ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2051/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.А. Липі

за участю представників:

від позивача: Шишко Ю.А. по довіреності;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів"; (вул.Соборна,3,Дружківка,Донецька область,84205) до відповідача: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (вул.Тверська,5,Київ,Південна Частина Києва, Київ,03680) в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська,19, Одеса,65012) про стягнення 15222,57 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дружківський завод металевих виробів" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в якому просить господарський суд: про стягнення 19740,78 грн., з яких пеня 16854 грн. 14 коп., 3% річних в розмірі 2886 грн. 64 коп..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання умов договору поставки №ОД/НХ-18-516НЮ від 11.06.2018.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.09.2018 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/2051/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено засідання на 24.10.2018 року.

24.10.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог відповідно якої просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 13001 грн. 37 коп., 3% річних в розмірі 2221 грн. 20 коп., витрати на оплату судового збору в сумі 1762грн.

Відповідач, 24.10.2018 року надав суду відзив на позов, відповідно якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив, відповідач зазначає, що сплатив суму боргу лише 14.09.2018 року через відсутність фінансування, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» не є комерційною організацією, про що Позивачу був надісланий лист №НХ12/7028 від 21.08.2018 року, що не заперечується останнім. Крім того, відповідно до ст. 233 ГК України, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій з 19 740,78 грн. до 5000,00 грн.

24.10.2018року у судовому засіданні було проголошено перерву та повідомлено сторін, що наступне судове засідання по справі відбудеться 26.11.2018року.

02.11.2018 року позивач надав відповідь на відзив в якій заперечення відповідача викладені у відзиві вважає безпідставними та просить суд позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що 26.11.2018р. судове засідання не відбулося в зв'язку з мінуванням, суд ухвалою повідомив сторін про дату та час судового засідання на 27.11.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, відзив на позов не надав, про місце, дату та час судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями.

У судовому засіданні 27.11.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між Приватним акціонерним товариством «Дружківський завод металевих виробів» Іостачальник) (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» особі регіональної філії „Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства «Українська лізниця» (Замовник) (надалі - Відповідач) був укладений Договір поставки №ОД/НХ-18-516 НЮ д 11.06.2018 року (надалі - Договір).

Разом з Договором Позивач та Відповідач узгодили та підписали Специфікацію №1 на поставку 11,40 тон Шурупа колійного 1,24 х 170 на загальну суму: 578 294,64 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 96 382,44 грн..

Відповідно до п.1.1. Договору Позивач зобов'язався передати у власність Відповідача, а

відповідач оплатити товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - Товар), які значені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною. Позивач передає у власність Відповідача товар на умовах, зазначених в договорі.

Згідно п.1.2. Договору найменування товару: шуруп колійний 1,24 х 170.

Відповідно до п.3.1. Договору кількість та асортимент товар у Специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.5 1. Договору Товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені Графіком поставки (Додаток №2 до Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору в межах конкретного періоду (кварталу) поставки Товару, визначеного Графіком поставки, Постачальник зобов'язаний здійснити поставку Товару на підставі письмових заявок Замовника у строки, визначені в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб факсом, електронною поштою: ; листом за адресою: 84205, Донецька обл., м.Дружківка, вул.СоборнаЗ).

Згідно п.5.6. Договору Товар постачається за рахунок та транспортом Позивача на склад Відповідача на умовах DDP в редакції інкотермс-2010.

Відповідно до п.6.1. Договору Відповідач оплачує поставлений Позивачем Товар за ціною, вказаною у Специфікації.

Згідно п.6.4. Договору загальна сума по Договору 578 294,64 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 96 382,44 грн.

Відповідно до п.7.1. Договору розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються у безготівковій формі.

Згідно п.7.2. Договору розрахунки за поставлений Товар здійснюються Відповідачем протягом 20 банківських днів з дати поставки Товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню Товару, який підлягає оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата дійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Відповідно до п.7.3. Договору днем отримання Товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Згідно п.9.5. Договору підтвердженням про одержання Товару Відповідачем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до п.16.2. Договору строк дії цього Договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2018 року, а в частині виконання обов'язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації видаткових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього Договору.

Позивач зазначає про належне виконання умов Договору.

Відповідно до умов Договору Відповідач був зобов'язаний здійснити оплату за поставлений Товар останнім днем - 20.07.2018 року та 25.07.2018 року відповідно. Однак, взяті на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений Товар Відповідач не виконав, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість за Договором у розмірі 304 365,60 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 50 727,60 грн. та 273 929,04 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 45 654,84 грн. Всього заборгованість склала 578 294,64 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 96382,44грн.

Відповідно до п.12.1. Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей, Сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

16.08.2018року Позивачем на адресу Відповідача була направлена Претензія за №106 від 16.08.2018р. з вимогою погасити заборгованість у розмірі 578 294,64 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 96382,44грн., та сплатити пеню у розмірі 4 990,76 грн. в 7-ми денний строк з моменту її отримання.

На претензію №106 від 16.08.2018 року 28.08.2018 року Позивач отримав відповідь за №НХ- 12/7028 від 21.08.2018 року, в якій Відповідач визнав наявність кредиторської заборгованості за Договором.

22.08.2018року згідно рахунка-фактури №6146 від 21.06.2018 року Відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений товар на суму 91 309,68 грн, що підтверджується Платіжним дорученням №1141429 від 21.08.2018. Слід зазначити, що платіжне доручення отримано банком та проведено платіж по ньому саме 22.08.2018 р.

Відповідно станом на 22.08.2018 року Відповідачем була прострочена оплата Товару, поставленого за Видатковою накладною №1696 від 21.06.2018 року, на 47 календарних дня.

З 23.08.2018 року за Відповідачем за поставлений Товар за Видатковою накладною №1696 від 21.06.2018 року рахується заборгованість у розмірі 213 055,92 грн.

Також, 22.08.2018 року згідно рахунка-фактури №6173 від 25.06.2018 року Відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений товар на суму 82 178,71 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №1141428 від 21.08.2018р. Слід зазначити, що платіжне доручення отримано банком та проведено платіж по ньому саме 22.08.2018 р.

Відповідно станом на 22.08.2018 року Відповідачем була прострочена оплата Товару, поставленого за Видатковою накладною №1719 від 25.06.2018 року, на 42 календарних дня.

З 23.08.2018 року за Відповідачем за поставлений Товар за Видатковою накладною №1719 від 25.06.2018 року рахується заборгованість у розмірі 191 750,33 грн.

14.09.2018року Відповідач здійснив оплату за поставлений товар за Видатковими накладними №1696 від 21.06.2018 року та №1719 від 25.06.2018 року в повному обсязі без сплати пені, що підтверджується Платіжними дорученням №1200898 від 13.09.2018 року та №1200897 від 13.09.2018 року відповідно. Слід зазначити, що дані платіжні доручення отримані банком та проведено платіж по ним саме 14.09.2018 р.

Станом на 14.09.2018 р. Відповідач прострочив оплату за поставлений Товар за Видатковою накладною №1696 від 21.06.2018 року у розмірі 213 055,92 грн. на 23 дня.

Строк прострочення оплати Товару за Видатковою накладною №1719 від 25.06.2018 року у розмірі 191 750,33 грн. станом на 14.09.2018р. склав також 23 дня.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, тобто поставив

Відповідачу Товар відповідно до умов Договору.

У свою чергу Відповідач порушив свої договірні зобов'язання, тобто з боку Відповідача має місце затримка розрахунків за поставлений Товар.

Згідно з пунктом 11.2. Відповідач за даним Договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи неналежне виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 13001 грн. 37 коп., 3% річних в розмірі 2221 грн. 20 коп., витрати на оплату судового збору в сумі 1762грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до п.7.1. Договору розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються у безготівковій формі.

Згідно п.7.2. Договору розрахунки за поставлений Товар здійснюються Відповідачем протягом 20 банківських днів з дати поставки Товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню Товару, який підлягає оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата дійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Виходячи з наявних матеріалів справи господарським судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з порушенням строку умов п. 7.2. договору поставки.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за Договором 3% річних у розмірі 2221,20 грн.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 2221,20 грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13001,37 грн. - пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з пунктом 11.2. Відповідач за даним Договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо надання послуг, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 13001,37грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня у розмірі 13001,37 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Заперечення викладені відповідачем у відзиві судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідач у відзиві не заперечує, що мало місце порушення ним договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати за поставлені товари, а саме: пункту 7.2 Договору, а також порушення норм діючого законодавства України, а саме: ст.526, ч. 1 ст.530, ст.625 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст.193, ст. 265 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідач вважає, що на підставі статей 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, суд повинен зменшити розмір штрафних санкцій з 19740,78 грн. до 5000,00 грн. у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому Відповідач не надав до суду жодного документа, пояснення чи розрахунку в обґрунтування заявленого розміру зменшення штрафних санкцій.

Правову позицію Відповідача стосовно зменшення розміру штрафних санкцій та неустойки, суд вважає такою, що не підлягає застосуванню у спірних договірних відносинах.

Договір поставки був укладений за процедурою закупівлі відкритих торгів.

Як зазначає позивач, Відповідач був замовником тендерної процедури і саме ним був складений проект договору постачання та встановлені умови оплати і штрафні санкції.

Суд звертає увагу, що на момент укладення договору сторони не вважали штрафні санкції надмірними і переддоговірного спору відносно цієї умови договору між сторонами не було.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, за умовами Договору розмір пені, погоджений сторонами, повністю відповідає нормам віючого законодавства України та не перевищує подвійної облікової ставки НБУ. А враховуючи суму Договору та значний строк прострочення оплати за товар, вимоги щодо сплати пені у заявленому розмірі не можна вважати надмірними.

Крім того, у відзиві Відповідач не заперечує правильність розрахунку Позивачем пені.

Посилання Відповідача на відсутність належного виділення коштів з боку фінансового департаменту ПАТ «Укрзалізниця», необхідних для оплати поставки товару за Договором, не може, на думку суду, слугувати поважною причиною для звільнення.

Поряд з цим судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо відсутності фінансування для оплати за поставлений товар, так як згідно з висновком Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі 11/466, з огляду на положення частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року, відсутність коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, а тому доводи, викладені у запереченнях на позовну заяву, не можуть вважатися підставою для зменшення штрафних санкцій.

Щодо нарахування Позивачем 3% річних, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ГК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, Позивач має право вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати Відповідачем процентів річних як разом зі сплатою основного боргу, так і окремо від неї.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 15222,57 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська,5,Київ,Південна Частина Києва, Київ,03680, код 40075815) в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська,19, Одеса,65012, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів"; (вул.Соборна,3,Дружківка,Донецька область,84205, код 00191052) пеню в розмірі 13001 (тринадцять тисяч одна) грн. 37 коп., 3% річних в розмірі 2221 (дві тисячі двісті двадцять одну) грн. 20 коп., витрати на оплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 03 грудня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов