ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018

Справа № 910/10968/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" (49051, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Дніпросталевська, будинок 1; ідентифікаційний код 39102164)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Агромет" (03049, м. Київ, вул. Тополева, будинок 4, офіс 19; ідентифікаційний код 40996936)

про стягнення 15 000, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Агромет" про стягнення 15000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач в порушення обумовлених зобов’язань не здійснив поставку товару.

В той час на вимогу позивача повернути суму попередньої оплати в розмірі 42977,09 грн., відповідачем було частково повернену суму попередньої оплати, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість 15000,00 грн. У зв’язку з чим виникла необхідність звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" залишено без руху, позивачу встановлено п’ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду належних доказів (касовий чек, поштова квитанція з описом вкладення тощо) надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

13.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" заява про усунення недоліків, до якої було додано докази направлення (опис вкладення в цінний лист) відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 відкрито провадження у справі № 910/10968/18, постановлено здійснювати розгляд справи з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відзиву у встановлений судом строк відповідачем до суду не подано.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/10968/18 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03049, м. Київ, вул. Тополева, будинок 4, офіс 19), що підтверджується довідкою відділення поштового зв’язку про повернення поштового відправлення відправнику у зв’язку з закінченням встановленого строку зберігання.

З огляду на те, що ухвала суду від 17.09.2018 була направлена на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а будь-якої іншої адреси відповідачем суду не повідомлено, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд судом справи №910/10968/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем долучено до позовної заяви копію рахунку № 4028 від 30.01.2018, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "ВП "Агромет" (постачальник), в якому позивач вказаний як покупець товару (кутник 50х50х5 у кількості 528 метрів) на суму 42977,09 грн.

У вказаному рахунку зазначено, що він дійсний протягом 1-го банківського дня.

Судом встановлено, що 30.01.2018 позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 42977,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №663 від 30.01.2018 на суму 42977,09 грн. (призначення платежу – оплата матеріалів згідно з рахунком №4028 від 30.01.2018).

За змістом ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 643 Цивільного кодексу України, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Дослідивши обставини щодо правової природи правовідносин, що виникли між сторонами з приводу виставлення відповідачем рахунку №4028 від 30.01.2018 на суму 42977,09 грн. позивачеві та його оплати останнім, суд дійшов висновку про укладення між сторонами у спрощений спосіб (шляхом сплати відповідної суми грошей) договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У позовній заяві позивач вказав на те, що відповідач не поставив позивачу товар, вказаний у рахунку №4028 від 30.01.2018 на суму 42977,09 грн. (кутник 50х50х5 у кількості 528 метрів).

Вказані обставини відповідачем спростовано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, суд зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору поставки не встановлено строку виконання відповідачем зобов’язання з поставки товару, тоді як вимагати повернення попередньої оплати покупець має право у випадку невиконання продавцем зобов’язання з поставки товару у встановлений строк (відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Водночас, судом встановлено, що листом вих. №19 від 02.02.2018 позивач звернувся до відповідача та просив повернути грошові кошти у сумі 42977,09 грн. (копія листа долучена позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 28.02.2018 відповідач повернув позивачу грошові кошти у сумі 12977,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №470 від 28.02.2018 (призначення платежу – повернення коштів згідно з листа № 19 від 02.02.2018) та23.03.2018 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №526 від 23.03.2018 (призначення платежу – повернення коштів згідно з листа № 19 від 02.02.2018).

Таким чином, відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти у загальному розмірі 27977,09 грн.

Суд зазначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Суд зазначає, що здійснення відповідачем часткових повернень суми попередньої оплати, сплаченої позивачем, по суті, свідчить про прийняття відповідачем пропозиції позивача про розірвання договору поставки (така пропозиція була висловлена позивачем у листі вих. №19 від 02.02.2018 про повернення попередньої оплати) та про припинення обов’язку відповідача поставити позивачу погоджений товар.

Натомість, у відповідача виник обов’язок повернути позивачу отриману від останнього суму попередньої оплати.

Доказів повернення позивачу грошових коштів у сумі 15000,00 грн. (42977,09 грн. – 27977,09 грн.) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Враховуючи встановлені судом обставини щодо здійснення позивачем як покупцем попередньої оплати у сумі 42977,09 грн., невиконання відповідачем обов’язку з постави товару, пред’явлення позивачем до відповідача вимоги про повернення попередньої оплати та часткове повернення відповідачем попередньої оплати у сумі 27977,09 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Агромет" про стягнення 15000,00 грн. (неповернутої частини попередньої оплати) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв’язку з задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Агромет" (03049, м. Київ, вул. Тополева, будинок 4, офіс 19; ідентифікаційний код 40996936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехкомплект" (49051, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Дніпросталевська, будинок 1; ідентифікаційний код 39102164) грошові кошти у сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.11.2018

Суддя                                          Д.О. Баранов