СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа № 905/247/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Дучал Н.М. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Єфімова К.В.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "СПЕЦ-КОНТАКТ", м. Слов'янськ, Донецька область (вх. № 300Д) на рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2018 у справі № 905/247/18 (повний текст якого складено 04.06.2018 в приміщенні зазначеного суду суддею М. О. Лейба)

за позовом акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ", м. Слов'янськ, Донецька область

про зобов'язання поставити товар на суму 547 032,00 грн. та стягнення 76 017,83 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Слов'янськ, Донецька область про зобов'язання поставити товар на суму 547032,00грн. та стягнення пені у розмірі 42040,37грн., штрафу у розмірі 40881,12грн., 3% річних у розмірі 3455,38грн., інфляційних нарахувань у розмірі 4923,29грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №186 від 21.05.18р. загальних зборів акціонерів позивач - публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» змінено тип, найменування товариства та затверджено статут у новій редакції. Тип товариства змінено з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; найменування товариства змінено з публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» .

З наведених підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем по справи є акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № від 12.10.17 в частині своєчасної поставки товару.

06.03.18 на адресу суду від позивача надійшла заява № б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог (з додатками) в якій позивач зменшує до 0,00 грн. позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2018 у справі № 905/247/18 позовні вимоги акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м. Київ, до товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Слов'янськ, Донецька область, про зобов'язання поставити товар на загальну суму 547 032,00 грн. та стягнення пені у розмірі 35 136,71 грн., штрафу у розмірі 40 881,12 грн., задоволено частково.

Провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Слов'янськ, Донецька область, поставити товар на загальну суму 547 032,00 грн. закрито у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Слов'янськ, Донецька область, на користь акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» , м. Київ, пеню у розмірі 34 588,58 грн., штраф у розмірі 40 881,12грн та судовий збір у сумі 3 524,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Слов'янськ, Донецька область, звернулось до суду з апеляційною скаргою б/н, б/д, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2018 у справі № 905/247/18 в частині стягнення з ТОВ «СПЕЦ-КОНТАКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» пені у розмірі 34 588,58 грн., штрафу у розмірі 40 881,12 грн. та судового збору у сумі 3 524,00 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «СПЕЦ-КОНТАКТ» на користь АТ «УКРТРАНСГАЗ» пені у розмірі 34 588,58 грн. та штрафу у розмірі 40 881,12 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, на те, що у заявці на поставку товару вказано розмір товару, проте, договір № від 12.10.17 не містить умови щодо розміру товару, тому заявка покупця не є належно оформленим та правомірним документом. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції було помилково здійснено розрахунок пені, а позивачем взагалі не надано розрахунку штрафних санкцій.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, встановлено учасникам справи строк до 16.08.2018 включно для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч. 2 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2018 розгляд апеляційної скарги ТОВ "СПЕЦ-КОНТАКТ", м. Слов'янськ, Донецька область, на рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2018 по справі № 905/247/18 було призначено на 24.09.2018.

Позивач на виконання вимог ухвали суду, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.09.2018 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 905/247/18 до 03.10.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 у даній справі прийнято дану справу до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено справу до розгляду на 19.11.2018.

В судове засідання, призначене на 19.11.2018 представник відповідача не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляв.

Ухвали суду, які направлялись на адресу відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КОНТАКТ", яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулись до суду з позначкою поштового відділення - за закінченням терміну зберігання .

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною або яка міститься у відповідному реєстрі, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а не отримання кореспонденції зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12.10.17 між відповідачем (постачальником) ТОВ "СПЕЦ-КОНТАКТ" та позивачем (покупцем) ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» укладений договір № (далі за текстом - договір), згідно, якого постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього договору поставки: формений одяг (одяг робочий) за кодом ЄЗС ДК 021:2015 - 18110000-3 (далі - товар) партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору, загальна сума договору визначена за результатами процедури закупівлі та становить 533020,00грн., крім того ПДВ 20% 106 604,00грн., всього 639624,00грн. Ціна на товар вказаний у специфікації у гривнях (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що покупець оплачує постачальнику товар по факту поставки протягом 30 календарних днів після отримання від постачальника оригіналів первинних документів, які підтверджують поставку товарів і є підставою для оплати.

Згідно п.3.1. договору, покупець має право вимагати від постачальника передачу товару згідно специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору. Покупець має право відмовитись від прийняття товару у разі невідповідності його якості, технічного стану, технічним характеристикам чи комплектності.

Відповідно до п.3.2. договору, покупець зобов'язаний надати заявку на поставку товару постачальнику в письмовій формі.

Відповідно до п.3.4. договору, протягом 2-х днів з моменту відвантаження партії товару направляє покупцю (адреса покупця зазначена в даному договорі) поштою, рекомендованим листом рахунок-фактуру та видаткові накладні.

Згідно до п.3.4.2 договору, постачальник гарантує, що якість і комплектність товару, що поставляється повинна відповідати нормам ГОСТ, ДСТУ та/або ТУ і бути придатною для мети, з якою даний товар звичайно використовується. Постачальник гарантує, у разі виявлення недоліків, невідповідності товару встановленій якості/комплектності замінити його на якісний.

Пунктом 5.1., 5.2. договору, сторонами визначено строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки. Місце поставки (передачі) товару: вул. Маяковського, 49, склад, м. Боярка, Києво-Святошинський р-н, Київська область, 08151. Поставка на умовах DDP Поставка зі сплатою мита (ІНКОТЕРМС 2010 року).

Датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній. Приймання товарів оформлюється актом приймання продукції по кількості та якості (п.п. 5.6., 5.7. договору).

Згідно п.10.2. договору, постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобов'язань. За порушення зобов'язань щодо якості (комплектності) товару постачальник сплачує штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісного товару.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє в частині поставки товарів протягом одного року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.9.1. договору).

12.10.17 сторонами підписана специфікація, якою визначені найменування, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість товару.

Так, згідно специфікації від 12.10.17, сторонами узгоджено, що відповідач (постачальник) постачає покупцю (позивачу) товар, загальною вартістю 639624,00грн. з ПДВ.

Договір та специфікація до нього підписані представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

31.10.17 позивач звернувся до відповідача з заявкою щодо поставки товару згідно договору № від 12.10.17.

Згідно наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана заявка була отримана представником відповідача 16.11.17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі видаткової накладної №376 від 30.11.16 позивачу було поставлено товар на суму 55608,00грн, який був прийнятий представником позивача, що підтверджується підписом представника отримувача (позивача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Листом від 17.11.17 позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо виконання умов договору № від 12.10.17 у повному обсязі.

18.01.18 відповідачем на підставі видаткової накладної №14 було поставлено позивачу товар на суму 36984,00грн, який був прийнятий представником позивача, що підтверджується підписом представника отримувача (позивача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Всього за вказаними видатковими накладними відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 92592,00грн.

Таким чином, за твердженнями позивача, відповідач свої зобов'язання за договором № від 12.10.17 належним чином не виконав, товар в повному обсязі у визначений договором строк не поставив.

Вказане стало підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог) про зобов'язання ТОВ «СПЕЦ-КОНТАКТ» поставити товар на загальну суму 547032,00грн. та стягнення 76017,83грн., з яких: пеня у розмірі 35136,71грн., штраф у розмірі 40881,12грн.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, зокрема зазначаючи, що у заявці на поставку товару вказано розмір товару, проте, договір № від 12.10.17 не містить умови щодо розміру товару, тому заявка покупця не є належно оформленим та правомірним документом.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, колегія суддів виходить з наступного:

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст.4, 173, 175 та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 договору сторони узгодили строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем на підставі видаткових накладних №376 від 30.11.16 та №14 від 18.01.18 було поставлено позивачу товар на суму 92592,00грн.

При цьому, колегією суддів встановлено, що протягом розгляду справи в суді першої інстанції, сторонами для долучення до матеріалів справи надані видаткові накладні №19 від 29.01.18, №26 від 15.02.18, №21 від 23.02.18, №81 від 12.04.18, №95 від 27.04.18, відповідно до яких відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 547032,00грн.

Таким чином, станом на день прийняття рішення по справі відповідачем зобов'язання щодо поставки товару на загальну суму 639624,00грн., як це передбачено специфікацією від 12.10.17, виконані у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача поставити позивачу товар на загальну суму 547032,00грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, позивачем за порушення строків поставки товару нараховані та пред'явлені до стягнення штрафні санкції у загальному розмірі 76017,83грн., з яких: пеня у розмірі 35136,71грн., штраф у розмірі 40881,12грн.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України ).

Пунктом 10.2. договору, визначено, що постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобов'язань.

Таким чином, умовами договору поставки № від 12.10.17 сторони погодили, що за несвоєчасну поставку товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару.

Пунктами 5.1., 5.6. договору, сторонами визначено строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки. Датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.17 позивачем направлено на адресу відповідача заявку, в якій позивач просив відповідача здійснити поставку товару згідно договору поставки № від 12.10.17 у повному обсязі.

Вказана заявка отримана представником відповідача 16.11.17, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. Доказів протилежного відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приймає заявку на постачання товару, направлену позивачем 31.10.17 на адресу відповідача, як належну підставу для виникнення у відповідача зобов'язання щодо поставки товару в строки обумовлені договором № від 12.10.17.

Виходячи з вказаного, товар за договором поставки № від 12.10.17 мав бути поставлений відповідачем в строк до 06.12.17 (включно), а тому прострочення з поставки товару розпочинає перебіг з 07.12.17.

При цьому, не можуть бути прийняті до уваги твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі про безпідставність та неправомірність зазначення позивачем в поданій заявці розмірів товару, оскільки згідно до п.3.4.2 договору , постачальник гарантує, що якість і комплектність товару, що поставляється повинна відповідати нормам ГОСТ, ДСТУ та/або ТУ і бути придатною для мети, з якою даний товар звичайно використовується.

Також в цій частині колегія суддів опирається на принцип розумності, який опосередковує цивільне законодавство і вирішення приватно-правових спорів, і зазначає, що відсутність прямих посилань на розмір одягу в договорі не створює перешкод до виконання договору, оскільки в силу особливостей даного товару відповідач не міг не знати, що розмір є невід'ємною характеристикою даного товару, і ця характеристика була узгоджена сторонами на власний розсуд, про що свідчить виконання зобов'язання боржником і прийняття його кредитором.

Таким чином, зазначення в заявці необхідних розмірів товару не суперечить умовам договору.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідачем в подальшому було поставлено, а покупцем прийнято товар інших розмірів, ніж це зазначено в заявці покупця.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної поставки товару, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання за договором, термін прострочення якого склав:

- за видатковою накладною №14 від 18.01.18 на суму 36984,00грн. з 07.12.17. по 17.01.18;

- за видатковою накладною №19 від 29.01.18 на суму 390000,00грн. з 07.12.17 по 28.01.18;

- за видатковою накладною №26 від 15.02.18 на суму 121146,00грн. з 07.12.18 по 14.02.18;

- за видатковою накладною №21 від 23.02.18 на суму 6318,00грн. з 07.12.17 по 22.02.18;

- за видатковою накладною №81 від 12.04.18 на суму 27960,00грн. з 07.12.17 по 11.04.18;

- за видатковою накладною №95 від 27.04.18 на суму 1608,00грн. з 07.12.17 по 26.04.18.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, колегією суддів встановлено, що позивачем невірно визначений період нарахування пені по видатковим накладним №14 від 18.01.18, №19 від 29.01.18 та №26 від 15.02.18, а відтак арифметично невірною є і загальна сума таких нарахувань.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України ).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові №3-204гс14 від 15.01.15.

У той же час із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.

Колегією суддів здійснено перерахунок суми пені по відповідних періодах на відповідні суми основного зобов'язання. При цьому колегією суддів прийнято до уваги, що позивач при нарахуванні пені по видатковій накладній №21 від 23.02.18 обмежив кінцеву дату нарахування по 02.02.18, а по видатковим накладним №81 від 12.04.18 та №95 від 27.04.18 - по 04.04.18.

За результатами здійсненого перерахунку суми пені, колегія суддів встановлено, що розмір пені складає 34588,58грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування штрафу, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства та є арифметично вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 40881,12грн. підлягають задоволенню.

Щодо тверджень апелянта про ненадання позивачем розрахунку штрафних санкцій колегія суддів зазначає, що він міститися в матеріалах справи в першому томі арк. справи 24.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "СПЕЦ-КОНТАКТ", м. Слов'янськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2018 у справі № 905/247/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2018 у справі № 905/247/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 26.11.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Терещенко