ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. Справа№ 910/23591/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Суліма В.В

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Підвисоцький В.І., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №084868 від 05.10.18

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Поклад О.В., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №332754 від 20.08.18

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Будівельна фірма "Старатель"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року (дата складення повного тексту 21.06.2018 р.)

у справі № 910/23591/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Будівельна фірма "Старатель"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Білдінг"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Будбат"

про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "Будівельна фірма "Старатель" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ "Роял Білдінг" рухомого майна, шляхом зобов'язання передати це майно на користь ПрАТ"Будівельна фірма "Старатель" (т.І, а.с. 9-22).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі №910/23591/17у задоволенні позову відмовлено (т.І, а.с.255-263).

Приватне акціонерне товариство "Будівельна фірма "Старатель" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі № 910/23591/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю (т.ІІ, а.с.7-10).

16 серпня 2018 року від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 13.07.2018 у справі №752/11737/18, провадження №1-кс/752/5843/18, неможливість надання якої відповідач обґрунтовував з посиланням на отримання ним її копії 02.08.2018 р. (т.ІІ, а.с. 24).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ПрАТ "Будівельна фірма "Старатель" у справі № 910/23591/17 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

22 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/23591/17, розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Будівельна фірма "Старатель" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 р. у справі № 910/23591/17 призначено на 20.11.2018 р.

20 листопада 2018 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням на лікарняному судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи №910/23591/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді Сулім В.В., Хрипун О.О.

20 листопада 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПрАТ "Будівельна фірма "Старатель" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі №910/23591/17 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О.

20 листопада 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 20 листопада 2018 року представники ПрАТ "Будівельна фірма "Старатель" та ТОВ "Фірма "Будбат" надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники ТОВ "Роял Білдінг" у судове засідання 20 листопада 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується копією Реєстру на відправлення кореспонденції з повідомленням Північним апеляційним господарським судом за 23.10.2018 Суддя Чорногуз М.Г. (п. 33), роздруківкою з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення за індентифікатором 384.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

21 липня 2016 року між ТОВ "Фірма "Будбат" (далі - третя особа), як підрядником та ТОВ "Роял Білдінг" (далі - відповідач), як замовником укладено Договір підряду № 418 РБ на виконання монолітних робіт, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на власний ризик виконати та здати замовнику в установлений договором строк закінчені монолітні роботи з будівництва (далі - роботи) житлового будинку Б-1 за адресою АДРЕСА_1 (т.І, а.с. 38-44, 45-48).

25 липня 2016 року між ПрАТ "Будівельна фірма "Старатель" (далі - позивач), як наймодавцем та ТОВ "Фірма "Будбат", як наймачем укладено Договір найму майна та обладнання № 01/07-16, відповідно до умов якого наймодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується передати наймачеві у платне строкове користування майно та обладнання, що є власністю наймодавця. Перелік обладнання, яке передається в користування за цим договором, зазначено в додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (т.І, а.с. 23-25, 26-29).

Відповідно до п. 3.1 Договору №01/07-16 строк найму становить 6 місяців з моменту підписання акта здачі-приймання.

25 липня 2016 року на виконання умов договору № 01/07-16 від 25.07.2016 за Актом приймання-передачі обладнання в оренду наймодавець передав, а наймач прийняв майно згідно переліку. (т.І, а.с. 30-33).

Листом від 11.10.2016 р. відповідач повідомив третю особу про розірвання договору підряду (т.І, а.с. 103).

Листом від 17.10.2016 третя особа просила відповідача надати дозвіл на вивіз орендованого обладнання, що належить третій особі на правах оренди з будівельного об'єкту (т.І, а.с. 92).

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 19.10.2016 №21 повідомив третю особу про можливість вивезення обладнання після надання виконавчої документації, поверненні невикористаних матеріалів, складанні дефектного акту та передачі будівельного майданчика замовнику (т.І, а.с. 93).

Листом від 16.11.2016 третя особа повторно просила відповідача надати дозвіл на вивіз орендованого обладнання, що належить третій особі на правах оренди з будівельного об'єкту (т.І, а.с. 49, 50). Направлення вказаного листа відповідачу та отримання його останнім підтверджується наявними у матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення (т.І, а.с. 51, 52).

25 листопада 2016 року позивач звернувся до третьої особи із вимогою № 25/11-16 про сплату боргу за користування орендованим майном за весь час та повернення переданого майна (т.І, а.с. 34-35).

Листом від 29.11.2016 третя особа повідомила позивача про те, що взяте у позивача в оренду обладнання завезено нею на будівельний майдани відповідача для виконання укладеного з ним договору підряду, який в подальшому був розірваний, проте, вимогу третьої особи про повернення обладнання відповідачем не задоволено, з огляду на що третя особа зазначила про неможливість оплати орендних платежів та повернення орендованого майна (т.І, а.с. 36-37).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без законної підстави користується належним позивачу рухомим майном.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що третя особа не може отримати доступ до орендованого у позивача майна, оскільки воно поза волею позивача та третьої особи перебуває на будівельному майданчику відповідача. За доводами апелянта, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що позивачем не надано доказів перебування у відповідача, чи передання останньому спірного майна, а саме заяву співробітника відповідача, у якій зазначено, що забезпечення опалубкою здійснював позивач (а.с.123), заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у яких зазначено про здійснення відвантаження обладнання та інвентаря за дорученням третьої особи за адресою АДРЕСА_1 (т.І, а.с. 227, 228), товарно-транспортні накладні (а.с. 183-197) та фотографії (а.с.229-243). Також позивач вказував на суперечливість зазначеної у відзиві (а.с. 128) та листі (а.с.93) інформації.

У клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи відповідач просить приєднати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13.07.2018 у справі №752/11737/18, провадження №1-кс/752/5843/18 (т.ІІ, а.с. 25-27). У вказаному клопотанні відповідач зазначає про те, що довідався про відкриття кримінального провадження та досудове розслідування по факту нібито привласнення службовими особами ТОВ "Роял Білдінг" майна, що є предметом спору у даній справі та те, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.07.2018 р. про надання правоохоронним органам дозволу на огляд земельної ділянки з метою виявлення та фіксації відповідного майна та те, що 02.08.2018 р. СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Карбоном П.О. та прокурором КМ прокуратури № 1 Панащуком А.Я. пред'явлено вказану ухвалу та здійснено огляд земельної ділянки, за результатом якого складено протокол огляду, у якому зазначено про те, що майна, визначеного в ухвалі і яке є предметом господарської справи, виявлено не було (т.ІІ, а.с. 28-32).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про відсутність доказів передачі йому майна та про те, що йому не передавалось спірне майно ані у користування, ані на зберігання.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підтвердження наявності у себе права власності на майно, яке пред'явлено до витребування, позивачем надано копії видаткових накладних, наказів-накладних (т.І, а.с. 56-71).

Згідно з статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами статті 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 р. у справі № 3-568гс17.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження завезення на будівельний майданчик відповідача відповідного обладнання, третьою особою надано товарно-транспортні накладні, датовані у період з 29.07.2016 р. по 09.08.2016 р., у яких у графі пункт навантаження зазначено "АДРЕСА_2", пункт розвантаження "АДРЕСА_1". Замовником, вантажовласником та вантажоодержувачем у вказаних товарно-транспортних накладних зазначено третю особу (т.І, а.с. 186-194).

Разом з тим, вказані товарно-транспортні накладні не містять відміток відповідача про завезення зазначених у цих товарно-транспортних накладних об'єктів саме на будівельний майданчик відповідача.

У заяві свідка ОСОБА_6 повідомлено про те, що завезення обладнання на належний відповідачу будівельний майданчик здійснено через пункт пропуску з реєстрацією охороною пропуску у журналі та перевіркою охороною супровідних документів на журнал, аналогічна інформація міститься і у заяві ОСОБА_7 (т.І, а.с. 227, 228).

Разом з тим, вказані заяви не містить переліку обладнання та інших ознак за яким його можна було ідентифікувати та встановити, що це саме те, обладнання, яке було орендовано у позивача та, що воно знаходиться саме у відповідача.

Надані третьою особою фотографії також не дають можливості однозначно ідентифікувати приналежність зображеного на них майна позивачу та не визначають його місцезнаходження у відповідача (т.І, а.с. 229-243).

Факт передання майна на зберігання (під охорону) відповідачу, повинен підтверджуватись відповідними належними і допустими доказами (договорами, актами приймання-передачі під охорону і т.п), а не поясненнями (заявами) свідків.

Також колегія суддів зазначає, що доводи позивача про суперечливість викладеної у відзиві (т.І, а.с. 93) та листі (т.І, а.с. 93) інформації не спростовують вірних висновків суду першої інстанції оскільки зі вказаного листа неможливо встановити того, що відповідач не дає третій особі згоди на вивезення саме належного позивачу майна.

Крім того, колегія суддів зазначає про відсутність у матеріалах справи доказів звернення позивача до відповідача із вимогою про повернення належного йому майна, а також відмови відповідачем позивачу у задоволенні такої вимоги.

При цьому, умови Договору оренди покладають обов'язок щодо повернення майна з оренди саме на третю особу. Вказаний договір не містить положень про те, що визначене у Акті до нього майно передається для виконання третьою особою будівельних робіт на об'єкті відповідача.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено перебування у відповідача, чи передання останньому саме спірного майна, а відповідно і порушення його права саме відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі № 910/23591/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна Приватного акціонерного товариства "Будівельна фірма "Старатель" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі №910/23591/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Будівельна фірма "Старатель" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі № 910/23591/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14 червня 2018 року у справі №910/23591/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Приватне акціонерне товариство "Будівельна фірма "Старатель".

4. Справу №910/23591/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

В.В. Сулім

Дата складення повного тексту - 21.11.2018 р.