ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2375/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дармін М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 18-0014/16218 від 22.03.2018 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 33/016-юр від 10.05.2018 р., адвокат;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 383 від 12.03.2018 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про зупинення провадження у справі від 30.08.2018 (суддя Первушин Ю.Ю.) у справі №904/2375/18

за позовом: ОСОБА_5 банку України, м. Київ

до відповідача: Акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "Приватбанк", м.Київ

про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_5 банк України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом з вимогами наступного змісту:

- в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "Приватбанк" за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед ОСОБА_5 банком України, в сумі 3 674 478 038 грн. звернути на користь ОСОБА_5 банку України стягнення на майно Приватного акціонерного товариства "ДніпроАзот", що належить йому на праві власності - предмет застави за Договором застави №30 від 13.03.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованим в реєстрі за №533;

- встановити спосіб реалізації предмета застави шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 відкрито провадження у справі №904/2375/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у закритому судовому засіданні; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство ОСОБА_4 банк "ПриватБанк"; призначено підготовче засідання на 12.07.2018.

11.07.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання, яким він просив суд зупинити провадження у справі №904/2375/18 до вирішення справи №910/15491/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" до ОСОБА_5 банку України про розірвання договору застави №30 від 13.03.2015. Відповідач у поданому клопотанні зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/15491/17 задоволено позов та розірвано договір застави №30, укладений 13.03.2015 між позивачем та відповідачем; постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі №910/15491/17 зазначене судове рішення залишено без змін та станом на липень 2018 року справа перебуває у проваджені Верховного суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 у справі №904/2375/18 клопотання Акціонерного товариства "Дніпроазот" про зупинення провадження у справі задоволено частково; підготовче провадження у справі №904/2375/18 зупинено до закінчення касаційного провадження Верховним Судом по справі №910/15491/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" до ОСОБА_5 банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 банку "Приватбанк" за касаційними скаргами на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 910/15491/17; в іншій частині клопотання Акціонерного товариства "Дніпроазот" про зупинення провадження у справі, а саме про зупинення розгляду справи №904/2375/18 до вирішення спору у справі 910/15491/17 відхилено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство ОСОБА_4 банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, якою просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд її скасувати та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки Договір застави є правомірним та підлягає обовязковому виконанню, то господарським судом не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі №910/15491/17 обставини впливатимуть на оцінку доказів у справі № 904/2375/18, якими НБУ обґрунтовує свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову, з урахуванням презумпції правомірності правочину.

Тобто, презумпція правомірності іпотечного договору не спростована, а отже, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Більше того, оскаржувана ухвала винесена у справі про звернення стягнення на предмет застави, яка є первісною по відношенню до справи № 910/15491/18 про розірвання Договору застави, що зумовлено предметом даного спору.

При цьому, господарський суд безпідставно проігнорував другу частину п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, яка імперативно визначає, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оціни обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, оскільки позовні вимоги НБУ у даній справі ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з Договору застави, останній підлягає дослідженню господарським судом в силу положень ст.ст. 209, 210 ГПК України.

Отже, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з Договору застави, господарський суд, у будь-якому випадку, мав перевірити правомірність цього договору, що підтверджує безпідставність висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, предметом якої є вимоги про розірвання такого Договору застави.

Крім того, відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі № 910/15491/17 зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 року. За таких обставин зупинення вищезазначених рішень у справі 910/15491/17 свідчить про відсутність неможливості розгляду цієї справи, оскільки відсутні матеріально-правові наслідки рішення суду, дія якого зупинена для договору застави.

Позивач у справі ОСОБА_5 банк України, у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "Приватбанк" задовольнити та скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 про зупинення провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу вказує, що місцевим господарським судом не зазначено в оскарженій ухвалі, яким саме чином з'ясування обставин у ході розгляду справи №910/15491/17 унеможливлює розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі. Господарським судом першої інстанції взагалі не обґрунтовано відсутність реальної можливості розглянути господарський спір по суті заявлених вимог на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідач, Акціонерне товариство "Дніпроазот" у відзивах на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін. Вважає, що дослідження предмету спору у справі № 910/15491/17 та предмет спору у даній господарській справі свідчить, що вказані справи є пов'язаними, оскільки у разі задоволення позовних вимог у справі № 910/15491/17 та розірвання спірного договору застави №30 від 13.03.2015 розірваним, такі обставини повністю виключають можливість задоволення позовних вимог у даній господарській справі про звернення стягнення на майно, що є предметом договору застави №30 від 13.03.2015 року. Тож, розгляд справи № 910/15491/17 має прямий вплив на наслідки розгляду даної господарської справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/2375/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 про зупинення провадження у справі № 904/2375/18 (головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді Кощеєв І.М., Подобєд І.М.).

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 904/2375/18 за позовом: ОСОБА_5 банку України до відповідача: Акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет застави з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 904/2375/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду прийнято до провадження справу № 904/2375/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та розгляд апеляційної скарги з урахуванням ч. 2 ст. 270 ГПК України вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження; позивачу та відповідачу наданий строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань відповідно до ст.ст. 38, 74, 80, 161, 263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем 06.11.2018 року подано клопотання про розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 року у справі № 904/2375/18 в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з викликом учасників справи задоволено та розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін на 21.11.2018 року.

15.11.2018 року до Центрального апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга АТ "ДНІПРОАЗОТ" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 08 листопада 2018 р. про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2018 року вищезазначену касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року у справі № 904/2375/18 повернуто скаржнику, у звязку з тим, що ухвала про залишення без руху апеляційної скарги не підлягає касаційному оскарженню в силу приписів ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, а дії заявника кваліфіковані як зловживання процесуальними правами.

В судовому засіданні 21.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи:

03.03.2009р. між НБУ та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено Кредитний договір № 19 (т.1 а.с. 35-36) до якого впродовж періоду часу з 04.03.2009р. по 28.12.2017р. було укладено Додаткові договори № 1-№ 82 (т.1 а.с. 37-138).

В період часу з 05.03.2009р. по 08.07.2014р. за Меморіальним ордером № 5651 на рахунки КБ «Приват Банк» було перераховано кошти на загальну суму 3 674 478 038,00 грн. (т.1 з.с. 152- т.1 а.с. 172)

13.03.2015р. задля забезпечення виконання зобов'язань ПАТ КБ "Приватбанк" за Кредитним договором між НБУ та ПАТ "Дніпроазот" (іпотекодавець), був укладений Іпотечний договір № 30 (далі - "Іпотечний договір"), відповідно до якого Відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме майно зазначене у вказаному договорі (Предмет іпотеки) (т.1 а.с. 139-143).

18.08.2017р. та 21.08.2017р. НБУ, у зв'язку із простроченою заборгованістю за Кредитним договором, направив Відповідачу вимоги щодо усунення порушень за Кредитним договором (т.2 а.с. 234-238 та т.1 а.с.146-151).

04.06.2018р. ОСОБА_5 України, в зв'язку з неналежним виконанням ПАТ КБ "Приватбанк" умов Кредитного договору та невиконанням Відповідачем обов'язку по Іпотечному договору, звернувся до господарського суду із позовом до Відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, (т.1 а.с.4-27).

11.07.2018р. в канцелярії господарського суду Дніпропетровської області зареєстроване клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі, в якому він просить зупинити провадження у справі №904/2375/18 до вирішення справи №910/15491/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" до ОСОБА_5 банку України про розірвання договору застави №30 від 13.03.2015 в порядку передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України. Відповідач у поданому клопотанні зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/15491/17 задоволено позов та розірвано договір застави №30, укладений 13.03.2015р. між позивачем та відповідачем. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі № 910/15491/17 рішення господарського суду від 29.11.2017 залишено без змін (т.2 а.с. 173-175)

До клопотання додано Позовну заяву від 07.09.2017р. про розірвання договору застави № 30 від 13.03.3015р. (т.2 а.с .176-180)

29.11.2017р. Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/15491/17 розірвано договір застави № 30, укладений 13.03.2015р. між ОСОБА_5 банком України та ПАТ «Дніпроазот», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 533 (т.2 а.с. 181-192)

24.04.2018р. Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/15491/17 апеляційні скарги НБУ та ПАТ КБ «Приватбанк» залишені без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/15491/17 залишено без змін (т.2 а.с. 193-205)

29.05.2018р. Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесена ухвала у справі № 910/15491/17 (т.2 а.с. 206-208)

20.08.2018р. представником ПАТ «Дніпроазот» подано додаткові пояснення щодо зупинення провадження по справ, відповідно до якого станом на 21.08.2018 року розгляд № 910/15491/17 та касаційної скарги ОСОБА_5 банку України по даній справи зупинений згідно ухвали Верховного суду України від 24.07.2018 року до перегляду ОСОБА_9 палатою Верховного суду України аналогічної справи № 910/15504/17 за позовом ОСОБА_5 банку України до ПАТ «Готель Жовтневий» про розірвання договору іпотеки : нерухомого майна.За даними інформаційного центру Верховного суду України, 13.08.2018 року справа № 910/15504/17 передана на розгляд ОСОБА_9 палати Верховного суду України, дату слухань не призначено, рішення по справі не винесено (т.З а.с. 20)

11.07.2018р. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/15504/17 за позовом ОСОБА_5 банку України до ПАТ «Готель Жовтневий» про розірвання іпотечного договору № 28 від 06.05.2010р. № 910/15491/17 справу № 910/15504/17 разом із касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Жовтневий» та доданими до неї документами передано на розгляд ОСОБА_9 Верховного Суду (т.3 а.с. 23-24)

24.07.2018р. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/15491/17 зупинено розгляд касаційних скарг НБУ та ПАТ КБ «Приватбанк» до розгляду ОСОБА_9 Палатою Верховного Суду справи № 910/15504/17 за позовом ОСОБА_5 банку України до ПАТ «Готель Жовтневий» про розірвання іпотечного договору № 28 від 06.05.2010р. (т.З а.с. 21-22, 63-65).

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 07.11.2018р. Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову у справі № 910/15504/17, якою Касаційну скаргу ПАТ «Готель «Жовтневий»» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. у справі №№ 910/15504/17 залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, яка оскаржується, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як зазначалося вище, 11.07.2018р. в канцелярії господарського суду Дніпропетровської області зареєстроване клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі, в якому він просить зупинити провадження у справі №904/2375/18 до вирішення справи №910/15491/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" до ОСОБА_5 банку України про розірвання договору застави №30 від 13.03.2015 в порядку передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Тобто, в обґрунтування заявленого клопотання відповідачем зазначено, що предметом позову у справі №910/15491/17 є розірвання Договору застави №30 від 13.03.2015, а відтак вказані обставини повністю виключають можливість задоволення позовних вимог у справі № 904/2375/18 про звернення стягнення на майно, що є предметом цього ж Договору застави, таким чином зобов'язання за Договором застави у відповідача будуть припинені. При цьому зупинення розгляду даної справи до закінчення розгляду справи №910/15491/17 пов'язано із зупиненням дії та зупиненням виконання судового рішення Верховним судом на час касаційного розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 року у справі №904/2375/18 задоволено клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАзот" про зупинення провадження у справі № 904/2375/18.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, господарський суд першої інстанції виходив з того, що справа з розгляду даного господарського спору та зазначена інша господарська справа пов'язані між собою, а результати розгляду останньої справи мають суттєве значення при вирішенні господарського спору у справі № 904/2375/18.

З урахуванням вищевикладеного, місцевий господарський суд вирішив, що розгляд справи №904/2375/18 є неможливим до розгляду справи № 910/15491/17 у касаційному провадженні Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Положеннями ч. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як розяснено в п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (яка є чинною), зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таким чином, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку зазначає: як саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи. Повязаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншім судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншім судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення, одним з видів яких є ухвала, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам, передбаченим статтею 236 вказаного Кодексу, а отже, містити викладення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

В той же час, дослідивши зміст описової та мотивувальної частин оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що вона не відповідає вищенаведеним вимогам процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з доводами Акціонерного товариства ОСОБА_4 банку "ПриватБанк", що місцевим господарським судом не зазначено в оскаржуваній ухвалі, яким саме чином з'ясування обставин у ході розгляду справи №910/15491/17 унеможливлює розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Господарським судом першої інстанції взагалі не обґрунтовано відсутність реальної можливості розглянути господарський спір по суті заявлених вимог на підставі наданих учасниками справи доказів.

Так, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Змістом частин першої, другої статті 590 Цивільного кодексу України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Підстави припинення застави передбачено статтею 28 Закону України "Про заставу", до яких зокрема належать: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Положення статті 28 Закону України "Про заставу" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що серед підстав припинення застави не передбачено такої підстави, як розірвання договору застави.

Тобто, презумпція правомірності договору застави не спростована, а отже, всі праві набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі за № 6-130цс17.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 у справі за № 6-939цс15.

Оскільки Договір застави є правомірним та підлягає обовязковому виконанню, то господарським судом не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі №910/15491/17 обставини, щодо можливого розірвання Договору застави, які припинять його дію лише на майбутнє, але не скасовують сам факт укладення та дії договору застави включно до моменту його розірвання, впливатимуть на оцінку доказів у справі №904/2375/18, якими НБУ обґрунтовує свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову.

Більше того, оскаржувана ухвала винесена у справі про звернення стягнення на предмет застави, яка є первісною по відношенню до справи № 910/15491/17 про розірвання Договору застави, що зумовлено предметом даного спору.

Вищевказана правова позиція підтверджується й постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 904/1724/15, у якій вказано наступне: "Спір у справі №40/5005/7101/2011 за позовними вимогами у червні 2011 року "Промінвестбанк" до ТОВ "Aвiтo" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №216/08/1-10 від 30.08.2010 є первісним відносно спору у справі №904/1724/15, виходячи з предмету спору у порівнянні з поданим у березні 2015 року позовом ТОВ "Авіто" до ПАТ "Промінвестбанк" про визнання припиненими іпотеки та договору іпотеки №216/08/1-10 від 30.08.2010, за яким спірне майно ТОВ "Авіто" було обтяжено іпотекою ПАТ "Промінвестбанку" за кредитними зобов'язаннями ТОВ "Авіто Дніпро"."

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Зупиняючи провадження у справі, господарський суд виходив з положень п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

При цьому, господарський суд безпідставно проігнорував другу частині п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, яка імперативно визначає, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оціни обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, оскільки позовні вимоги НБУ у даній справі ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з договору застави, останній підлягає дослідженню господарським судом в силу положень ст.ст. 209, 210 ГПК України.

Отже, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору застави, господарський суд, у будь-якому випадку, мав перевірити правомірність цього договору, що підтверджує безпідставність висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, предметом якої є вимоги про розірвання такого договору застави.

Зазначене, з огляду на приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, беззаперечно свідчить про відсутність у господарського суду встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі та постановлення оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є принцип верховенства права.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи прав об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи, зокрема ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти lcпaнiї"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§ 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

До того ж, у постанові Верховного Суду України 07.10.2015 року у справі №6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як вже було зазначено вище, порушення провадження у справі № 910/15491/17, предметом спору в якій є розірвання Договору застави, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі 904/2375/18, в якій предметом спору є звернення стягнення на Предмет застави та не є підставою для зупинення провадження у справі.

Проте, господарський суд не врахував вимоги національного та європейського законодавства та правозастосовчої практики про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 по справі № 753/6245/17.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених ст. 227 ГПК України, порушує розумні строки тривалості судового провадження, що, в свою чергу, порушує права учасників даної справи на справедливий та публічний розгляд справи, і, як наслідок, - права на ефективний засіб юридичного захисту в суді.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 3,4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу зводяться до погодження з висновками місцевого господарського суду, якими обґрунтована ухвала, що оскаржується і які визнані колегією суддів помилковими з вищенаведених мотивів, а тому відхиляються як помилкові і такі, що не можуть слугувати підставою для залишення ухвали місцевого господарського суду без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 року у справі № 904/2375/18 підлягає скасуванню, а справа направленню до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті, як це передбачено ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки під час перегляду справи, колегією суддів встановлено обґрунтованість апеляційної скарги і її визнано такою, що підлягає задоволенню, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 280, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про зупинення провадження у справі від 30.08.2018 (суддя Первушин Ю.Ю.) у справі № 904/2375/18 - скасувати.

Матеріали справи направити для розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.11.2018 року.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов