РІШЕННЯ

12 листопада 2018 року м. ТернопільСправа № 921/319/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання Онуфрієнко М.П.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", вул. Гоголя 137, оф. 15, м. Черкаси, 18002

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", юридична адреса: вул. Промислова, буд. 5Б, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728; поштова адреса: вул. Микулинецька, буд. 76, смт. В. Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, 47724

про стягнення 773 690 грн 53 коп.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 уповноваженої, довіреність б/н від 03.01.2018

Відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв'язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференції "TrueConf".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання, з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", надалі - відповідач, про стягнення 773 690 грн 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання природного газу № С/118-16 від 07.06.2016, у зв'язку із споживанням протягом липня-серпня 2016 року та березня-грудня 2017 року природного газу за понадлімітною кількістю в обсязі 219,321 тис. м куб., внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір на постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016, Додаткові угоди до №19/07 від 19.07.2016, №22/02 від 22.02.2017, №23/03 від 23.03.2017, №20/09 від 20.09.2017 та №28/11 від 28.11.2017 до Договору постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016, акти приймання-передачі природного газу №РН-0000799 від 31.07.2016, №РН-0000952 від 31.08.2016, № РН-000728 від 31.03.2017, №РН-000860 від 30.04.2017, №РН-001040 від 31.05.2017, №РН-001243 від 30.06.2017, №РН-001351 від 31.07.2017, №РН-001528 від 31.08.2017, №РН-001688 від 30.09.2017, №РН-001938 від 31.10.2017, №РН-002152 від 30.11.2017 та №РН-002769 від 31.12.2017; Акт-претензію №01/11-053 від 15.05.2018, лист-відповідь №82 від 31.05.2018, лист №36/03 від 26.03.2018, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/319/18; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10:30 год. 05.09.2018, яке в подальшому ухвалами суду від 05.09.2017, від 24.09.2018 та від 10.10.2018 було відкладено на 15:00 год. 24.09.2018, на 10:30 год. 10.10.2018 та, відповідно, на 14:00 год. 24.10.2018.

В порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, про що судом винесено відповідну ухвалу від 10.10.2018.

Ухвалою суду від 24.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/319/18 до судового розгляду по суті на 15:00 год. 12.11.2018. В судовому засіданні 12.11.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, суд заслухав вступне слово позивача по суті позовних вимог, з'ясував обставин справи та дослідив надані сторонами докази.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 12.11.2018 не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення 26.10.2018 поштового відправлення ухвали суду від 24.10.2018. Поряд із цим, 24.09.2018 та 10.10.2018 від відповідача на адресу суду надійшли відзив на позовну заяву б/н від 24.09.2018 (вх. № 17624) та заперечення на відповідь на відзив позивача б/н від 10.10.2018 (вх. №18640), згідно яких останній просив позовні вимоги позивача відхилити як безпідставні та документально не обґрунтовані, справу до слухання не призначати. Зокрема, відповідач звертає увагу суду на те, що п. 8.1 Договору передбачено досудове врегулювання спорів у випадку виникнення спірних питань у звязку із виконанням правочину. Проте сторони за стіл переговорів не сідали. Ставить під сумнів підписи особи, яка підписала Додаткові угоди до Договору на постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016, зі сторони Споживача. Стверджує, що Додаткові угоди №20/09 від 20.09.2017 та №28/11 від 28.11.2017 вчинені не директором ОСОБА_3, а невстановленою особою. Вказує, що в актах приймання-передачі природного газу зі сторони Споживача не вказана особа, яка їх підписувала, її посада та ініціали. Звертає увагу на те, що Договір постачання природного газу № С/118-16 від 07.06.2016 зі сторони Споживача укладено ОСОБА_3, як директором ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", а споживання газу нібито здійснює "ПрАТ", без будь-яких обумовлень чи застережень. Прийом-передача газу згідно наданих позивачем актів складено не за місцем споживання, а за місцем постачання, без вказування лічильного обладнання та результатів його огляду сторонами. Будь-яких облікових документів згідно Закону України "Про бухгалтерський облік", зокрема актів звірки відомостей щодо поставки та огляду лічильника за місцем знаходження Споживача, не надано. Вважає, що позивачем не надано документів щодо дійсної, фактичної поставки газу відповідачу. Посилання на проведену оплату, на думку представника відповідача, не є доказом отримання газу за місцем знаходження відповідача.

Присутній у судовому засіданні 12.11.2018 повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив за вих. №083/10-18 від 08.10.2018 (вх. №18870 від 16.10.2018) та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, зазначив, що позивач надав суду претензію, докази її надіслання на адресу відповідача та відповідь останнього. Додаткові угоди та ОСОБА_2 приймання-передачі газу, які надані суду, наявні у позивача в оригіналах. Вказані документи складені у м. Черкаси за адресою позивача, направлялись на підпис відповідачу; після їх підписання та скріплення печаткою, надходили на адресу позивача. Підставою для позивача вважати, що вказані документи визнані відповідачем є банківські виписки, з яких вбачається, що відповідач оплачував природний газ в обсягах та за ціною, зазначених у Додаткових угодах та актах приймання-передачі газу.

Стверджує, що оскільки позивач не отримував від відповідача пропозицій призупинити або розірвати дію договору після 31.12.2016, договір в силу положень п. 9.5 був автоматично пролонгованим. В подальших відносинах та при оплаті за постачання природного газу у платіжних документах відповідач посилався на Договір №С/118-16 від 07.06.2016.

Стосовно укладення Договору із ПАТ та подальшого споживання газу по договору як ПрАТ, повідомив, що вказаний вище правочин дійсно було укладено з ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", споживання природного газу в липні, серпні та вересні 2016 року та укладення Додаткових угод відбувалось у період коли відповідач мав статус Публічного акціонерного товариства. 22.02.2017 та 23.02.2017 на електронну адресу позивача надійшли скан-копії протоколу №1 від 20.12.2016 про зміну типу товариства з публічного на приватне, виписки з ЄДРЮОФОП по ПрАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" та Статуту. З вказаних документів вбачалось, що ПрАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", керівником та підписантом товариства є ОСОБА_3 Також, зазначено, що підписантом може бути ОСОБА_4

Поряд із цим, звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 9.6 Договору сторони зобовязались повідомляти одна одну про зміну власного найменування, організаційно-правової форми. При цьому, повідомлення повинно здійснюватись в письмовій формі шляхом направлення іншій стороні засвідченого документу, що підтверджує наявність відповідних змін та повинно бути направлено не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати прийняття відповідного рішення чи винесення відповідного судового рішення. В разі неповідомлення, або несвоєчасного повідомлення про такі обставини, така Сторона несе повну відповідальність за несприятливі наслідки (невірно перераховані кошти, направлені документи та ін.) у звязку із порушенням умов цього пункту. Також, просить суд врахувати, що умовами укладеного правочину (п. 9.7) передбачений обовязок сторони повідомити протягом двох днів іншу сторону про зміну адреси місцезнаходження, юридичної адреси, банківських реквізитів тощо.

Окрім того, зазначає, що позивач готував та надавав Споживачу акти приймання-передачі природного газу на підставі реєстру, підписаного ПАТ "Тернопільміськгаз", як оператора ГРМ для Споживача протягом періоду поставки у 2016 році та на підставі скан-копій ОСОБА_2 про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, направлених Відповідачем на електронну адресу позивача.

Вважає, що оплата Споживачем природного газу в сумі та за ціною, встановленою в актах приймання-передачі природного газу свідчить про визнання останнім їх дійсності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

07 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", надалі Постачальник/позивач, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" (23.12.2016 - зміна найменування на Приватне акціонерне товариство "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", сформований судом витяг в матеріалах справи), надалі Споживач/відповідач, з іншої сторони, укладено Договір на постачання природного газу №С/118-16 (надалі - Договір), згідно умов якого Постачальник обовязується поставити Споживачу природний газ (надалі - газ) в 2016 р., а Споживач зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору Постачальник поставляє Споживачу газ в обємах, вказаних в розподільній таблиці планового споживання газу, а саме у 2016 році: липень - 25 000 тис. м куб., серпень 25 000 тис. м куб, вересень 25 тис. м куб., жовтень 23 000 тис. м куб., листопад 18 000 тис. м куб., грудень 5 000 тис. м куб.

У випадку зміни планового споживання газу коригування приймаються на підставі письмових заявок Споживача за 5 (пять) днів до початку місяця поставки. Збільшення/зменшення планового обсягу газу у поточному місяці здійснюється на підставі письмової заявки Споживача до 20-го числа місяця поставки. У випадку відмови від виділення планового обсягу газу, або припинення договірних відносин, Споживачу необхідно погасити заборгованість та попередити письмово Постачальника за 20 (двадцять) днів. Корегування обсягів рекомендовано проводити при відхиленні від замовлених більше ніж на 10% місячного планового обсягу. Фактичний обсяг поставки газу за даним Договором визначається на підставі актів прийому-передачі природного газу, які підписуються уповноваженими представниками обох Сторін по закінченню місяця поставки, але не пізніше 5 (пятого) числа місяця наступного за звітним (п. п. 2.2-2.3 Договору).

П. п. 3.1-3.3 Договору сторони погодили ціну газу 5 800 грн за 1 000,0 кубічних метрів, в т. ч. ПДВ, та домовились, що ціна на газ, що вказана в даному Договорі, змінюється нормативними актами уповноважених державних органів, власниками ресурсу і є обовязковою для сторін за даним Договором з моменту введення її в дію. Зміна ціни вводиться в дію пропорційно до змін уповноважених органів, з моменту та на період в якому проводяться зміни, погоджується обома Сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору. Якщо одна із сторін відмовилась підписати додаткову угоду про зміну ціни, замовлення на поточний місяць анулюється. Постачальник повертає Споживачу перераховані кошти.

В межах даного правочину між сторонами у справі укладено:

- Додаткову угоду №19/07 від 19.07.2016 про зміну ціни природного газу на 6 350,00 грн за 1 тис. куб. м, в т. ч. ПДВ;

- Додаткову угоду №22/02 від 22.02.2017 про зміну ціни природного газу на 8 400,00 грн за 1 тис. куб. м, в т. ч. ПДВ;

- Додаткову угоду №23/03 від 23.03.2017 про зміну ціни природного газу на 6 950,00 грн за 1 тис. куб. м, в т. ч. ПДВ;

- Додаткову угоду №20/09 від 20.09.2017 про зміну ціни природного газу на 8 700,00 грн за 1 тис. куб. м, в т. ч. ПДВ;

- Додаткову угоду №28/11 від 28.11.2017 про зміну ціни природного газу на 9 800,00 грн за 1 тис. куб. м з ПДВ.

Р. 4 Договору сторони погодили порядок та умови проведення розрахунків. Зокрема, 30 (тридцять) % вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п. 2.1 цього Договору, відповідно до п. 3.2, Споживач оплачує Постачальнику до 10-го числа місяця, в якому здійснюється поставка; 30 (тридцять) % вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п. 2.1 цього Договору, відповідно до п. 3.2, Споживач оплачує Постачальнику до 20-го числа місяця, в якому здійснюється поставка; 30 (тридцять) % вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п. 2.1 цього Договору, відповідно до п. 3.2, Споживач оплачує Постачальнику до 30-го числа місяця, в якому здійснюється поставка.

Остаточний розрахунок за фактично отриманий обсяг газу у звітному місяці здійснюється до 5-го числа місяця, наступного за місяцем споживання газу. Датою оплати Споживачем природного газу є дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника (п. п. 4.4-4.5 Договору).

Відповідно до пп. 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4 п. 5.1 Постачальник зобовязався: виконувати умови Договору; забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, не менш ніж визначено Договором; складати та погоджувати акт приймання-передачі газу у порядку, визначеному Договором.

Споживач зобовязується: виконувати умови Договору; дотримуватись дисципліни споживання газу; оплачувати Постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених Договором (пп.5.2.1, 5.2.2, 5.2.3 п. 5.2 Договору).

П. 8.5 Договору сторони передбачили, що у разі безпідставної відмови Споживача від підписання акту прийому-передачі природного газу відповідно до п. 2.3, при цьому Споживач не повідомляв відповідно до п. 2.2 та п. 2.7 Договору про зменшення обсягів споживання, газ вважається поставленим незалежно від підписання акту прийому-передачі природного газу Споживачем.

Згідно п. 9.5 Договору останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. У випадку, якщо жодна із Сторін не заявить про свій намір розірвати та/або внести зміни до нього, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на аналогічних умовах з урахуванням всіх додатків до нього на кожен наступний рік.

Зважаючи на те, що Додатковими угодами №22/02 від 22.02.2017, №23/03 від 23.03.2017, №20/09 від 20.09.2017 та №28/11 від 28.11.2017 до Договору постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016 сторони погоджували вартість природного газу на 2017 рік, наявні в матеріалах справи документи (акти приймання-передачі, банківські виписки, лист за №36/03 від 26.03.2018) свідчать про те, що правовідносини сторін у даній справі щодо поставки позивачем та прийняття відповідачем природного газу згідно Договору №С/118-16 від 07.06.2016 тривають, сторонами не надано доказів розірвання останнього та/або внести зміни до нього, суд прийшов до висновку, що вказаний правочин є автоматично пролонгованим, відповідно до п. 9.5 Договору.

П. 9.11 Договору сторони погодили, що у випадках не передбачених Договором, Сторони керуються Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.01р. №1729 "Про забезпечення Споживачів природним газом", "Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України", затвердженими наказом Держкомнафтогазу України від 01 листопада 1994 року №355, "Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання", затвердженими Наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, "Порядком пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1687, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2006 №605 "Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", постановою НКРЕ від 30.06.2011 №1112 "Про затвердження граничних рівнів цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання", Законом України "Про ринок природного газу" та іншими діючими нормативними документами відповідно до чинного законодавства України.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (надалі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ч. ч. 2-3 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" Споживач зобовязаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обовязків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії; що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30.09.2015 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N 1382/27827, надалі - Правила.

П. 12 р. ІІ Правил, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи /Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 р. ІІ Правил споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми, якщо інший режим споживання не передбачено в укладеному договорі постачання природного газу.

Підтверджений обсяг природного газу - це об'єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС (п. 4 гл. 1 р. І Кодексу газорозподільних систем).

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі ± 5 % від підтвердженого обсягу природного газу.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об'єкті споживача.

Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об'єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об'ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже зазначалось вище умовами укладеного Договору сторони погодили плановий обсяг споживання газу: липень - 25 000 тис. м куб., серпень 25 000 тис. м куб, вересень 25 тис. м куб., жовтень 23 000 тис. м куб., листопад 18 000 тис. м куб., грудень 5 000 тис. м куб.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов вказаного правочину та додаткових угод до нього позивачем протягом 2016-2017 років поставлено, а відповідачем прийнято природний газ в загальному обсязі 390,321 тис. куб.м, на загальну суму 2 792 031 грн 91 коп., зокрема:

- 53,483 тис. куб.м на суму 310 201,19 грн у липні місяці 2016 року;

- 48,234 тис. куб.м на суму 306 286,09 грн у серпні місяці 2016 року;

- 7,945 тис. куб.м на суму 66 738 грн у березні місяці 2017 року;

- 25,356 тис. куб.м на суму 176 224,30 грн у квітні місяці 2017 року;

- 31,573 тис. куб.м на суму 219 432,48 грн у травні місяці 2017 року;

- 36,398 тис. куб.м на суму 252 966,24 грн у червні місяці 2017 року;

- 48,746 тис. куб.м на суму 338 784,90 грн у липні місяці 2017 року;

- 30,256 тис. куб.м на суму 210 279,32 грн у серпні місяці 2017 року;

- 36,585 тис. куб.м на суму 270 729,14 грн у вересні місяці 2017 року;

- 32,258 тис. куб.м на суму 280 644,60 грн у жовтні місяці 2017 року;

- 28,660 тис. куб.м на суму 253 641 грн у листопаді місяці 2017 року;

- 10,827 тис. куб.м на суму 106 104,65 грн у грудні місяці 2017 року.

Таким чином, за вказаний вище період, з врахуванням погодженого сторонами планового обсягу споживання газу, відповідачем було спожито 171,000 тис. м куб. природного газу згідно Договору постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016 та 219,321 тис. м куб. природного газу - понадлімітно.

Зважаючи на допущене протягом 2016-2017 років понадлімітне споживання природного газу в загальному обсязі 219,321 тис. м куб., позивачем у відповідності до п. 1 р. VI Правил проведено розрахунок суми компенсації за понадлімітне споживання газу та направлено на адресу відповідача акт-претензію №01/11-053 від 15.05.2018 з проханням на протязі 20 днів з моменту отримання останнього відшкодувати завдані Товариству збитки за спожитий понадлімітно протягом 2016-2017 років природний газ в сумі 773 690,53 грн.

У відповіді за №82 від 31.05.2018 про розгляд Акту-претензії №01/11-053 від 15.05.2018, відповідач зазначив, що оскільки листом від 26.03.2018 №36/03 ТОВ "Енергогазрезерв" повідомило ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхо-будівельних матеріалів" про відсутність заборгованості, заявлені у вказаному вище Акті-претензії вимоги є безпідставними.

Наведене і зумовило позивача звернутись із даним позовом до суду.

Пп. 2 п. 1 р. VI Правил передбачено: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об'єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

V п - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Згідно п. 3 р. VI Правил за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:

1) форма акта-претензії є довільною;

2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред'явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об'єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов'язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 ст. 2 ЦК України передбачено, що юридична особа є учасником цивільних відносин.

У ч. 2 ст. 80 ЦК України зазначено, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто, законодавець не ставить схвалення правочину в обов'язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З матеріалів справи вбачається, що Договір постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016 та Додаткові угоди до нього №19/07 від 19.07.2016, №22/02 від 22.02.2017, №23/03 від 23.03.2017, №20/09 від 20.09.2017 та №28/11 від 28.11.2017 зі сторони Споживача (відповідача у даній справі) укладено директором ОСОБА_3

Згідно сформованих судом спеціальних витягів з ЄДРЮО ФОП та ГФ за №, № та № вбачається, що керівником та підписантом особою, яка обирається (призначається) до органу управління юридичної особи, уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти від імені юридичної особи без довіреності, у томі числі підписувати договори, як станом на дату укладення Договору (07.06.2016), так і станом на дати укладення Додаткових угод до нього (до 07.03.2018) був ОСОБА_3 (згідно статуту).

Факт споживання відповідачем протягом 2016-2017 років природного газу саме у наведених вище обсягах підтверджується, окрім долучених позивачем до позовної заяви актів приймання-передачі природного газу в загальному обсязі 390,321 тис. м куб., і наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу та актів надання послуг з розподілу природного газу, складеними між відповідачем та ПАТ "Тернопільміськгаз", як оператором ГРМ, а також реєстрами розподілу природного газу промисловим споживачам постачальника ТОВ "Енергогазрезерв" газовими мережами ПАТ "Тернопільміськгаз", складеними між позивачем та ПАТ "Тернопільміськгаз".

Також, матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов укладеного Договору та Додаткових угод до нього відповідач протягом липня місяця 2016 року січня місяця 2018 року перерахував на рахунок позивача грошові кошти за природний газ згідно Договору №С/118-16 від 07.06.2016 в загальній сумі 2 742 031,91 грн. При цьому, у період з 12.07.2016 до 02.06.2017 кошти перераховував на рахунок позивача як ПАТ "Тернопільський КШБМ", у період з 02.06.2017 по 12.01.2018 як ПрАТ "Тернопільський КШБМ".

В судовому засіданні 12.11.2018 повноважний представник позивача наголосив, що станом на день розгляду спору в суді відповідачем вартість поставленого природного газу протягом зазначеного вище періоду оплачена в повному обсязі.

Окрім того, слід зазначити, що оплата вартості природного газу, отриманого згідно наведених вище актів приймання-передачі, здійснювалась відповідачем із чітким призначенням платежу, з посиланням на укладений між сторонами Договір №С/118-16 від 07.06.2016. Загальна суму оплат за кожен місяць поставки дорівнює вартості поставки природного газу, вказаній у відповідних актах приймання-передачі природного газу.

Наведене, на думку суду, свідчить про укладення Договору №С/118-16 від 07.06.2016 та Додаткових угод до нього уповноваженою особою Споживача та наступне схвалення правочину юридичною особою (відповідачем у даній справі).

Викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив доводи про необґрунтованість позовних вимог, на думку суду, є безпідставними.

За даних обставин, зважаючи на те, що умовами укладеного Договору відповідачу були встановлені ліміти споживання природного газу, що докази коригування обсягів поставки природного газу в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані, що в силу приписів чинного законодавства саме на споживача природного газу покладено обовязок щодо контролю власного газоспоживання, самостійного і завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу, що останній всупереч положенням чинного законодавства не проконтролював об'єми споживання газу, що призвело до понадлімітного його споживання, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про відшкодування збитків (компенсації) за перевищення обєму (обсягу) природного газу є правомірною.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок суми компенсації за понадлімітне споживання газу відповідачем протягом 2016-2017 років, суд встановив, що останній здійснено з врахуванням обємів (обсягів) природного газу, який фактично поставлений Постачальником Споживачу протягом 2016-2017 років згідно Договору постачання природного газу №С/118-16 від 07.06.2016, підтверджених обсягів природного газу за вказані вище розрахункові періоди, встановленої умовами Договору та Додаткових угод до нього ціни природного газу та визначеного приписами чинного законодавства коефіцієнту.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" 773 690 грн 53 коп. збитків (компенсації) за перевищення об'єму (обсягу) природного газу є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 123, ч. 2 п. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 11 605 грн 36 коп. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Окрім того, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем заявлено вимогу майнового характеру: про стягнення 773 690,53 грн. Відтак, до сплати підлягав судовий збір в сумі 11 605,36 грн.

Позивачем згідно платіжного доручення №3604 від 07.08.2018 сплачено судовий збір в розмірі 11 605,37 грн.

Відтак, сума зайво сплаченого судового збору становить 0,01 грн. Остання підлягає поверненню за клопотанням позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 197, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", вул. Промислова, буд. 5 Б, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 05398154, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", вул. Гоголя 137, оф. 15, м. Черкаси, ідентифікаційний код 36860996: 773 690 грн 53 коп. та 11 605 грн 36 коп. - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2018

Суддя І.М. Гирила