ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Справа№ 910/7054/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 03.12.2018

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 (повне рішення складено - 04.10.2018)

у справі № 910/7054/18 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Танаіс-Суми»

про присудження до виконання обов'язку в натурі,

Розглянувши справу в порядку ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У червні 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» (далі - ТОВ «СОФА ЛТД») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Танаіс-Суми» (далі - ТОВ «Танаіс-Суми») про присудження до виконання обов'язку в натурі шляхом передачі позивачу оригіналів кредитного договору №Т14209И від 17.02.2014 та усіх інших документів, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ «Танаіс-Суми» за вищезазначеним кредитним договором, платіжні доручення, квитанції тощо та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016.

Позовні вимоги про присудження до виконання обов'язку в натурі обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016, не передав належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, чим порушив положення ст. ст. 517, 556 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у задоволенні позову ТОВ «СОФА ЛТД» до ПАТ «КБ «Приватбанк» про присудження до виконання обов'язку в натурі відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів звернення кредитора до поручителя з вимогою виконати порушене зобов'язання, як підставу виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором, що передбачено договором поруки для виконання поручителем свого обов'язку впродовж п'яти календарних днів із моменту отримання такої вимоги.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.

ТОВ «СОФА ЛТД» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі № 910/7054/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «СОФА ЛТД» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018, запропоновано учасникам провадження надати відзиви та заперечення на відзив, встановлено строк для подачі відповідних заяв, скаргу призначено до розгляду.

В судове засідання 03.12.2018 з'явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 120, 242 ГПК України.

03.12.2018 у судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів

ТОВ «СОФА ЛТД» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та зазначив, що суд не врахував положення договору поруки №4Т14209И/П від 25.10.2016 щодо обов'язку банку передати поручителю впродовж п'яти робочих днів з моменту виконання обов'язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Скаржник зазначив, що ним, як поручителем, виконано обов'язок боржника ТОВ «Танаіс-Суми» перед кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором, однак відповідач відмовляється надати йому оригінали документів, чим порушує право позивача на визнання його новим кредитором. На думку скаржника, суд дійшов помилкового висновку про відсутність в законодавстві обов'язку кредитора (відповідача) передати оригінали документів чим порушив положення ст. ст. 517, 556 Цивільного кодексу України, що порушило права позивача гарантовані ст. 5 ГПК України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Крім того, заявник зазначив про порушення судом першої інстанції норм ст. ст. 236, 238 ГПК України стосовно вмотивованості судового рішення.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзиви на апеляційну від ПАТ «КБ «Приватбанк» та ТОВ «Танаіс-Суми» не надійшли. Заяв про продовження процесуального строку в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України не надійшло.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

25.10.2016 ТОВ «СОФА ЛТД» та ПАТ «КБ «Приватбанк» 25.10.2016 уклали договір поруки № 4Т14209И/П, предметом якого є надання поруки позивачем перед кредитором за виконання ТОВ «Танаіс-Суми» своїх зобов'язань за кредитним договором №Т14209И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 вказаного договору поруки позивач зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором із повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з п. 4 договору поруки у випадку невиконання ТОВ «Танаіс-Суми» зобов'язань за кредитним договором, останнє і позивач відповідають перед відповідачем як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Господарський суд міста Києва встановив, що договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» у порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». А також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 03.06.2016, укладеної сторонами (п. 17 договору).

Строк дії договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016, відповідно до п. 11, сторони погодили з моменту підписання та скріплення печатками до повного виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 8 договору поруки до позивача, що виконав обов'язки боржника (третьої особи) за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договором застави (іпотеки), укладеним у цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконання зобов'язань.

Скаржник в апеляційні скарзі та в позові стверджує, що ним виконано у повному обсязі зобов'язання за кредитним договором №4Т14209И/П від 25.10.2016, однак матеріали справи таких доказів не містять та суду не надано. Водночас, позивач, будучи ініціатором судового провадження, не зазначив про неможливість надання доказів з причин, що не залежали від сторони.

В якості доказу виконання зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків скаржником (позивачем) до матеріалів справи надано копію платіжного доручення № 365 від 26.10.2016 на суму 171 992 097, 01 грн та виписки по рахунку (період з 26.10.2016 по 26.10.2016).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що всупереч умов договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016, відповідач не передав оригінали кредитного договору №Т14209И від 17.02.2014 та усі інші документи, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ «Танаіс-Суми» за вищезазначеним кредитним договором.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Порука, як спосіб забезпечення зобов'язань врегульована нормами параграфу 3 глави 49 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Сторони у п. п. 2 та 4 договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016 узгодили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

До поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання (п. 8 договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016).

За приписами ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Вказані умови сторони врегулювали у п. 10 договору поруки №4Т14209И/П від 25.10.2016, яким передбачено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів з моменту виконання обов'язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач неправомірно відмовляється надати позивачу оригінали документів, правильно спростовані висновком суду першої інстанції, адже ні умовами укладеного між сторонами договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016, ні положеннями чинного законодавства України (в тому числі нормами ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач) не передбачено обов'язок кредитора в межах договору поруки передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Укладеним між сторонами договором поруки передбачено у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю саме належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, а не їх оригінали. Позивачем не наведено жодного акту чинного законодавства України, з якого б безпосередньо виникав обов'язок відповідача виконати дії, про зобов'язання вчинення яких просить позивач, а також не доведено існування будь-яких інших підстав виникнення у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали відповідних документів (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №910/14022/17).

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії - передати позивачу оригінали кредитного договору №Т14209И від 17.02.2014 та усі інші документи, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ «Танаіс-Суми» за вищезазначеним кредитним договором (виконати свої зобов'язання перед поручителем) було правильно визнано судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги те, що долучені позивачем до матеріалів докази виконання власного зобов'язання за договором поруки (копії платіжного доручення № 365 від 26.10.2016 на суму 171 992 097, 01 грн та виписки по рахунку (період з 26.10.2016 по 26.10.2016) є доказом повного виконання скаржником зобов'язань по кредитному договору № Т14209И від 17.02.2014 згідно договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016 з огляду на те, що доказів в підтвердження встановлення дійсної (реальної) заборгованості на момент здійснення оплати позивачем не надано. Будь-яких інших доказів в підтвердження виконання позивачем умов договору в повному обсязі, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.

Крім того, як вірно вказано судом першої інстанції, сторони у договорі чітко передбачили обов'язок кредитора направити поручителю вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання, як підставу виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором, включаючи сплату основного боргу та сплати відсотків за користування кредитом відповідно до пункту 1 договору поруки, як і передбачили обов'язок поручителя виконати зобов'язання зазначене в письмовій вимозі кредитора, впродовж п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 договору.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази направлення ПАТ «КБ «Приватбанк» на адресу позивача письмової вимоги, як підставу виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позову.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7054/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7054/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

4. Матеріали справи № 910/7054/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 03.12.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

М.Г. Чорногуз