ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2258/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

представники сторін:

від позивача: Яремчук Л.В., довіреність №2-558 від 23.05.2018 р., адвокат;

від відповідача: Тищенко Т.А., довіреність №832 від 21.05.2018 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року (повний текст складено 01.10.2018 року, суддя Суховаров А.В.) у справі № 904/2258/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Новохатько Володимира Віталійовича,

м. Марганець, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

про визнання правочину недійсним; зобов'язання поновити електропостачання

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець Новохатько В.В. звернувся з позовом до ПАТ»ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання недійсним правочину - додаткової угоди№1/18 від 10.05.2018 року до договору від 20.03.2009 р про постачання електричної енергії.

В червні 2018 року позивач уточнив позовні вимоги і просив , крім того, відновити йому електропостачання.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі №904/2258/18 позов задоволено частково, визнано недійсним п. 2 оспорюваної додаткової угоди та зобов'язано відповідача відновити електропостачання позивачу.

Суд прийшов до висновку про необхідність виключення з договору п.9.8.1 з підстави невідповідності спірної умови угоди положенням Типового договору.

Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржується. Відповідач оскаржує рішення суду тільки в частині задоволення позову.

Посилається на ті обставини, що:

- Судом неправильно застосовані положення статті 179 ч. 4 Господарського кодексу України щодо змін умов Типового договору. Зазначає, що на момент укладення оспорюваної додаткової угоди у позивача закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки, відсутній паспорт прив'язки на розміщення тимчасової споруди, відтак, відсутні і правові підстави для включення до умов договору положення про автоматичну пролонгацію договору про постачання електроенергії.

- В мотивувальній частині неправильно встановлені фактичні правовідносини між сторонами і вказано про порушення відповідачем дій, які не передбачені ні умовами договору, ні діючим законодавством; так, додаткова угода підписана обома сторонами, всі її істотні умови узгоджені, отже, оставина, належного чи неналежного повідомлення про намір Постачальника не продовжувати договір, не має правового значення, адже сторони за домовленістю і у відповідності до вимог діючого законодавства внесли зміни до договору; відповідач взагалі не зобов'язаний ні направляти, ні направляти листи позивачеві.

- Суд вийшов за межі позовних вимог, задовольнивши позов на інших підставах, ніж ті, які були заявлені позивачем; так, позивач заявив про недійсність оспорюваного акта як такого, що укладений внаслідок помилки. Наразі суд вказав, що договір не відповідає Типовому договору.

- Судом неправомірно вказано про відновлення електропостачання, оскільки строк дії договору на поставку електроенергії скінчився, а електроспоживання без договору не допускається.

- Невірно застосовані положення Додатку №3 до Правил користування електроенергією щодо зміни умов Типового договору про постачання електроенергії.

- Невірно застосовані положення п. 7.5 Правил користування електроенергією щодо неналежного повідомлення Споживача про припинення строку дії Договору про постачання електроенергії;

Порушено норми статті 13 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності Сторін перед законом і судом;

- Порушено статтю 76 ГПК України, оскільки в основу судового рішення покладено неналежні докази.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2018 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі № 904/2258/18 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2018 року.

27.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представники сторін надали пояснення по справі на навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі №904/2258/18 слід залишити без змін з наступних підстав.

Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.

20.03.2009 року на строк до 31.12.2009 року між сторонами укладено договір на постачання електроенергії, а на строк до 15.05.2017 року договір продовжено додатковою угодою від 6.04.2017 року.

Оспорюваною угодою від 10.05.2018 року № 1/18 між сторонами погоджено наступне - договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов- виключити.

Суд вважав, що таке положення додаткової угоди суперечить Типовому договору, не погодившись з тим, що скаржник посилався вчинення правочину під впливом помилки.

Доводи, за якими апеляційний суд погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень пункту 1.3 Правил користування електричною енергією (далі - Правила), затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 за № 417/1442 поставка електричної енергії для забезпечення потреби електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (особою, уповноваженою власником) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно вимог пункту 1.6 Правил , договір про постачання електричної енергії на основі типового договору ( додаток 3 до Правил) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення ), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до вимог пункту 5.1 Правил споживання електричної енергії без договору не допускається.

Договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом та споживача), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Для укладення договору про постачання електричної енергії заявник (споживач , власник технологічної електричної мережі ( основний споживач ) або субспоживач) повинен надати постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом такі документи:

- заява про укладення відповідного договору з вказівкою роду виробничій діяльності, місцезнаходження і банківських реквізитів заявника;

- акт (акти) розмежування балансової приналежності мереж і експлуатаційної відповідальності сторін;

- однолінійну схему електропостачання об'єкту (об'єктів);

зведення про розрахункові засоби обліку електроенергії (тип, марка, технічна характеристика і тому подібне);

- заявку на очікуваний об'єм споживання електричної енергії і величини споживання електричної потужності в години контролю максимального навантаження енергосистеми (при необхідності), довідку про укладені державні контракти (за наявності), відомості про величину приєднаної потужності і категорії надійності електропостачання струмоприймачів;

- акти екологічної, аварійної і технологічної броні споживача (за наявності);

копію свідоцтва про державну реєстрацію і виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців);

- копію документу, яким визначено право власності або користування на об'єкт (приміщення) або копію документу, який підтверджує право власності або користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об'єкту);

- копію належним чином оформленого доручення на право укладати договори особі, яку уповноважено підписувати договори;

- копію акту допуску про підключення електроустановки і у визначених законодавством випадках - сертифікату відповідності, яка видається Державною архітектурно-будівельною інспекцією і її територіальними органами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 923 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" (зі змінами) (для новозбудованої і реконструйованої електроустановки);

- паспортні дані силових трансформаторів, кабельних і/або повітряних ліній передачі електричної енергії (для споживачів, у яких розрахункові засоби обліку встановлені не на межі балансової приналежності мереж);

- довідку про перелік субспоживачів (у разі їх наявності), дані про розрахункові засоби обліку субспоживачів (відмічені в підпункті 4 ці пункти).

Відповідно до вимог другого абзацу пункту 5.3 Правил, якщо у разі зміни споживача, форми власності або власника електроустановки, фактичний стан розрахункових засобів обліку не відповідає вимогам нормативно технічних документів, відповідні договори з новим власником укладаються після приведення розрахункових засобів обліку у відповідність з вимогами нормативно технічних документів.

Згідно положень пункту 5.23 Правил, зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до вимог пункту 6.18 Правил у разі звільнення займаного приміщення і/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення і/або остаточного припинення користування електричною енергією, надати заяву відносно розірвання договору, і в цей самий період здійснити оплату увесь виду платіж, передбачений договір на постачання електроенергія, до заявлений споживач день звільнення приміщення і/або остаточний припинення користування електричний енергія включно.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором із заявленого споживачем дня звільнення приміщення і/або остаточного припинення користування електричною енергією.

У разі несполучення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальникові електричної енергії про звільнення приміщення і/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний здійснювати оплату спожитої на таких об'єктах електричної енергії і інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст. Тобто, примірний договір є рекомендаційним.

Відповідно до статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з приписами статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Положеннями Типового договору (додаток 3) в частині пролонгації визначено, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Таким чином, положення Типового договору є більш сприятливими для позивача порівняно з оспорюваною ним редакцією додаткової угоди ( а.с.53).

Вищенаведені положення законодавства вимагають надання право встановлювальних документів на майно саме при укладанні договору постачання електроенергії, а не при його пролонгації, тому посилання скаржника на спливання терміну дії договору оренди земельної ділянки і відсутність паспорта прив'язки торгового павільйона на місцевості не беруться судом до уваги( ці обставини не входять до предмета доказування у спорах щодо пролонгації договору електропостачання).

Також стосовно посилання на отримання чи неотримання листа від 22.02.2018 року ( а.с.56) , у якому міститься посилання на припинення постачання електроенергії відповідно до п.7.5 ПКЕЕ, то слід зазначити, що цей пункт регулює питання припинення електроспоживання у разі закінчення строку дії договору, чого у даній справі не встановлено, отже, цей лист, незалежно від факту його отримання чи неотримання позивачем, не містить заперечення , так як це було передбачено в раніше діючій редакції договору, щодо заяви за місяць до припинення строку дії договору про його припинення або перегляд умов ( а.с.16). З урахуванням додаткової угоди від 6.04.2017 року цей строк обчислюється з 15.04.2017 року, а потім на підставі додаткової угоди від 10.05.2018 року- з 15.04.2018 року. Тобто саме з цього часу у відповідача виник обов'язок заявити про свою незгоду про продовження дії договору на новий строк, а тому лист від 22.02.2018 року, про який йдеться у апеляційній скарзі і який суд вважав таким, що не отриманий, не приймається до уваги колегією суддів як такий, що не має значення для справи.

Слід погодитися з доводами апеляційної скарги в частині відсутності правового значення і правових наслідків також листа від 18.05.2018 року(№ 34165/1700), оскільки ця обставина також не входить до предмета доказування у спорі щодо дійсності або недійсності правочину, бо направлення такого листа не передбачено діючим законодавством, але це не спростовує надану судом першої інстанції правову кваліфікацію оспорюваної додаткової угоди як недійсної, такої, що суперечить Типовому договору.

Також, не знаходить свого підтвердження аргумент про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог. Так, у рішенні суду першої інстанції суд детально мотивував згідно з п. 6 ч.4 ст. 238 ГПК України, чому він не застосував норму права, на які позивач посилався. Застосування відповідної до правовідносин норми права є діяльністю суду щодо здійснення правосуддя, адже відповідно до міжнародних стандартів судової діяльності презюмується, що «суд знає закон», а тому застосування судом іншої норми права, ніж та, на яку посилається у позові позивач, не можна розцінювати як вихід за межі позовних вимог, а відтак суд вільний у правозастосуванні, що цілком узгоджується зі статтею 11 ГПК України, де наведені джерела права, що застосовуються судом. При цьому законодавець не обмежує право суду у господарському процесі на перекваліфікацію правовідносин учасників.

Стосовно відключення від енергопостачання і заперечень проти його поновлення, то місцевим господарським судом обґрунтовано зазначено, що оскільки відповідач не повідомив належним чином позивача про припинення дії договору поставки електроенергії, то у відповідача були відсутні правові підстави для припинення електропостачання на підставі п. 7.5 ПКЕЕ.

Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення оспорюванню угодою права позивача на безперешкодне поновлення договору постачання електроенергії за відсутності заперечень, які мають бути подані за місяць до закінчення строку дії договору як сторони, що є слабшою у спірних правовідносинах, зважаючи на норми Закону України «Про природні монополії» - розподіл та передача електричної енергії здійснюється суб'єктом господарювання, що займає монопольне становище на ринку та статтю 11 Закону України «Про електроенергетику», якою передбачено, що державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом надання ліцензій.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року по справі 904/2258/18 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що згідно зі ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-279, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі № 904/2258/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі №904/2258/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 30.11.2018 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд