СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Справа № 905/1729/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В.О.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” (вх.№640Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь”, м.Маріуполь Донецької області,

до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Лиман Донецької області,

про стягнення 765581,05 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 765581,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у квітні 2018 року несвоєчасно доставив вантаж на адресу позивача відповідно до залізничних накладних (155 штук), у зв’язку з чим позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 765581,05 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18 (суддя Чернова О.В.) повернуто без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 765581,05 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, господарський суд мотивував її тим, що об’єднання позивачем в одній позовній заяві вимог про стягнення заборгованості за 155 залізничними накладними, тобто вимог, що виникли з різних підстав, перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору у межах однієї справи та у строки, передбачені ст.195 Господарського процесуального кодексу України, та є порушенням правил об’єднання позовних вимог.

ПрАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” з вказаною ухвалою не погодилося та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області та направити справу на розгляд до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що оскаржувану ухвалу прийнято господарським судом з порушенням норм процесуального права. Посилаючись на частину 1 ст.173 Господарського процесуального кодексу, апелянт зазначає, що нормами процесуального законодавства закріплено право позивача об’єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов’язаних підставами виникнення або поданими доказами. Об’єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі №904/8655/17 у постанові від 10.04.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 поновлено Приватному акціонерному товариству “Металургійний комбінат “Азовсталь” строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 22.11.2018 о 16:30 год.

У судовому засіданні 22.11.2018 апелянт підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на розгляд до господарського суду Донецької області.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У такій формі у цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський суд Донецької області, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що позивачем порушено правила об’єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки позивачем заявлено різні вимоги, не пов’язані між собою підставами виникнення (зобов’язання є окремими) та поданими доказами (за кожним зобов’язання докази є самостійними), єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, а тому повернув позовну заяву на підставі пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об’єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з частиною 1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З урахуванням вищевказаного, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Колегія суддів зазначає, що однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які відомості, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інших обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Як убачається з обставин позовної заяви, позивач – Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 765581,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у квітні 2018 року несвоєчасно доставив вантаж на адресу позивача відповідно до залізничних накладних (155 штук), у зв’язку з чим позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 765581,05 грн.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд, керувався вимогами пункту 2 частини 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що у позовній заяві з огляду на пункт 6 Статуту залізниць України, пунктів 1.1, 1.2, 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу порушено правила об'єднання позовних вимог, а саме: в одній позовній заяві позивачем об'єднано вимоги, підставою яких є стягнення заборгованості за 155 залізничними накладними, у зв'язку із чим суд має надати оцінку фактичним відносинам сторін за 155 залізничними накладними, встановити обсяги вантажу, строки перевезення, обчислення термінів доставки, розрахунку штрафних санкцій, а тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що суду необхідно перевірити порядок здійснених розрахунків щодо стягнення розміру заявленого позивачем до стягнення розміру штрафу, який складається з розрахунку по кожній залізничній накладній, адже позивач не обґрунтовує свої вимоги наявністю спільного договору перевезення. Крім того, з розрахунку штрафу убачається, що станції відправлення та залізничні дороги, якими були здійснені перевезення, є різними. Тобто правовідносини між позивачем та відповідач по кожній залізничній накладній є різними.

Щодо доводів апелянта про те, що оскаржувана ухвала прийнята без урахування принципу процесуальної економії, судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки позовні вимоги про стягнення штрафу за 155 залізничними накладними не пов’язані між собою підставою виникнення позовних вимог та поданими доказами, а спільний розгляд заявлених позовних вимог утруднить своєчасне вирішення спору, оскільки при розгляді справи суд має встановити фактичні обставини щодо заявлених різних позовних вимог за 155 залізничними накладними, які регулюють різні правові відносини, що склалися між позивачем та відповідачем.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, заявник посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі №904/8655/17 у постанові від 10.04.2018.

Згідно з частиною 4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Як убачається з постанови Верховного Суду предметом спору у справі №904/8655/17 є стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Верховний Суд, дійшовши висновку про правомірність об’єднання позивачем позовних вимог, встановив, що підставою для подання позову стала стверджувана позивачем затримка вагонів з вини вантажоодержувача. Позивач як на засвідчення цих обставин у позовній заяві посилається на акти загальної форми про затримку вагонів форми ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23, на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, а також на відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальні карти, які і об'єднують усі вагони, що були затримані за 67 наказами, і вказані документальні докази підлягають дослідженою та оцінці під час розгляду справи у сукупності для встановлення обставин наявності або відсутності вини відповідача у затримці вагонів на одній станції призначення - Ароматна.

Отже, у справі №904/8655/17 були узагальнюючі документи, які об’єднували велику кількість вагонів, а тому потребували дослідження судом у комплексі, а також спір стосувався затримки вагонів на одній станції призначення.

Натомість у даній справі, як встановлено вище, розрахунок здійснено по кожній залізничній накладній (усього- 155 штук), станції відправлення та залізничні дороги, якими були здійснені перевезення, є різними, тобто правовідносини між позивачем та відповідач по кожній залізничній накладній є різними.

З огляду на те, що розгляд справи залежить від конкретних обставин справи, а заявник посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі, обставини якої є іншими, колегія суддів вважає, що вказана правова позиція Верховного Суду не застосовується при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.09.2018 у справі №905/1729/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.11.2018.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна