РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/13187/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранде Форже Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЩАД"

про стягнення 12 471,17 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Миронюк Д.Д, представник

від відповідача - не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранде Форже Україна" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЩАД" про стягнення заборгованості за виконані роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати виконаних робіт за Договором монтажних робіт №0208 від 02.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 порушено провадження у справі № 910/13187/18 та призначено підготовче засідання на 29.10.2018.

В підготовче судове засіданні 29.10.2018 представник позивача з?явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 29.10.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 19.11.2018 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

В судове засідання 19.11.2018 представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.11.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

02.08.2018 між позивачем, як замовником та відповідачем, як підрядником було укладено договір монтажних робіт №0208, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати відповідно до проектно-кошторисної документації і здати у встановлений строк роботи з монтажу о сходів, а замовник зобов'язується надати підрядникові фронт робіт, прийняти закінчені робити та оплатити їх.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна договору дорівнює загальній вартості виконаних ним робіт та витратних матеріалів з яких виконанні роботи.

Підписанням даного договору сторони підтверджують, що вони домовились та згодні з тим, що загальна вартість робіт та матеріалів за даним договором складає 36 000 грн. (п. 2.3 Договору).

В Додатку №2 до договору монтажних робіт №0208від 02.08.2018 сторони погодили що вартість виконання монтажних робіт за місцем розташування фронту робіт становить 12 000 грн. Повна вартість цього етапу оплачується замовником протягом 20 робочих днів з моменту направлення підрядником замовнику акту виконаних робіт.

Факт виконання робіт та прийняття їх відповідачем без претензій відповідачем підтверджується актом надання послуг №14 від 06.08.2018, який підписаний сторонами. Відповідно до зазначеного акту вартість робіт становить 36 000 грн.

Позивач зазначив, відповідно до позовної заяви, що відповідачем в день підписання акту вартості робіт було перераховано на рахунок позивача 24 000 грн.

18.09.2018 на адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу про погашення заборгованості Вих №18/09/18.

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе за Договором зобов'язання в повному обсязі тоді як відповідачем порушено виконання умов Договору в зв'язку із чим в останнього утворилась заборгованість в розмірі 12 000 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 12 000 грн.. обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

З огляду на прострочення відповідачем оплати за надані послуги, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 434,67 грн., 3 % річних в розмірі 36,50 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у випадку прострочення змовником строків оплати робіт, замовник оплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 434,67 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 36,50 грн. - 3% річних підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути із відповідача витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 7000 грн.

Відповідно до приписів ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до приписів ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Матеріалами справи встановлено, що 01.10.2018 між позивачем (замовник) та ТОВ «Українська агенція реструктуризації боргів» (виконавець) був укладений договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, щодо представлення інтересів замовника у господарських відносинах із ТОВ «ЩАД».

Загальна вартість послуг виконавця відповідно до договору складає 5000 грн.

Відповідно до платіжного доручення №305 від 01.10.2018 позивачем було сплачено вартість послуг виконавця у розмірі 5000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано доказів надання правових послуг саме адвокатом у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Стаття 126 ГПК України передбачає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами, в разі надання таких послуг адвокатом в зв'язку із чим вказані витрати в розмірі 5000 є особистими господарськими витратами позивача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в частині витрат на сплату судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩАД» (03170, м. Київ, вул. Кіровська, буд. 23, ідентифікаційний номер 40996433) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранде Форже Україна» (72562, Запорізька область, Якимівський район, с. Охрімівка, вул. Ювілейна, буд. 2, кВ. 1, ідентифікаційний номер 39961711) основну заборгованість в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч ) грн., пеню в розмірі 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 67 коп., 3% річних в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 50 коп., судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранде Форже Україна» (72562, Запорізька область, Якимівський район, с. Охрімівка, вул. Ювілейна, буд. 2, кВ. 1, ідентифікаційний номер 39961711) в дохід Державного бюджету України недоплачений судовий збір в розмірі 62 (шістдесят дві) грн.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині витрат на правничу допомогу.

5. Видати накази.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 28.11.2018.

Суддя В.І. Мельник