СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа № 917/579/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Лакіза В.В. , суддя Плахов О.В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія" (вх.№163П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 у справі №917/579/18 (суддя Ціленко В.А., повний текст складено 20.07.2018),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія", м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мейкор", м. Полтава,

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мейкор" 348200,00 грн, як таких, що набуті без достатніх правових підстав.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 у справі №917/579/18, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.07.2018, у позові відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної компанії "Арія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мейкор" витрати у сумі 10500 грн, що складають послуги адвоката.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, господарський суд Полтавської області урахувавши, що адвокатські витрати підтверджені належними доказами, задовольнив клопотання відповідача про відшкодування йому за рахунок позивача судові витрати у сумі 10500,00 грн (з урахуванням ухвали суду від 24.07.2018 про виправлення описки), що складають послуги адвоката.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 у справі №917/579/18 у частині задоволення вимог про стягнення витрат, що складають послуги адвоката, та прийняти нове рішення у цій частині, яким відмовити відповідачу у стягненні з позивача зазначених витрат у сумі 10500,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що відповідачем не доведено та не підтверджено документально їх отримання. Позивач не погоджується з сумою стягнених на користь відповідача послуг адвоката, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, які підтверджують такі витрати. Крім того, позивач зазначає, що в акті про приймання-передачу наданих послуг від 24.06.2018, не зазначено, у чому саме полягало надання попередньої консультації та її зміст, як і відсутня конкретизація, стосовно якої судової справи, не зазначено також ні номера, ні сторін, ні предмету спору та ціни позову, що не дає можливості, на думку позивача, увязати справу №917/579/18 з пунктом 1 акту про прийняття-передачу наданих послуг від 24.06.2018. Апелянт вважає, що належних доказів на підтвердження надання попередньої консультації, що стосується судової справи, відповідач суду першої інстанції не надав. Детального опису наданих адвокатом послуг на виконання робіт також не надано. У пункті 2 вказаного акту не зазначено, які саме нормативно-правові акти були опрацьовані та які судові справи, їх номери та/або інші джерела судової практики були вивчені адвокатом. Крім того, позивач вважає, що у пункті 3 акту не зазначено, які саме фактичні дії здійснювались адвокатом з метою отримання доказів у справі. Факт надання правової допомоги по пункту 4 акту також не підтверджується належними доказами, розмір витрат у сумі 10500,00 грн апелянт вважає завищеним та не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 (головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 у справі №917/579/18, призначено справу до розгляду на 02.10.2018 о 09:30 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018, у зв'язку з припиненням повноважень судді Терещенко О.І та судді Слободіна М.М., для розгляду справи №917/579/18 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А., суддя Сіверін В.І.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 розгляд справи відкладено на 18.10.2018 об 11:30 год.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №917/579/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Пуль О.А., судді Лакізи В.В., судді Плахова О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 прийнято справу №917/579/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія" на рішення господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 до провадження Східного апеляційного господарського суду. Повідомлено учасників справи про призначення справи №917/579/18 до розгляду на 20.11.2018 о 10:00 год.

У судове засідання представники учасників справи не зявились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Позивач не погоджується з рішенням господарського суду Полтавської області у частині стягнення з позивача судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвоката у господарському суді.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 1 частини 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 3, 4 вказаної статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частинами 5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 1, пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов'язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Рішенням господарського суду у позові відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційної компанії "Арія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мейкор" витрати у сумі 10500,00 грн, що складають адвокатські послуги.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано копії: договору №20/18 про надання правничої допомоги від 21.05.2018 (а.с.63), акту приймання-передачі наданих послуг від 24.06.2018 на суму 10500,00 грн (а.с.64), квитанції №20/18 від 25.06.2018 на суму 10500,00 грн (а.с.65), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1817 на ім'я ОСОБА_1 та ордер ПТ №030580 на надання правової допомоги ТОВ «Мейкор» на підставі договору про надання правової допомоги №20/18 від 21.05.2018 у господарському суді Полтавської області від 13.06.2016 (а.с.67).

Отже, відповідачем документально підтверджено, що ним було сплачено 10500,00 грн на виконання договору про надання правової допомоги від 21.05.2018 у суді першої інстанції. Тобто, цей гонорар був "фактичним".

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004).

У рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04, п.269), згідно з яким при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять ТОВ ВКК «Арія» звернення до суду першої інстанції із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу у порядку, передбаченому частинами 5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на неспівмірність витрат на правничу допомогу з огляду на те, що середня заробітна плата по Україні за місяць, яка з початку 2018 року становить 7377,00 грн (за даними Держстату України).

Колегія суддів, вирішуючи питання про співмірність заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, ураховуючи приписи статті 15 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено критерії пропорційності та розумності, вважає справедливим призначення відповідачеві компенсації витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10500,00 грн, з огляду на ціну позову у сумі 348200,83 грн, та з урахуванням того, що середня заробітна плата у сфері юриспруденції становить 9583,00 грн (за даними сайта (work.ua), вважає доводи апелянта про неспівмірність витрат на правничу допомогу необґрунтованими.

Апелянт також вважає, що договір про надання правничої допомоги та акт про приймання-передачу наданих послуг не містить конкретної деталізації та вказівки на номер справи.

Колегія суддів зазначає, що умови договору про надання правничої допомоги узгоджені сторонами договору, який є чинним, та зазначені відомості в акті, не суперечать вимогам чинного законодавства та є достатніми для зясування питання надання адвокатських послуг, а отже, не потребують зазначення кожної дії адвоката щодо надання послуг із захисту та представництва законних прав та інтересів відповідача у суді.

Як свідчать матеріали спарви, справа розглядалась у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (відкрито провадження ухвалою суду від 23.05.2018, тобто протягом двох місяців). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 здійснювалася підготовка і подання відзиву на позовну заяву та копії документів на підтвердження заперечень відповідача у справі, у судовому засіданні 17.07.2018 представник відповідача була присутня та надавала пояснення у справі.

Оцінивши витрати з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ТОВ «Мейкор» про стягнення з ТОВ ВКК «Арія» 10500,00 грн компенсації вартості витрат на правничу допомогу, понесену у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідає нормам процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його зміни або скасування судова колегія не убачає.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд;

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна компанія "Арія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.07.2018 у справі №917/579/18 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2018.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов