадження у справі зупинялось, про що судом винесено відповідні ухвали про зупинення провадження у справі від 11.01.2018, від 30.03.2018 та від 26.07.2018.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 апеляційні скарги ОСОБА_1 комітету ОСОБА_2 міської ради, м.Тернопіль, вх.№ 01-05/57/18 від 03.01.2018р. та ОСОБА_2 обласної громадської організації Підприємці Галичини, вх.№ 01-05/58 від 03.01.2018р. задоволено та скасовано ухвалу господарського суду Тернопільської області від 17.11.2017р. у справі № 921/655/17-г/4. Водночас за результатами касаційного перегляду зазначеної постанови від 06.02.2018 ухвалою Верховного Суду від 04.05.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю РУНА-ІНКАМ на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 повернуто скаржнику, а ухвалою Верховного Суду від 18.09.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Руна-Інкам" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року у справі № 921/655/17-г/4, справу згідно супровідного листа №24-12/1158 від 19.09.2018 скеровано на адресу місцевого господарського суду для подальшого її розгляду.

З огляду на викладене, а також враховуючи факт повернення матеріалів справи, у зв'язку із усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, судом винесено ухвалу від 22.10.2018 про поновлення провадження у справі, підготовче судове засідання по справі № 921/655/17-г/4 призначено на 15 листопада 2018 на 14:30 год.

Під час розгляду даної справи учасниками судового процесу подано:

- 03.01.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3101 від 03.01.2018), у якому серед іншого зазначає, що спір щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017 не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки не є спором про право. Також звертає увагу, що позовні вимоги не є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому немає підстав для їх задоволення;

- 20.02.2018 позивачем подана відповідь на відзив (вх. № 6037 від 20.02.2018), згідно якої позовні вимоги підтримує повністю із підстав, зазначених у позові. Щодо твердження відповідача про те, що позивачем при зверненні із даною позовною заявою невірно визначена предметна юрисдикція спірних правовідносин заперечує, оскільки вважає, що вимоги про визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування, що суперечить законодавству, порушують законні інтереси субєкта господарювання, в тому числі право власності чи інші речові права та інтереси на майно (у тому числі і земельну ділянку) підлягають розгляду саме в порядку господарського судочинства;

- 27.03.2018 позивачем подано заяву про зміну предмета позову бн від 19.07.2018 (вх. номер 8358 від 27.03.2018), у якій останнім заявлено додаткову позовну вимогу про зобовязання ОСОБА_2 громадської організації Підприємці Галичини привести земельну ділянку а м. Тернопіль, по вул. 15 Квітня, 2е, площею 0,0938 га, кадастровий номер :05:008:0049 до попереднього стану шляхом знесення фундаменту памятника, відновлення газону та вчинення інших дій необхідних для приведення земельної ділянки до стану, в якому вона існувала до прийняття рішення ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017. Також у вказаній заяві позивач просить суд залучити до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 обласну громадську організацію Підприємці Галичини;

- 27.03.2018 відповідачем подано заперечення проти відповіді на відзив ТОВ «Руна-Інкам» від 19.02.2018 у справі №921/655/17-г/4, у якому повторно вказує на те, що відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України даний спір не підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства, а також спростовує твердження відповідача як такі, що не стосуються предмета спору та обставин, що мають значення для його вирішення;

- 06.07.2018 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів згідно переліку на підтвердження заявлених ним позовних вимог;

- 20.07.2018 позивачем через канцелярію суду подано заперечення проти заяви ТОВ Руна-Інкам від 26.03.2018 про зміну предмета позову та залучення до участі у справі №921/655/17-г/4 в якості відповідача ОСОБА_2 обласної громадської організації Підприємці Галичини від 19.07.2018 (вх. номер 14162 від 20.07.2018) .

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2018, представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте 14.11.2018 через канцелярію суду ним було подано клопотання б/н від 14.11.2018 (вх. номер 20889 від 14.11.2018), у якому просить відкласти розгляд даної справи у звязку із його участю в судовому засіданні Тернопільського міськрайонного суду.

Розглянувши вказане клопотання, суд відхилив його з огляду на таке:

- за процесуальними нормами, що містяться у ч.2 ст.202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку з визначених підстав, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

- відмовляючи у задоволенні поданого клопотання, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах;

- крім того, доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин представником позивача не подано.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поштове відправлення, яким на адресу ОСОБА_2 обласну громадську організацію Підприємці Галичини, вказану у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (вул. Галицька, 37, м. Тернопіль, 46020), станом на день розгляду справи суду не повернуто.

Заслухавши пояснення представника відповідача, матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, господарський суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 19.08.2016 року №7/11/131 надано дозвіл ТОВ "РУНА-ІНКАМ" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,1174 га в оренду терміном на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово- побутові приміщення за адресою вул. 15 Квітня, 2е.

На виконання вказаного рішення 26.09.2016 на замовлення ТОВ "РУНА-ІНКАМ" ПП "ОСОБА_2 край" виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово - побутові приміщення за адресою вул. 15 Квітня, 2е, погоджений Управлінням містобудування, архітектури та кадастру виконавчого комітету міської ради та відділом Держгеокадастру у м. Тернополі Тернопільської області, що підтверджується відповідними висновками.

В подальшому вказану земельну ділянку площею 0,0938 га, яка встановлена у розрахунку потреби площі земельної ділянки від 30.08.2016 року, відділом Держгеокадастру у м. Тернополі Тернопільської області зареєстровано та присвоєно їй кадастровий номер :05:008:0049, що підтверджується позивачем витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 11.11.2016 року.

У відповідь на звернення ТОВ"РУНА-ІНКАМ" про затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Листом виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 24.10.2016 року №2933/08 позивача повідомлено, що підготовлено проект рішення міської ради "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0938 га за адресою вул. 15 Квітня, 2е, ТОВ "РУНА-ІНКАМ" на відповідні погодження та розгляд сесії міської ради у встановленому законодавством порядку.

Водночас рішенням № 474 від 05.07.2017 виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради надано дозвіл ОСОБА_2 обласній громадській організації Підприємці Галичини встановити памятний знак ОСОБА_4 на стику вулиці 15 Квітня - бульвару ОСОБА_4 за рахунок коштів підприємців міста; вирішено провести благоустрій території біля майбутнього памятного знаку (памятника) з доріжками та фонтаном за рахунок коштів підприємців міста Тернополя.

Позивач вважає, що виконання даного рішення призведе до неможливості реалізації його права оренди в майбутньому на земельну ділянку в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 2е для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0938 га, кадастровий номер :05:008:0049, на розробку проекту землеустрою на яку йому надано дозвіл згідно з рішенням ОСОБА_2 міської ради за №7/11/131 від 19.08.2016, оскільки роботи по встановленню такого памятного знаку здійснюватимуться на території, яка частково охоплює дану земельну ділянку. І оскільки ТОВ "РУНА-ІНКАМ" вчинило всі необхідні дії для належного оформлення права оренди земельної ділянки в м. Тернопіль вул. 15 Квітня, 2е, площею 0,0938 га, кадастровий номер :05:008:0049, у звязку із чим у позивача виникло правомірне очікування (сподівання) на укладення договору оренди, а тому відповідач прийняттям оскаржуваного рішення знехтував правомірними очікуваннями позивача на реалізацію ним права оренди на земельну ділянку, що зумовило звернення до господарського суду із позовом про його (рішення) скасування.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності, в свою чергу пунктом 6 частини першої статті 12 ГПК України (в редакції, чинній на час звернення з позовом) визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Такі ж правові норми містяться у статтях 4, 20 Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній на час розгляду спору, якими визначено, що господарські суди розглядають справи, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності.

Згідно із ч. 2 статтею 2 КАС України в редакції, чинній на час подання позову, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Аналогічна норма містить в підпункті 1 частини першої статті 19 КАС України в редакції чинній на час розгляду даної справи судом.

За пунктом 1 частини другої статті 17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАСУ).

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб'єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив, що:

- положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324, главою 27 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності та територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Статтею 12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території селищ належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Матеріали справи свідчать, що приймаючи оскаржуване рішення, виконавчий комітет ТМР керувався нормами статті 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування», статті 4 ЗУ «Про архітектурну діяльність» і спільним наказом Держбуду України та Міністерства Культури України від 30.11.2004 за №231/806, яким затверджено Порядок спорудження памятників та монументів .

Так відповідно до ч. 1 п. а, підп.1 статті 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах) (власні (самоврядні) повноваження).

Тоді як Порядком спорудження памятників та монументів, що є обов'язковим для виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями при вирішенні питань організації, фінансування, проектування, виготовлення та встановлення пам'ятників (монументів), визначено вимоги щодо підготовки та внесення пропозицій стосовно спорудження (створення) пам'ятників (монументів) державного і місцевого значення, їх проектування, виготовлення та встановлення.

Підпунктом 2.1. пункту 2 названого Порядку визначено, що рішення про спорудження (створення) пам'ятників (монументів) місцевого значення приймаються місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі клопотання про спорудження (створення) пам'ятників (монументів) місцевого значення порушених перед місцевими органами виконавчої влади підприємствами, установами, організаціями та об'єднаннями громадян.

Проаналізувавши названі норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено, що оскаржуване позивачем рішення №474 від 05.07.2017 «Про встановлення памятного знаку ОСОБА_4 за адресою вул. 15 Квітня - бульвар С.Петлюри», прийняте виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради під час здійснення ним владних управлінських функцій та у відповідності до наданих йому Законом повноважень.

Крім того, звертаючись до господарського суду із позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017 «Про встановлення памятного знаку ОСОБА_4 за адресою вул. 15 Квітня - бульвар С.Петлюри», стверджував про порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів, як можливого орендаря земельної ділянки площею до 0,1174 га за адресою вул. 15 Квітня, 2е, посилаючись при цьому на те, що роботи по встановленню такого памятного знаку здійснюватимуться на території, яка частково охоплює земельну ділянку, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо якої надано позивачу.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За правилами частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК України).

Отже, для передачі земельної ділянки в користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; за наслідками розгляду цього питання відповідний орган дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Однак отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків сторін в орендних правовідносинах.

Зібрані у справі докази свідчать, станом на час вирішення спору у суді земельна ділянка за кадастровим номером :05:008:0049 ТОВ "РУНА-ІНКАМ" в оренду не передана, а само по собі оскаржуване рішення не є підставою для передачі частини вказаної земельної ділянки в користування третій особі - ОСОБА_2 обласній громадській організації Підприємці Галичини чи іншим субєктам господарювання.

Таким чином, судом не встановлено факту виникнення (зміни чи припинення) будь-яких цивільних прав чи обов'язків позивача за наслідками прийняття оскаржуваного рішення, а тому слід вважати його твердження про порушення оскаржуваним рішенням прав та охоронюваних законом інтересів передчасним.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем рішення №474 від 05.07.2017 «Про встановлення памятного знаку ОСОБА_4 за адресою вул. 15 Квітня - бульвар С.Петлюри», приймалось виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради під час здійснення ним владних управлінських функцій відповідно до повноважень, визначених нормами чинного законодавства, а також встановив відсутність у спірних правовідносинах сторін спору про право, тому спір у цій справі підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладений у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 24 квітня 2018 року № 401/2400/16-ц (провадження № 14-120цс18) та постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 19.06.2018 справа № 922/864/17 (провадження № 12-61гс18).

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону).

Правовий висновок у вказаних вище постановах здійснено ОСОБА_5 палатою Верховного суду у порядку визначеному ч.5 ст. 302 ГПК України та забезпечує формування єдиної правозастосовної практики.

Як унормовано ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищезазначене, зважаючи на встановлену судом відсутність між сторонами господарських відносин та спору про право, що виникає з таких відносин, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Приписами ч.2 ст.123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору у зв'язку з закриттям провадження у даній справі, в силу приписів п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", буде вирішено судом після подання відповідного клопотання позивача.

Крім того суд розяснює, що заява про зміну предмета позову бн від 19.07.2018 (вх. номер 8358 від 27.03.2018) та залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 обласної громадської організації Підприємці Галичини, як і подані відповідачем з цього приводу заперечення, не розглядались, оскільки за результатами проведених підготовчих засідань суд дійшов висновку про те, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 185, п. 1 ч. 1 ст. 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РУНА-ІНКАМ (АДРЕСА_1, 46023) до відповідача - ОСОБА_1 комітету ОСОБА_2 міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обласної громадської організації Підприємці Галичини (вул. Галицька, 37, м. Тернопіль, 46020) про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №474 від 05.07.2017 - закрити.

2. Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена згідно зі ст.256 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали

3. Повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Ухвалу підписано 21.11.2018 року.

Суддя Н.М. Бурда