ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
===============================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Справа № 915/962/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участю секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Миколаївобленерго (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017, ),

до відповідача: Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ),

про: визнання права власності за набувальною давністю,

за участі представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №01/54-222 від 02.05.18

від відповідача: не з'явився,

встановив:

04.09.2018 Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/22-6518 від 31.08.2018, в якій просить суд:

1) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго (, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) право власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №583, яка розташована поблизу житлового будинку №82 по вул. Космонавтів у місті Миколаєві;

2) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго (, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) право власності за набувальною давністю на рухоме майно встановлене у будівлі закритої трансформаторної підстанції - ЗТП -6/0,4 кВ №583: розподільчий пристрій РП-0,4 кВ; розподільчий пристрій РП-6 кВ; силовий трансформатор ТМ-315 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 65636, 1969 року випуску; силовий трансформатор ТМ-400 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 40012, 1972 року випуску.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаним майном починаючи з 2007 року з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії, здійснює його ремонт та обслуговування, несе витрати по його утриманню, а тому вважає, що на підставі ст.344 ЦК України набув право власності на це майно за набувальною давністю. Право власності на ЗТП-6/0,4 кВ №583 та на встановлене у ній енергетичне обладнання за жодною особою не зареєстровано. До трансформаторна підстанція ЗТП-6/0,4 кВ №583 приєднані споживачі, що мають укладені з АТ «Миколаївобленерго» договори про постачання електричної енергії.

Ухвалою суду від 06.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.09.2018 об 11 год. 30 хв., встановлено сторонам процесуальний строк для надання суду заяв по суті справи.

Відзивом на позовну заяву (вх.11295/18 від 25.09.2018) Миколаївська міська рада позов не визнає повністю, посилаючись на норми ч. 1 ст. 317, ч. ч.1, 4 ст. 344, ч.ч. 1-4 ст. 376 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст. 83, ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, вказуючи на те, що позивач не наводить доказів добросовісності заволодіння ЗТП-6/0,4 кВ №583 та його об'єктами; будівля ЗТП-6/0,4 кВ №583 має ознаки самочинного будівництва оскільки Миколаївська міська рада не надавала дозвіл на відведення земельної ділянки під її будівництво; визнання права власності на будівлю ЗТП-6/0,4 кВ №583 вплине на права власності Миколаївської міської ради на землю.

17.10.2018 позивачем подано до господарського суду відповідь на відзив №01/22-7606 від 16.10.2018 з доказами її направлення позивачеві. Позивач вважає відзив на позовну заяву необгрунтованим посилаючись на висновки Верховного Суду України, викладені у аналізі від 01.07.2013, вважає, що матеріалами справи підтверджено добросовісність заволодіння позивачем чужим нерухомим та рухомим майном з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії, фактів викрадення позивачем будівлі трансформаторної підстанції та її обладнання або заволодіння ними шляхом шахрайства жодним компетентним (правоохоронним) органом не встановлено; встановлення статусу самочинності забудови ЗТП не є предметом спору у рамках цієї справи; позивач використовує земельні ділянки під енергообєктами на правах оренди, відповідно до договорів оренди, укладених з відповідачем.

Клопотанням (вх. №13752/18 від 23.10.2018) відповідач просив суд розглянути справу без участі представника Миколаївської міської ради на підставі наявних доказів та письмового відзиву Миколаївської міської ради.

Ухвалою суду від 23.10.2018 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 19.11.2018 об 11.45 год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання.

Усі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Позиція відповідача викладена у відзиві (а.с.85-87).

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Поблизу житлового будинку №82 по вул. Космонавтів у місті Миколаєві розташована закрита трансформаторна підстанція - ЗТП-6/0,4 кВ №583 (далі - ЗТП-6/0,4 кВ №583), у якій встановлено електричне обладнання:

1) розподільчий пристрій РП-0,4 кВ;

2) розпорядчий пристрій РП-6 кВ;

3) силовий трансформатор ТМ-315 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 65636, 1969 року випуску;

4) силовий трансформатор ТМ-400 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 40012, 1972 року випуску.

До ЗТП-6/0,4 кВ №583 приєднані споживачі, а саме: 46 точок обліку юридичних осіб та 604 побутових споживача, що мешкають у м. Миколаєві в будинках за адресами: вул. Китобоїв, 14, вул. 12 Поздовжня, 47, вул. Космонавтів, 82, вул. Поздовжня,47 А, вул. 12 Лінія, 135, які мають укладені з АТ «Миколаїобленерго» договори про постачання електричної енергії.

Кабельні лінії напругою 0,4 кВ та 6 кВ, що живлять зазначені житлові будинки та приєднані до ЗТП-6/0,4 кВ №583, обліковуються на балансі позивача.

Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи ЗТП-6/0,4 кВ №583 з квітня 2007 року, що підтверджується Актом №41 приймання виконаних робіт за квітень 2007 року, Актом приймання виконаних робіт від 24 вересня 2012 року №10062, Актом приймання виконаних робіт від 19 грудня 2017 року №18573 (а.с.8-11).

У 2008 році позивачем складено Паспорт трансформаторної підстанції ЗТП-6/0,4 кВ №583, в якому зазначено схему енергетичного обладнання встановленого у ЗТП, характеристики зазначеного обладнання та будівлі ЗТП (а.с.12-17).

Працівниками позивача проводяться огляди ЗТП-6/0,4 кВ №583, з метою перевірки її працездатності, що підтверджується листками огляду від 16.11.2010, 20.08.2013, 07.02.2017, 12.09.2017 (а.с.18-21).

Відповідно до п.п. 1.2.4. п.1.2 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі Правила РРЕЕ), точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи. Оператор системи покриває всі витрати, повязані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, повязаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

Згідно з абз. 1 п.п.2.2.1 п.2.2. Розділу ІІ Правил РРЕЕ, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і оператором системи (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Підпунктом 2.2.10. пункту 2.2 Розділу ІІ Правил РРЕЕ визначено, що якщо до електричних мереж оператора системи приєднані електричні мережі, які на підставі права власності не належать жодному субєкту господарювання та через які електрична енергія передається до технологічних електричних мереж споживача, межа експлуатаційної відповідальності та точка розподілу електричної енергії встановлюються на межі балансової належності споживача. Такі електричні мережі в установленому законодавством України порядку мають бути передані оператору системи, до мереж якого вони приєднані.

Договорами про користування електричною енергією, укладеними між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від ЗТП-6/0,4 кВ №583, а також Актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, які є додатками до вищевказаних договорів, визначено межі балансової належності електромереж та установок.

Згідно вказаних документів межі балансової належності електромереж встановлені на вихідних клемах комутаційного пристрою Р-250 А в ВРУ -0,4 кВ споживача (наприклад, договір про постачання електричної енергії №44/6373 від 07.04.2017 із споживачем ОСББ «ДІАЛОГ-47») (а.с.22-27).

Отже, позивач є користувачем ЗТП-6/0,4 кВ №583 та встановленого у ній енергетичного обладнання.

Згідно п. 5.6.1.3 «Технічна експлуатація електричних станцій і мереж. Правила», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 13.06.2003 №296 (далі ПТЕЕСМ), власник енергообєкта повинен планувати і здійснювати ремонтно-відновлювальні роботи устаткування. Кошти, що отримані від оптового енергоринку за рахунок передбаченої частини тарифу на технічне обслуговування і ремонт, повинні використовуватись виключно за цільовим призначенням.

Пунктом 5.6.1.4 ПТЕЕСМ встановлено, що відповідальність за технічний стан та технічне обслуговування устаткування, будівель та споруд несуть керівники енергообєктів і керівники енергокомпаній, до складу яких входять ці енергообєкти. Відповідальність за ремонти покладається на керівників енергокомпаній, енергообєктів і ремонтних підприємств.

Отже, планування і здійснення ремонтно-відновлювальних робіт електричного устаткування та усунення наслідків аварій в обладнанні є обовязком власника.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.01.2018 №66 «Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії АТ «Миколаївобленерго», позивач зобовязаний використовувати кошти, отримані внаслідок здійснення ліцензійної діяльності, виключно на витрати, передбачені встановленою структурою тарифу, тобто структурою обґрунтованих витрат енергопостачальника (операційних витрат та витрат з прибутку) на здійснення ліцензованої діяльності, що групуються за економічними елементами і на основі яких НКРЕКП розраховує та затверджує тарифи на електроенергію.

Наведене свідчить про те, що позивач є користувачем та володільцем ЗТП-6/0,4 кВ №583 та встановленого у ній обладнання, який добросовісно, відкрито, безперервно володіє зазначених майном починаючи з квітня 2007 року, тобто протягом понад 11 років.

Позивач неодноразово звертався до Миколаївської міської ради про вирішення питання передачі у власність позивача безгосподарної ЗТП-6/0,4 кВ №583, що підтверджується копіями листів від 25.01.2013 №327/02-23, від 09.04.2013 №1175/02-23, від 06.02.2015 №731/02-06, від 07.02.2017 №878/02-08 (а.с.67-73).

Згідно листів Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації (№259/01.01-17 від 23.02.2018) та Управління комунальної власності Миколаївської міської ради (№307/10.01-07/18 від 20.02.2018) вищевказане майно у останніх не обліковується.

Власників ЗТП-6/0,4 кВ №583 та встановленого у ній енергетичного обладнання не виявлено.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах, у всіх випадках є не власник і, тим більше, власник ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК (особа заволоділа чужим майном). Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України).

Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

Доказів набуття АТ Миколаївобленерго майна, зазначеного у позові, злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, суду не надано.

Відсутні і докази того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі. Наведене дає підстави вважати позивача добросовісним володільцем спірного нерухомого майна.

Ще однією важливою обставиною, яка підлягає доведенню за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, є відкритість володіння, тобто очевидне для третіх осіб, які повинні мати можливість це бачити, не перешкоджати доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію.

Надані позивачем докази свідчить про відкритість володіння (очевидне для третіх осіб, які мали можливість це бачити, відсутність перешкод доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію ).

У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Безперервність володіння, яке відповідає всім зазначеним в законі умовам, повинне бути на протязі визначених законом строків і цей строк диференціюється в залежності від об'єкта (для нерухомого майна - 10 років, для рухомого майна 5 років).

Статтею 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Крім того, у п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. № 1440, наведено більш детальне визначення «рухомого майна» - це матеріальні об'єкти, які можуть бути переміщеними без заподіяння їм шкоди. До рухомого майна належить майно у матеріальній формі, яке не є нерухомістю.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, зокрема акти приймання виконаних робіт, договори про постачання електричної енергії, давність володіння позивачем ЗТП-6/0,4 кВ №583 та її безперервність (тобто строк володіння, який бере початок з квітня 2007 року, а на час розгляду спору складає понад 11 років), суд дійшов висновку, що позивачем доведена суду сукупність певних юридичних фактів, які мають значення для цієї справи, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, а саме: законність володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння спірним нерухомим майном.

Зазначені вище обставини справи повністю спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги АТ Миколаївобленерго про визнання за ним в порядку набувальної давності права власності на будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №583, яка розташована поблизу житлового будинку №82 по вул. Космонавтів у місті Миколаєві та встановлене в ній енергетичне обладнання, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Миколаївобленерго (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017, ) до Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго (, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) право власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №583, яка розташована поблизу житлового будинку №82 по вул. Космонавтів у місті Миколаєві.

Визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго (, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) право власності за набувальною давністю на рухоме майно, встановлене у будівлі закритої трансформаторної підстанції - ЗТП -6/0,4 кВ №583: розподільчий пристрій РП-0,4 кВ; розподільчий пристрій РП-6 кВ; силовий трансформатор ТМ-315 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 65636, 1969 року випуску; силовий трансформатор ТМ-400 кВа 6/0,4 кВа, заводський номер 40012, 1972 року випуску.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 23.11.2018 року.

Суддя В.О.Ржепецький