ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 906/469/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - не з'явилися,

відповідачів: 1.Нугаєва В.В., 2. не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.09.2018

(головуючий - Гудак А.В., судді: Розізнана І.В., Філіпова Т.Л.)

та рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2018

(суддя Кудряшова Ю.В.)

у справі № 906/469/17

за позовом ОСОБА_4

до 1) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк",

2) Публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка"

про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного 20.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Вишевичі Агротехніка" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний Банк "Радабанк", який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що порушено його корпоративні права на управління товариством з огляду на те, що спірний договір укладено головою наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" ОСОБА_6 з перевищенням повноважень, визначених Статутом товариства, тобто без відповідного рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Вишевичі Агротехніка". А саме, порушено його право на корпоративне володіння та управління активами (цілісним майновим комплексом), позбавлення участі у контролі угод на значні суми, участі в прийнятті рішень про відчуження власності товариства.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 20 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний Банк "Радабанк" (іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Вишевичі Агротехніка" (іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (далі - Договір), відповідно до якого іпотекодавець передав право власності, а іпотекодержатель прийняв у власність належне іпотекодавцю на праві приватної власності нерухоме майно - майновий комплекс згідно з інвентарною справою №4412 в цілому загальною площею 6159,4 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці загальною площею 6,9400 га, за кадастровим номером НОМЕР_2 (п. 1.1. Договору).

Майно комплексу складається, зокрема з: літ.Т - автогараж легкових автомобілів, цегла, загальною площею 47,3 кв.м.; літ.Н - автогараж, цегла, загальною площею 295,9 кв.м.; літ. В - гараж автомобільний, цегла, шлакоблок, загальною площею 317,7 кв.м.; літ. Г - будівля парокотельні з димовою трубою та автогаражем для автобуса, загальною площею 340,1 кв.м.; літ.Я - будівля майстерні, цегла, з/бетон, загальною площею 3396,7 кв.м.; літ.3 - будівля пилорами, шлакоблок, загальною площею 241,2 кв.м.; літ.И - склад матеріалів, склад запчастин, склад ДОР, цегла, метал, загальною площею 889,5 кв.м.; літ.Ю - будівля контори, цегла, загальною площею 451,2 кв.м.; літ.Ш - підсобка магазину з хлівом для дров, цегла, шлакоблок, загальною площею 132,5 кв.м; літ N - заправка, металева сітка, загальною площею 384 кв.м.; літ.Д - водонасосна станція, цегла, шлакоблок, загальною площею 11,5 кв.м.; літ.Е - башта Рожновського, цегла, загальною площею 10,6 кв.м.; літ. П - хімводоочистка, цегла, загальною площею 25,2 кв.м.; літ.L - огорожа, цегла, загальною площею 1035 кв.м.

2.2. Згідно з п. 1.2 Договору нерухоме майно, на яке іпотекодержатель набуває право власності, є предметом за іпотечним договором №33.13/11ГУ/І-1/0 від 26.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 26.03.2013, та знаходиться під забороною відчуження, накладеною у зв'язку з посвідченням іпотечного договору.

За умовами іпотечного договору об`єкт нерухомості був переданий іпотекодавцем іпотекодержателю в забезпечення виконання зобов`язань: Приватного підприємства "АГРО-ФТ" перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний Банк "Радабанк" щодо повернення сум кредиту в розмірі 9 000 000,00 грн та 3 000 000,00 грн, а також Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОФОРСЕ" перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний Банк "Радабанк" щодо повернення сум кредиту в розмірі 3 000 000,00 грн.

2.3. Пунктом 2.1. Договору визначено, що за домовленістю сторін ціна об'єкта нерухомості, за якою іпотекодержатель набуває його у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, за домовленістю сторін становить 1 395 800,00 грн. Ринкова вартість майна визначена відповідно до Звіту про оцінку від 16 10.2015, виконаного ТОВ "Капітель-Групп" (сертифікат №14005/12 суб'єкта оціночної діяльності від 15.11.2012), оцінювачем Кияшкіною Ю.М. (сертифікат №1712 від 27.05.2000, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №4324 від 24.01.2006, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №7035-ПК від 19.01.2012).

Суди встановили, що згідно з висновками, які здійснені оцінювачем Кияшкіною Ю.М. (суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Капітель-Групп") вартість обладнання, яке знаходиться на балансі ПАТ "Вишевичі Агротехніка", та комплексу будівель та споруд загальною площею 6159,1 м. кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 951 069,00 грн та 3 935 695,00 грн відповідно.

2.4. Суди дослідили, що зі сторони іпотекодавця ПАТ "Вишевичі Агротехніка" договір підписаний ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 09.10.2015, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом ДМНО Рудкевичем Є.В., зареєстрованої в реєстрі №4292, виданої від імені товариства виконуючою обов'язки Голови Правління ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, яка діяла на підставі Статуту та Протоколу №36 засідання Наглядової Ради від 16.10.2015.

2.5. Публічне акціонерне товариство "Вишевичі Агротехніка" (далі за текстом у відповідних відмінках - Товариство) створено шляхом приватизації майна державного підприємства Вишевичі "Агропромтехніка" на підставі рішення регіонального відділення ФДМУ у Житомирській області №397 від 22.09.1995 відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України №51-93 від 17.05.1993 "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі".

Статутний капітал товариства становить 412 314,00 грн, який поділено на 1 649 256 простих іменних акцій. Номінальна вартість однієї акції становить - 0,25 грн.

2.6. Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 Статуту управління товариством здійснюють: а) Вищий орган товариства; б) Правління товариства; в) Наглядова рада товариства; г) Контролюючий орган товариства. Вищим органом товариства є загальні збори акціонерів товариства.

Згідно з п.7.2.1 Статуту до виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства належать, зокрема: вчинення значних правочинів (угод/договорів тощо), якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Наглядова рада товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом (п. 7.3 Статуту).

Згідно з п.2.1 Положення "Про Наглядову Раду" Публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка" наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та Законом України "Про акціонерні товариства", контролює та регулює діяльність виконавчого органу. До виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема: прийняття рішення про вчинення значних правочинів.

Відповідно до п.7.3.4 статуту товариства до виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення значних правочинів якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Пунктом 7.4.1 Статуту встановлено, що до компетенції правління віднесено вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради, зокрема, прийняття рішень про укладення правочинів з урахуванням обмежень і процедур, передбачених чинним законодавством і цим Статутом. Голова правління має право приймати рішення про укладення правочинів з урахуванням обмежень та правил, встановлених цим статутом.

2.7. Суди встановили, що згідно з довідкою №02/07-01 від 02.07.2018 ПАТ "Вишевичі Агротехніка" вартість активів ПАТ "Вишевичі Агротехніка" за 2014 рік становила 11 507 тис. грн. (рядок 1300), вартість зобов`язань становила 8 722 тис. грн. (рядок 1695), тобто вартість майна чистих активів становила за вирахуванням його зобов`язань 2 785 тис.грн, що визначається як різниця суми рядка 1300 та рядка 1695. Такі дані були подані до Центру обробки електронних звітів Держстату України 27 лютого 2015 як фінансова звітність за 2014 рік.

2.8. 06 жовтня 2017 року ухвалою Господарського суду Житомирської області у справі призначено судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Горкуші Маргариті Дмитрівні, з правом остаточного визначення виду даної експертизи. На вирішення судової інженерно-технічної експертизи поставлено таке питання: 1) Яка ринкова вартість нерухомого майна - майнового комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату передачі права власності на нерухоме майно - 20.10.2015?

Згідно з висновком судового експерта Горкуши Маргарити Дмитрівни №772/05.18 від 30.05.2018, який складений за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, встановлено, що ринкова вартість нерухомого майна - майнового комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату передачі права власності на нерухоме майно - 20.10.2015 становила 3 088 500 грн.

3. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.07.2018 позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 20.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Вишевичі Агротехніка" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний Банк "Радабанк". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка" на користь ОСОБА_4 800,00 грн сплаченого судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк" на користь ОСОБА_4 800,00 грн сплаченого судового збору.

3.1.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з висновком експерта №772/05.18 від 30.05.2018 ринкова вартість майнового комплексу, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, становила 3 088 500,00 грн. В матеріалах справи є фінансові звіти за 2014 рік, відповідно до яких вартість активів відповідача становить 11 507 000,00 грн. Отже, у відсотковому співвідношенні вартість об'єкта спірного договору до вартості активів ПАТ "Вишевичі Агротехніка" становить 26,8401%.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що при погодженні наглядовою радою рішення щодо укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015 мало місце перевищення повноважень наглядовою радою ПАТ "Вишевичі Агротехніка". Особа, яка вчинила правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення оспорюваного договору. Тобто договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 20.10.2015 між відповідачами у справі, є недійсним, виходячи з приписів чинного законодавства, що регулюють корпоративні правовідносини.

3.2. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.2.1. В цілому погодившись з висновками, здійсненими судом першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що позивач як учасник, якому належить 0,1213% статутного фонду ПАТ "Вишевичі Агротехніка", має беззаперечне право на участь в управлінні товариством шляхом прийняття участі у загальних зборах учасників товариства, а отже, має право на оспорювання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015. Укладення такого договору є похідним від прийняття рішення акціонерами ПАТ "Вишевичі Агротехніка" щодо надання згоди голові наглядової ради на укладення значного договору.

3.2.2. Щодо обізнаності ПАТ "АБ "Радабанк" про обмеження повноважень голови наглядової ради ОСОБА_6. апеляційний господарський суд зазначив, що на момент укладення спірного договору ПАТ "АБ "Радабанк" мало б бути відомо про такі обставини як повноваження голови наглядової ради ОСОБА_6 при укладенні спірного договору, оскільки такі обмеження передбачені законом та про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, дані про баланс товариства є публічними даними.

3.2.3. Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що метою укладення спірного договору було погашення за рахунок об`єкта нерухомості ПАТ "Вишевичі Агротехніка" заборгованості ПП "Агро-ФТ" за кредитним договором №2514/ЮКР/0 від 24.04.2014 та ТОВ "Біофорсе" перед ПАТ "АБ "Радабанк".

Згідно з інформацією про посадових осіб емітента - ПАТ "Вишевичі Агротехніка" ОСОБА_6 є головою Наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка". Крім того, в даній інформації зазначено, що ОСОБА_6 працює директором ПП "Агро-ФТ".

ОСОБА_5 згідно з інформацією про посадових осіб емітента - ПАТ "Вишевичі Агротехніка" є членом правління ПАТ "Вишевичі Агротехніка". Згідно з витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.08.2018, які отримані судом апеляційної інстанції, станом на 09.10.2015, 16.10.2015, 30.08.2018 ОСОБА_5 є керівником ПАТ "Вишевичі Агротехніка" з 02.06.2015 та кінцевим бенефіціарним власником ПАТ "Вишевичі Агротехніка".

Голова наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" ОСОБА_6. є засновником та керівником ПП "Агро-ФТ", яке є боржником за кредитним договором №2514/ЮКР/0 від 24.04.2014, укладеним між ПАТ "АК "Радабанк" та ПП "Агро-ФТ" на суму кредиту 3 000 000,00 грн, ТОВ "БІОФОРСЕ" яке також має заборгованість по кредиту перед ПАТ"АБ "Радабанк" в розмірі 3 000 000,00 грн. На момент укладення спірного договору власником і головою правління ПАТ "Вишевичі Агротехніка" була ОСОБА_5, яка з ОСОБА_6 є близькими родичами, а саме батьком та донькою, чого не спростовано відповідачем-2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що голова наглядової ради ОСОБА_6 та виконуюча обов'язки Голови Правління ОСОБА_5 були особами заінтересованими у вчиненні правочину про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015. Відповідно до ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" дане питання повинно було виноситися на розгляд загальних зборів акціонерів. Проте належних доказів, які б свідчили, що наглядовою радою чи загальними зборами акціонерів ПАТ "Вишевичі Агротехніка" приймалося відповідне рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, щодо якого є заінтересованість, відповідачами до суду не подано. Отже, спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015 вчинено з порушенням вимог ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства", що у відповідності до ч.1 ст. 72 цього Закону є підставою для визнання його недійсним.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними постановою та рішенням, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний Банк "Радабанк" звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову та рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

4.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на таке.

4.2.1. Під час розгляду справи порушений принцип змагальності сторін, встановлений статтями 2, 13 ГПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушені положення частини 2 статті 99 ГПК України, частини 2 статті 107 ГПК України, пункт 5 статті 227 ГПК України, ст. 267 ГПК України та відсутні підстави для застосування пункту 3 статті 46, статті 74, пункту 7 статті 80 ГПК та пункту 2 статті 237 ГПК України в частині зміни підстав та предмету позову.

У зазначеному аспекті скаржник стверджує, що відмовивши йому у задоволенні клопотань про виклик свідків, призначення повторної комплексної експертизи та зупинення провадження у справі, суди попередніх інстанцій фактично відмовили ПАТ "АБ "РАДАБАНК" у встановлені обставин, які мають значення для вирішення справи, та позбавили відповідача довести свою позицію.

Мотиви відмови у задоволенні цих клопотань не зазначені. Отже, судами попередніх інстанцій не було надано належного мотивування відхилення та оцінки доказів та доводів, чим порушено п.2,3 ч.4 ст.238 ГПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

4.2.2. Скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції приписів пункту 5 статті 36, пункту 3 статті 46, статті 74, пункту 7 статті 80 та пункту 2 статті 237 ГПК України, статті 19 Конституції України в частині виходу за межі позовних вимог, зміни предмету та підстав позову та визнання недійсним спірного договору на підставі статті 71 Закону України "Про акціонерні товариства", яка не заявлялась позивачем як підстава позову.

Позивач не змінював підстав подання позову у передбаченому процесуальним законом порядку, доказів на підтвердження існування обставин, передбачених статтею 71 Закону України "Про акціонерні товариства" щодо правочину відносно якого є заінтересованість не подавав. Будь-які докази з цього приводу ні Господарський суд Житомирської області, ні Рівненський апеляційний господарський суд не витребували, а за власною ініціативою суд не має право збирати такі докази. Зміна обставин, що були підставою позову, не відбувалась та суд не встановлював строк подання додаткових доказів. З урахуванням цього підстави для застосування статті 71 Закону України "Про акціонерні товариства" відсутні.

4.2.3. Скаржник також стверджує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що знайшло свій прояв у такому.

Рівненський апеляційний господарський суд застосував ст.41 Закону України "Про господарські товариства", яка станом на дату складення рішення є нечинною.

Судами неправильно застосовано статті 92, 97, 98,145 Цивільного кодексу України та статтю 167 Господарського кодексу України в частині обґрунтування права позивача як акціонера на участь в управлінні товариством.

Застосовуючи ст. 92 ЦК України, а також встановлюючи, що оскаржуваний у даній справі правочин є недійсним через відсутність повноважень у його підписанта зі сторони ПАТ "Вишевичі Агротехніка", з посиланням на ст. 203 та 215 ЦК України, а також на ст.ст. 70 та 71 Закону України "Про акціонерні товариства", суди першої та апеляційної інстанції мали встановити, що відповідач-1 знав або в будь-якому разі не міг не знати про наявність у підписанта оскаржуваного правочину обмежень щодо його укладення.

Проте під час судового розгляду зазначені питання не досліджувалися судом, не доводились позивачем та відповідачем-2. Учасниками судового процесу не подано жодних доказів з цього приводу.

Перед укладенням правочину відповідачем-2 було проведено оцінку ринкової вартості майна, яке передано в подальшому відповідачу-1 на виконання умов спірного договору. Документи, у яких зафіксовано ринкову вартість цього майна, були надані відповідачем-2 відповідачу-1 для ознайомлення разом з даними річної фінансової звітності за 2014 рік. Перевищення вартості майна на 25% вартості активів відповідача-2 за 2014 рік було відсутнє.

Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосовано ст.167 ГК України та ст.25 Закону України "Про акціонерні товариства". У зазначеному аспекті скаржник зазначає, що суд обґрунтував порушення прав акціонера не через порушення прав акціонера на управління товариством та не через інші права акціонера, чітко визначені у законодавстві, а через можливе порушення його майнових прав на продаж акцій, які знецінені.

Норми матеріального права, на які посилається суд, стосуються права акціонера на управління товариством та жодним чином не стосуються визначення вартості акцій позивача, фактичного розміру частки та її економічної цінності, та не можуть обґрунтовувати наявність порушеного права акціонера через припущення про знецінення вартості акцій.

У матеріалах справи взагалі відсутня будь-яка інформація та докази про порушення права позивача у вигляді позбавлення його прямого права на участь у загальних зборах, права брати участь в управлінні справами товариства, вносити свої пропозиції до порядку денного загальних зборів. Протягом 2012-2013 років показники діяльності та фінансовий стан товариства погіршувалися. У зв'язку з відсутністю прибутку в 2012 році загальними зборами акціонерів прийнято рішення прибуток не розподіляти.

Норми права, викладені у статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 167 ГК України, ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" не можуть бути використані на підтвердження порушення права позивача на управління, а навпаки, разом з наявними у матеріалах справи доказами підтверджують відсутність порушення права позивача як акціонера на управління товариством. Ні позивач, ні суди попередніх інстанцій не зазначили про порушення норми матеріального права, яка визначена у статі 68 Закону України "Про акціонерні товариства".

4.3. Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників судового процесу до суду касаційної інстанції не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання визнання недійсним договору на тій підставі, що його укладено головою наглядової ради товариства без відповідного рішення загальних зборів акціонерів, тобто з перевищенням наданих йому повноважень. Позовна заява подана акціонером ПАТ "Вишевичі Агротехніка", тобто особою, яка не є стороною спірного договору.

5.2.2. Підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем.

Як зазначено у п.1.2 цієї постанови, як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що спірний договір порушує його право на корпоративне володіння та управління активами (цілісним майновим комплексом), а його укладення позбавило його права участі у контролі укладення товариством угод на значні суми та можливої участі у прийнятті рішень про відчуження власності товариства.

Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

5.2.3. Відповідно до чч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1- 3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст.215 ЦК України).

Згідно зі ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що якщо акціонер (учасник) товариства обгрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, він може оспорити договір, вчинений господарським товариством.

5.2.4. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Статтею 58 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на дату укладення оспорюваного договору) передбачено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Частинами першою та третьою статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов'язок відшкодувати завдані товариству збитки.

Водночас, сам лише факт вчинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа або інша заінтересована особа.

Закон не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах з юридичною особою.

Проте суди не надали оцінки обставинам, установлення та оцінка яких є необхідними для правильного застосування статті 92 ЦК України, не проаналізували чи міг відповідач-1 знати про обмеження повноважень представника відповідача-2, який підписував спірний договір, яка інформація про оцінку майна була відомою іпотекодержателю, якими повноваженнями був наділений представник ПАТ "Вишевичі Агротехніка" та якими документами вони підтверджувались тощо.

Крім того, встановивши, що спірний договір вчинено представником відповідача-2 з перевищенням повноважень, суди не з'ясували питання подальшого схвалення ПАТ "Вишевичі Агротехніка" зазначеного договору відповідно до вимог ст.241 ЦК України.

5.2.5. Судами встановлено, що від імені відповідача-2 договір підписано ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 09.10.2015, виданої від імені товариства виконуючою обов'язки Голови Правління ОСОБА_5, яка діяла на підставі Статуту та Протоколу №36 засідання Наглядової Ради від 16.10.2015.

Згідно з п.2.1 договору ринкова вартість майна визначена відповідно до Звіту про оцінку від 16.10.2015, виконаного ТОВ "Капітель-Групп", оцінювачем Кияшкіною Ю.М.

Проте зазначені довіреність, протокол наглядової ради та звіт про оцінку у матеріалах справи відсутні та не були предметом дослідження та оцінки судами попередніх інстанцій.

Посилаючись на наявний у матеріалах справи висновок оцінювача Кияшкіної Ю.М. про вартість обладнання, яке знаходиться на балансі ПАТ "Вишевичі Агротехніка", та комплексу будівель та споруд, загальною площею 6159,1 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, що належить ПАТ "Вишевичі Агротехніка" (а.с.147-150 т.1), суди не надали оцінці тому, що датою проведеної оцінки зазначено 13.03.2013, а підставою для його проведення вказано договір від 13.03.2013. В той час, як спірний договір містить посилання на Звіт про оцінку від 16.10.2015.

За змістом ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто передчасними є висновки судів про неправомірність дій сторін договору з визначення вартості ціни предмета іпотеки, право власності на яке набув відповідач-1, з посиланням на зазначений висновок експерта ТОВ "Капітель-Групп", складений у 2013 році.

5.2.6. Переконливими є і аргументи скаржника про передчасність висновку суду апеляційної інстанції про порушення спірним договором корпоративних прав позивача на управління ПАТ "Вишевичі Агротехніка".

Так, скаржник обґрунтовано стверджує, що норми права, на які посилається суд апеляційної інстанції, стосуються права акціонера на управління товариством, проте жодним чином не стосуються визначення вартості акцій позивача, фактичного розміру частки та її економічної цінності, та не можуть обґрунтовувати наявність порушеного права акціонера через припущення про знецінення вартості акцій.

Натомість, суд першої інстанції взагалі не з'ясовував це питання. Рішення суду не містить висновків про правомірність звернення позивача до суду з позовом у цій справі та наявність підстав для його задоволення з метою відновлення порушеного права позивача чи захисту його інтересів.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом у сукупності та відображено у судовому рішенні.

6.3. Проте зі змісту рішення та постанови судів попередніх інстанцій у цій справі слідує, що суди попередніх інстанцій всупереч вимогам ст.86 ГПК України не встановили у судовому процесі всіх обставин справи з урахуванням предмета судового розгляду.

6.4. Відповідно до ч.3 ст.310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

6.5. У зв'язку з наведеними вище обставинами, відображеними у розділі 5 цієї постанови, зважаючи на встановлені законом межі компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення та постанови судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

6.6. Під час нового розгляду справи господарським судам слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

7. Судові витрати

7.1. Враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк" задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 та рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2018 у справі №906/469/17 скасувати. Справу №906/469/17 передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко