Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. м. Житомир Справа № 906/632/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №17/17 від 15.02.2018 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 01.12.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех"

до Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19"

про стягнення 33 792,91грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" звернулося до господарського суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" про стягнення 33792,91грн, з яких: 7550,80грн 3% річних та 26042,11грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем рішення Господарського суду Житомирської області від 26.07.2018 у справі №906/412/17.

В якості правових підстав позову позивач вказує ст.ст. 526, 625, 629, Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 04.10.2018.

04.10.2018 суд призначив наступне підготовче засідання на 30.10.2018.

Ухвалою господарського суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/632/18 до судового розгляду по суті на 13.11.2018.

Враховуючи, що суддя Шніт А.В. 13.11.2018 згідно наказу Господарського суду Житомирської області №67-ВД від 05.11.2018 перебувала у відрядженні, ухвалою суду від 05.11.2018 суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 20.11.2018.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 46-47).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.32-33).

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

31.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" (постачальник/ позивач) та Приватним акціонерним товариством "Житомирське шляхово-будівельне управління № 19" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 4/16 (а.с. 34-35).

На виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 817949,60грн, що підтверджується накладними №89 від 07.11.2016, №91 від 17.11.2016, №125 від 25.11.2016, №92 від 25.11.2016, №94 від 05.12.2016 та довіреностями №120 від 07.11.2016, №125 від 25.11.2016, №128 від 05.12.2016, проте відповідач свого зобов'язання за договором не виконав та не оплатив вартість поставленого товару.

З метою захисту своїх законних інтересів Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.07.2017 у справі №906/412/17 позов задоволено частково (а.с.7-12); стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" (10025, м. Житомир, вул. Корольова, 21 Б, код 03449947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул.Садова, 17/51, код 30160715):

- 302 949,60 грн боргу;

- 40 438,22 грн інфляційних;

- 6888,36 грн річних;

- 5 296,00 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.08.2017 у справі №906/412/17 (а.с.13) виправлено арифметичну помилку у п.2 резолютивної частини рішення від 26.07.2018, допущену під час підрахунку загальної суми 3% річних, та вказано, що стягненню підлягають 9 678,81грн річних.

На примусове виконання рішення суду від 26.07.2017 та ухвали від 02.08.2017 видано наказ Господарського суду Житомирської області №906/412/17 від 16.08.2017.

На виконання рішення суду відповідачем частково сплачено на користь позивача заборгованість:

- 13.10.2017 - на суму 100 000,00грн (платіжне доручення №60 (а.с.36));

- 10.05.2018 - на суму 70 000,00грн (платіжне доручення №134 (а.с.37));

- 14.06.2018 - на суму 70 000,00грн (платіжне доручення №176 (а.с.38)).

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 534 ЦК України в першу чергу погашено судовий збір, 3 відсотка річних та інфляційні, а в останню - основний борг.

Таким чином, позивач вказує, що сума заборгованості з 01.07.2017 по 13.10.2017 становила 302 949,60 грн, з 14.10.2017 по 10.05.2018 - 258 362,63 грн, з 11.05.2018 по 14.06.2018 - 188 362,63 грн, з 15.06.2018 по 25.07.2018 - 108 362,63 грн.

Оскільки основна заборгованість за рішенням суду не погашена, зважаючи на вищевикладене, позивач через невиконання відповідачем зобов'язання звернувся до господарського суду із позовом про стягнення 26042,11грн інфляційних втрат за період із 01.07.2017 по 30.04.2018 та 3% річних у сумі 7750,80грн за період із 21.07.2017 по 14.06.2018.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що зарахування ТОВ "Укрінтех" коштів, сплачених відповідачем, в рахунок оплати судового збору, інфляційних втрат та 3% річних є неправомірним, в платіжних дорученнях в призначенні платежу вказано "Плата за бітум". Окрім того вказує, що інфляційні втрати та 3% річних, що підлягають стягненню відповідно до рішення суду, не є витратами кредитора, що пов'язані з одержанням виконання та не є процентами або неустойкою. Також відповідачем після відкриття провадження у справі 02.08.2018 здійснено часткову сплату боргу на суму 62949,60грн, що підтверджено платіжним дорученням №48 (а.с.39).

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Відповідно до ст.1 Господарського кодексу України (далі - ГК України) цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч.1 ст.625 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

3. Щодо обґрунтованості позовних вимог.

Пленум Вищого господарського суду України у п.7 Постанови №14 від 17.12.2013 зазначає, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Під час застосування норм стосовно черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням у разі недостатності суми проведеного платежу (ст. 534 ЦК) необхідно виходити з того, що під процентами, які погашаються раніше основної суми боргу, розуміють проценти за користування чужими грошовими коштами, що підлягають сплаті за грошовим зобов'язанням, зокрема проценти за користування сумою позики, кредиту тощо. Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, погашаються після суми основного боргу. Вказана позиція викладена в листі Верховного суду України від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування статей 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві".

Крім того, в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йде про судові витрати, які підлягають стягненню за рішенням суду.

Таким чином, позивач неправильно визначив суму основного боргу, на яку на підставі ст. 625 ЦК України здійснив нарахування інфляційних втрат і 3% річних. Платіж мав бути безпосередньо зарахований в погашення в першу чергу 5296,00грн судового збору (витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання), а в другу чергу - основний борг за рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.07.2017 у справі №906/412/17 у такій черговості:

-94704,00грн - 13.10.2017,

-70000,00грн - 10.05.2018;

-70000,00грн - 14.06.2018;

-62949,60грн - 02.08.2018.

Згідно п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 №14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача, з урахуванням проведеної оплати, що є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат становила:

- у період із 01.07.2017 по 12.10.2017 - 302949,60грн;

- у період із 13.10.2017 по 09.05.2018 - 208245,60грн;

- у період із 10.05.2018 по 13.06.2018 - 138245,60грн.

Окрім того, рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.07.2017 у справі №906/412/17 задоволено вимогу про стягнення 3% річних за період прострочення із 24.11.2016 по 20.07.2017, а інфляційних втрат - за період із січня 2017 по червень 2017.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем в позовній заяві вірно визначено початок періоду, за який необхідно провести нарахування 3% річних (із 21.07.2017) та інфляційних втрат (із 01.07.2017).

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунок інфляційних втрат, які підлягають стягненню за період липень 2017 - квітень 2018, суд вважає, що розмір інфляційних за даний період становить 22271,28грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3770,83грн інфляційних слід відмовити у зв'язку із невірним визначенням суми боргу для обчислення інфляційних втрат.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення 6066,55грн 3% річних за період із 21.07.2017 по 13.06.2018.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 1684,25грн 3% річних.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

В свою чергу, відповідач доказів сплати заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Враховуючи факт невиконання ПАТ "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" своїх зобов'язань щодо виконання рішення суду, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 28337,83грн, з яких 6066,55грн 3% річних та 22271,28грн інфляційних втрат.

В частині стягнення 1684,25грн 3% річних та 3770,83грн інфляційних втрат слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ТОВ "Укрінтех" задоволено частково, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" (30000, Хмельницька обл., м.Славута, вул.Садова, буд.17/51, ідентифікаційний код 30160715) до Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" (10025, м.Житомир, вул.Корольова, буд.21-Б, ідентифікаційний код 03449947) задовольнити частково.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" (10025, м.Житомир, вул.Корольова, буд.21-Б, ідентифікаційний код 03449947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" (30000, Хмельницька обл., м.Славута, вул.Садова, буд.17/51, ідентифікаційний код 30160715):

- 6066,55грн 3% річних;

- 22271,28грн інфляційних втрат;

- 1477,57грн судового збору.

3. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" (30000, Хмельницька обл., м.Славута, вул.Садова, буд.17/51, ідентифікаційний код 30160715) до Приватного акціонерного товариства "Житомирське Шляхово-будівельне управління №19" (10025, м.Житомир, вул.Корольова, буд.21-Б, ідентифікаційний код 03449947) в частині стягнення 1684,25грн 3% річних та 3770,83грн інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.11.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з пов.)