ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м.Дніпро Справа № 904/9052/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.(доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі №904/9052/17(суддя Ліпинський О.В.), повний текст складено 19.02.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна"

про визнання недійсним договору про внесення змін до кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 до кредитного договору № DNHSLON06910 від 28.10.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна", з моменту його укладення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі № 904/9052/17 у задоволенні позову відмовлено; судові витрати покладено на позивача.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків щодо оспорюваного договору про внесення змін до кредитного договору. Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що на час вчинення спірного правочину повноваження ОСОБА_1 на здійснення дій від імені Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" були визначені як довіреністю, посилання на яку міститься в преамбулі спірного договору, так і статутом банку, оскільки посада останнього належить до керівників банку в розумінні приписів статті 42 Закону України "Про банку і банківську діяльність". Також судом зазначено, що відповідно до даних річної фінансової звітності станом на 31.12.2015 (а.с. 84, 90 т.1), вартість активів Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" дорівнювала сумі 258 611 000 000,00 грн., під час укладення спірного правочину перший заступник Голови Правління - ОСОБА_1 мав повноваження на вчинення від імені банку правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном на суму, яка не перевищує 25 861 100 000,00 грн. (10 відсотків вартості активів банку). Місцевий господарський суд вважав, що у Наглядової Ради були повноваження на встановлення лімітів повноважень для Першого заступника Голови Правління банку, оскільки наявність таких повноважень випливає зі змісту Статуту банку, який передбачає право зазначеного органу на встановлення обмежень для Правління Банку, до складу якого входить Перший Заступник Голови Правління, та право надання згоди на перевищення Правлінням відповідних обмежень (п.п. 25, 26 п. 9.3.3 Статуту), а також право на зміну лімітів відповідних повноважень безпосередньо для Першого Заступника Голови Правління (п.п. а) п. 9.4.6.2. Статуту).

Відносно встановлення рішенням Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" № 43 від 05.08.2016 лімітів повноважень на укладення правочинів виключно щодо розпорядження рухомим та нерухомим майном Банку, а не грошовими коштами останнього, місцевий господарський суд зауважив, що за визначенням статті 139 Господарського кодексу України, статей 177, 181, 190 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", грошові кошти є рухомим майном, а отже, ліміт повноважень, встановлений наведеним рішенням Наглядової Ради, розповсюджував свою дію, у тому числі, на вчинення правочинів із розпорядження грошовими коштами банку. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час укладення спірного правочину представник позивача діяв у межах наданих йому повноважень, що виключає підстави для визнання такого правочину недійсним з мотивів недотримання під час його вчинення вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України. Крім того, суд першої інстанції зауважив і про те, що оспорюваний позивачем договір про внесення змін до кредитного договору не є самостійним правочином. Зазначена угода, як вище встановлено судом, передбачала внесення змін, які не стосуються розміру кредитного ліміту, визначеного сторонами під час укладення Кредитного договору (210 000 000,00грн.), а відтак, спірний правочин не збільшував грошового зобов'язання банку, порівняно із його розміром, який було передбачено Кредитним договором в редакції від 28.10.2016.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі №904/9052/17 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення щодо розпорядження грошовими коштами банку або можливості укладення додаткових угод до кредитних договорів (окрім як з Національним банком України) протоколом засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" № 43 від 05.08.2016 не приймалось. Тому, визначаючи розмір повноважень першого заступника Голови правління Банку ОСОБА_1 щодо вчинення правочинів (укладення договорів) з розпорядження грошовими коштами, слід враховувати приписи п. 9.4.6.2. Статуту Банку, відповідно до якого Перші Заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000 (чотириста тисячам) доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном Банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3. цього Статуту. Відповідно, укладення спірного договору зі встановленим лімітом виходить за межі повноважень ОСОБА_1 Також, відповідач посилається на пп. 25 п. 9.3.3. та п.9.3. Розділу 9 Статуту (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору), відповідно до якого Наглядова Рада не має повноважень на встановлення обмежень у вигляді граничних сум (лімітів) для Генерального Заступника Голови правління та Перших Заступників Голови Правління на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами Банку. Крім того, як зазначає позивач, ні Закон України "Про акціонерні товариства", ні Статут Банку (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) не містять повноважень Голови Правління або Наглядової ради щодо зміни ліміту повноважень Перших Заступників Голови Правління, а загальними зборами рішення про внесення змін до Статуту щодо ліміту повноважень Першого Заступника Голови Правління не приймалось. Також, позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що укладення спірного договору про внесення змін від 13.12.2016 до договору від 28.10.2016 та надання повноважень першому заступнику Голови Правління Банку ОСОБА_1 на його підписання погоджено з Кредитним комітетом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", оскільки: 1) спірний договір укладено 13.12.2016, а протокол Кредитного комітету датований 16.12.2016, тобто вже після підписання ОСОБА_1 спірного договору, а після 16.12.2016 додаткові угоди до Кредитного договору не підписувались; 2) зі змісту наданого протоколу Кредитного комітету не вбачається погодження укладення спірного договору та підписання його ОСОБА_1, натомість вказано про прийняття рішення щодо зміни умов кредитування станом на 16.12.2016, тобто вже після підписання спірного договору; 3) в наданому протоколі Кредитного комітету вказані "нестандартні умови" щодо виключення ряду вимог, зокрема, вирішено виключити вимоги щодо включення до ліміту суми витрат на можливі судові витрати; 4) кредитні комітети в системі Приватбанк діють на підставі відповідного Положення, в якому зазначено, що а) при Голові Правління банку постійно діючим колегіальним органом є Кредитний комітет ГО, з визначенням його складу; б) при керівникові Бізнесу ГО постійно діючим колегіальним органом є Малий Кредитний комітет Бізнесу ГО; в) на Кредитний комітет вносяться проекти на суми, які перевищують повноваження Малих кредитних комітетів і Електронного кредитного комітету; г) Кредитні проекти на суму понад 2 000 000 доларів США в еквіваленті передаються на затвердження Наглядової ради в електронному вигляді. Між тим, засідання Кредитного комітету, за результатами якого складений Протокол, відбулося під головуванням Голови Правління Банку. В якості присутніх, зокрема, зазначено ОСОБА_1 Протокол Кредитного комітету не містить відомостей про розподілення голосів членів комітету. Враховуючи, що в зазначеному протоколі Кредитного комітету Головою зазначений Голова Правління Банку, а також, враховуючи суму договору, яка була вказана у спірному договорі, позивач вбачає підстави дійти висновку, що наданий протокол передбачає прийняття рішення Кредитним комітетом ГО. Проте, враховуючи наявний склад комітету, необхідний кворум для прийняття такого рішення був відсутній. Таким чином, за доводами позивача, протокол від 16.12.2016 не підтверджує правомірність підписання ОСОБА_1 спірного договору.

Позивач не погоджуються з висновком суду стосовно того, що підписаний ОСОБА_1 спірний договір не стосується розміру кредитного ліміту, оскільки в Кредитний договір № DNHSLON06910 внесені зміни шляхом викладення його змісту в новій редакції із зазначенням, в тому числі, розміру ліміту цього договору, а також спірним договором змінився обсяг прав Банку шляхом звуження його прав у разі порушення позичальником умов Кредитного договору. Позивач вважає, що підписуючи спірний договір, ОСОБА_1 прийняв рішення щодо визначення ліміту (розміру) грошових коштів, проте залишивши при цьому незмінними умови щодо термінів повернення кредиту, зазначивши, що додаток №1 до Кредитного договору залишається без змін. Отже, на думку позивача, Кредитний договір є правочином на певну суму, тому укладати правочин про внесення будь-яких змін до такого договору може лише особа, уповноважена укладати правочин на таку суму, або більше. В іншому випадку будь-хто, не маючи повноважень, навіть не змінюючи суму, може змінити його таким чином, що він перестане відповідати інтересам сторони. Позивач посилається, що зміни до Кредитного договору з боку позивача були укладені особою без відповідних повноважень та в наступному не були схвалені банком, що підтверджується активними діями банку щодо оскарження цієї угоди.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що грошові кошти є рухомим майном, а отже протокол № 43 Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 05.08.2016 встановлює ліміти на укладення та вчинення правочинів по розпорядженню, в тому числі, грошовими коштами. Щодо повноважень Наглядової Ради на встановлення обмежень у вигляді граничних сум (лімітів) для Перших Заступників Голови Правління на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами Банку, то, на думку відповідача, ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової Ради або загальних зборів, з урахуванням обмежень, передбачених Статутом банку. Отже, відповідні повноваження були передбачені Статутом позивача. Крім того, відповідач зазначає, що дійсно протокол Кредитного комітету підписаний 16.12.2016, тобто після підписання спірного договору. Проте, підписання протоколу Кредитного комітету від 16.12.2016, на думку відповідача, свідчить про схвалення банком спірного договору. В підтвердження зазначеного висновку відповідач посилається на статтю 241 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Щодо посилання позивача на Положення про кредитні комітети банку, відповідач зазначає, що документи, на які посилається позивач, є внутрішньобанківськими нормативними документами, що запроваджені задля дотримання працівниками Банку власних процедур, які не поширюються на клієнтів Банку. За вказаними документами не передбачено участі клієнта у засіданні Кредитного комітету, і тим самим Клієнт (позивач) в даному випадку позбавлений можливості перевірити повноваження осіб, які проводили засідання іменуючи себе "Кредитним комітетом", так само Клієнт не є тією особою, яка має повноваження контролювати дотримання Банком власних внутрішніх процедур. Тобто, відповідно до розділу 5 Положення про кредитні комітети в системі Приватбанк, відповідальність за реалізацію покладених на Кредитні комітети функцій покладається на Кредитні комітети, а не на Клієнтів Банку. Щодо тверджень позивача про те, що ОСОБА_1 прийняв рішення щодо визначення ліміту (розміру) грошових коштів, то відповідач зазначає, що спірним договором внесено зміни до Кредитного договору від 26.10.2016, які не стосуються розміру ліміту договору (розміру кредиту), який згідно Кредитного договору № DNHSLON06910 від 28.10.2016 в редакції договору від 13.12.2016 складає 150 000 000, 00 грн. Таким чином, укладаючи спірний договір, ОСОБА_1 не приймав рішення про взяття Банком на себе зобов'язань по наданню певної суми грошей, оскільки рішення щодо розміру ліміту договору (розміру кредиту) прийнято ще 28.10.2016 та зафіксовано у Кредитному договорі від 28.10.2016, а грошові кошти станом на дату підписання спірного договору вже були надані відповідачу.

15.05.2018 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких останній посилається на обставини прийняття Верховним Судом постанови у справі № 904/9090/17 в аналогічних правовідносинах.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 904/9052/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", розгляд скарги призначено у судове засідання на 15.05.2018.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 розгляд апеляційної скарги у справі відкладено на 12.07.2018.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі № 904/9052/17 зупинено до вирішення Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду спору у подібних правовідносинах у справі № 904/8992/17.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 провадження у справі № 904/9052/17 поновлено; розгляд справи призначено у судове засідання на 17.09.2018.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд апеляційний перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі № 904/9052/17 не закінчив прийняттям за результатами апеляційного перегляду судового рішення.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Справа № 904/9052/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 передана з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду та ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2018, постановленою колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Пархоменко Н.В., Чередка А.Є., прийнята до провадження означеним складом суду; розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 29.10.2018.

У судовому засіданні 29.10.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.11.2018.

У судовому засіданні 26.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги, меж, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представників сторін у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" (позичальник) уклали Кредитний договір №DNHSLON06910 (далі Кредитний договір, а.с.8-18, т. 1).

За змістом п. А1 договору, видом кредиту, є невідновлювальна кредитна лінія.

Згідно п. А2 договору, ліміт договору становить 210 000 000,00 грн., на реструктуризацію діючих кредитів шляхом рефінансування з частковою зміною валюти кредитування на сплату страхових платежів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5., 2.2.12 цього договору, для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами, зазначеними в п. 2.1.1. договору, на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8. цього договору.

Пунктом А.3 договору сторони передбачили термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до договору). Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із значенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до договору).

13.12.2016 позивачем і відповідачем укладено договір про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLON06910 (далі - договір про внесення змін) (а.с.19-20 т.1).

Відповідно до умов зазначеного договору про внесення змін, сторони погодили внесення наступних змін та доповнень до основного договору, зокрема: виключено умови щодо прав банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання останнім зобов'язань за Кредитним договором; щодо форми відсоткової ставки та порядку її зміни; щодо права банку на договірне списання коштів з рахунків позичальника в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором; щодо черговості зарахування коштів на погашення заборгованості; щодо порядку зміни та розірвання кредитного договору; змінено строки нарахування неустойки за порушення умов договору та строки позовної давності; в повному обсязі було виключено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Кредитним договором.

Спірний договір з боку позивача підписано першим заступником голови правління банку - Керівником корпоративного VIP-Бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" - ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності №3997-К-Н-Н від 28.09.2015, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 28.09.2015 за реєстром № 2699 (а.с. 21-22 т.1)

Як зазначає позивач, довіреністю №3997-К-Н-Н від 28.09.2015 ОСОБА_1 було уповноважено на вчинення від імені Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" правочинів, сума за кожним з яких не повинна перевищувати 750 000,00 (сімсот п'ятдесят тисяч) доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним спірного правочину, позивач зазначає, що оскільки сума договору перевищує ліміт повноважень, наданих ОСОБА_1, довіреністю № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, договір з боку Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" підписано особою, яка не мала достатнього обсягу повноважень на вчинення правочину (ч. 2 ст. 203 ЦК України), що згідно приписів ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

За приписами частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 ЦК України).

Частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

За положеннями Статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с. 53-77, т. 1), державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.07.2015, органами управління банку є загальні збори акціонерів (учасників) банку (вищий орган банку), Наглядова рада банку, Правління банку; органами контролю банку є Ревізійна комісія банку, Підрозділ внутрішнього аудиту банку (розділ 9 Статуту).

Відповідно до статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства" (редакція на дату укладення оспорюваного договору) виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

За положеннями частин другої та третьої статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст. 246 ЦК України).

Відповідно до пункту першого довіреності № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, виданої Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в особі Голови Правління ОСОБА_5 ОСОБА_1 - Першому Заступнику Голови Правління банку - керівнику корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_1 уповноважено на здійснення від імені ПАТ КБ "Приватбанк" наступних дій:

укладати кредитні договори, договори на придбання майна, майнових прав та інші договори (угоди), пов'язані із розміщенням коштів, за якими ПАТ КБ "Приватбанк" приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угоди про забезпечення ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди з кожним клієнтом не повинна перевищувати 750 000, 00 доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед банком за укладеною угодою забезпечується фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у ПАТ КБ "Приватбанк", розміщені кошти, що забезпечують виконання зобов'язання клієнта по таких угодах), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1 500 000, 00 доларів США або еквівалента вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладення угоди. За наявністю відповідного рішення Голови Правління, Правління, Кредитного Комітету або Cпостережної Ради ПАТ КБ "Приватбанк" правочин може бути вчинений на суму, вказану в рішенні.

Повноваження Першого Заступника Голови Правління банку визначені також Статутом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с. 53-77, т. 1), державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.07.2015.

За змістом п.п. "а" п. 9.4.6.2. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк" у відповідній редакції Перші Заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000, 00 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3 цього Статуту. Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової Ради або загальних зборів, з урахуванням вищевказаних обмежень.

Пунктом 9.3.3. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк" у відповідній редакції визначена компетенція Наглядової Ради банку. Зокрема, відповідно до підпункту 25 пункту 9.3.3 Статуту до компетенції Наглядової Ради банку належить встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку.

05.08.2016 відбулось засідання Наглядової Ради ПАТ КБ "Приватбанк", на якому у відповідності з порядком денним вирішувалось питання про встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Голови Правління, Генерального Заступника Голови Правління та Перших Заступників Голови Правління на укладання угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України.

За результатами розгляду питання, включеного до порядку денного засідання Наглядової Ради банку ПАТ КБ "Приватбанк", Наглядова Рада банку вирішила:

На підставі п.п. 25 п.п. 9.3.3 п. 9.3 Розділу 9 Статуту банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови Правління, Генерального Заступника Голови Правління (діє без довіреності) та Перших Заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця в зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину).

Результати засідання Наглядової Ради банку Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" оформлені протоколом № 43 від 05.08.2016 (а.с. 78-79, т. 1).

Відповідно до наданої до матеріалів справи Окремої фінансової звітності за Міжнародними стандартами фінансової звітності та звіту незалежного аудитора станом на 31.12.2015 (а.с. 80-92, т. 1), за якими розмір активів ПАТ КБ "Приватбанк" за станом на 31.12.2015 складав 258 611 000 000, 00 грн. (вказана інформація розміщена на офіційному сайті позивача), 10% від розміру активів позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 31.12.2015 складає 25 861 100 000, 00 грн., що є еквівалентом 988 149 957 доларів США за курсом НБУ станом на дату укладення спірного договору про внесення змін.

Отже, враховуючи рішення Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", оформлене протоколом засідання № 43 від 05.08.2016, прийняте в межах її компетенції визначеної Статутом банку, на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 було розширено повноваження Перших Заступників Голови Правління. Так, Перших Заступників Голови Правління уповноважено на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку з обмеженням у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто до 25 861 000 000, 00 грн.

Предметом спірних змін від 13.12.2016 до Кредитного договору є кредит на суму 140 000 000, 00 грн., тобто предметом угоди є сума, яка не перевищує встановлене обмеження у 25 861 100 000, 00 грн., отже, укладення такої угоди входило до повноважень Першого Заступника Голови Правління банку - ОСОБА_1

Окрім того, вище встановлено, що кредитні кошти були надані відповідачу під час укладання Кредитного договору № DNHSLON06910 від 28.10.2016; сума кредитного ліміту, про який зазначено у пункті А.2. оспорюваного договору про внесення змін до Кредитного договору, на час його укладання вже була перерахована на рахунок відповідача на виконання умов Кредитного договору до внесення до нього змін спірним договором.

Зміни, що вносились спірним договором до Кредитного договору, не є змінами про збільшення кредитної лінії, а стосуються лише порядку повернення залишку кредиту боржником.

Відтак, відсутні підстави стверджувати, що Перший Заступник Голови Правління банку ОСОБА_1 уклав від імені банку договір спрямований на здійснення розпорядження коштами, що перевищували ліміт суми угод, на укладення яких його уповноважено.

Також, відповідно до статті 241 Цивільного Кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Після укладення спірного договору про внесення змін до Кредитного договору позивачем вчинені дії, що свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину про внесення змін до Кредитного договору (основного договору), що узгоджується з імперативними нормами статті 241 ЦК України.

Згідно Положення про Кредитні комітети в системі Приватбанк (а.с. 113-121, т. 1) кредитний комітет головного офісу є постійно діючим колегіальним органом при Голові Правління банку.

Відповідно до протоколу Кредитного комітету ПАТ КБ "Приватбанк" від 16.12.2016 №Э.МКК-DN.08.0.0.1/1-7359512, Кредитним комітетом погоджено укладення спірного правочину (а.с. 93-100, т. 1).

Зі змісту рішення Кредитного комітету вбачається, що ним вирішено змінити умови кредитування, у тому числі і за Кредитним договором № DNHSLON06910, шляхом використання шаблонів договорів.

Зазначено про виключення: вимог про подвійну оплату за прострочення погашення кредиту; вимог вимагати пеню за прострочення погашення кредиту та процентів; оформлення договорів поруки із засновниками, власниками, директорами, пов'язаними особами та ін.

При порівнянні редакцій шаблону кредитного договору та змін, внесених спірним договором до Кредитного договору, вбачається, що їх умови повністю відповідають один одному. Решта умов шаблонного договору, які підлягають заповненню, відповідає умовам договору, який було укладено 28.10.2016 (щодо ставки процентів, забезпечення зобов'язань тощо).

Вказаний протокол Кредитного комітету підписано Головою Правління Банку ОСОБА_7

Відповідно до підпункту 9.4.4. пункту 9.4. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк" в редакції на дату укладення оспорюваного договору Голова Правління діє від імені банку без довіреності, представляє його інтереси в усіх установах, організаціях і підприємствах; вчиняє від імені банку будь-які правочини, з урахуванням обмежень, встановлених діючим законодавством та цим Статутом; видає довіреності.

Підпунктами 25, 26 підпункту 9.3.3 пункту 9.3. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк" передбачено, що до компетенції Наглядової ради банку належить, у тому числі, встановлення обмежень у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, надання згоди на перевищення Правлінням банку та Головою Правління банку обмежень, вказаних у підпункті "25" цього пункту.

Проте, підпунктом 25 підпункту 9.3.3 пункту 9.3. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк" у відповідній редакції жодні обмеження для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку не були встановлені, відтак, Голова Правління банку до 05.08.2016 мав необмежені повноваження на укладення від імені банку угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку.

Відповідно до матеріалів справи обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) розміром, що не перевищує 10 відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності для Голови Правління банку, як і для Перших заступників Голови Правління банку, на укладання та вчинення на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця у зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину), встановлені лише рішенням Наглядової ради банку від 05.08.2016 (протокол засідання Наглядової ради ПАТ КБ "Приватбанк" № 43).

Разом з тим, навіть з урахуванням зазначених обмежень в повноваженнях Голови Правління банку, враховуючи, що 10% від розміру активів позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 31.12.2015 року складало 25 861 100 000, 00 грн., що є еквівалентом 988 153 778 доларів США за курсом НБУ станом на дату укладення спірного договору про внесення змін до Кредитного договору, а ліміт оспорюваного договору про внесення змін до Кредитного договору становить 140 000 000, 00 грн., еквівалентом яким є 5 349 406, 21 доларів США за курсом НБУ станом на дату укладення спірного договору про внесення змін до Кредитного договору, ні Перший Заступник Голови Правління банку ОСОБА_1 при укладенні спірного договору, ні Голова Правління банку ОСОБА_7, підписуючи рішення Кредитного комітету та тим самим схвалюючи від імені ПАТ КБ "Приватбанк" угоду - оспорюваний договір про внесення змін до Кредитного договору, не перевищили своїх повноважень: оспорюваний договір про внесення змін до Кредитного договору укладено Першим Заступником Голови Правління банку ОСОБА_1 в межах його повноважень та схвалено ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Голови Правління ОСОБА_7, який також мав відповідні повноваження на вчинення відповідних дій від імені банку.

Враховуючи зміст протоколу Кредитного комітету банку від 16.12.2016 та прийнятого Кредитним комітетом банку рішення про використання шаблонів договорів, у тому числі шаблону кредитного договору, якому повністю відповідають внесені оспорюваним договором зміни до Кредитного договору, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача щодо відсутності у переліку рішень Кредитного комітету умови про виключення з Кредитного договору положень про стягнення неустойки, звуження прав кредитора у разі порушення позичальником умов правочину, виключення вимоги про обов'язок позичальника на укладення договору іпотеки тощо.

Апеляційний господарський суд відхиляє також доводи позивача, що оспорюваний договір про внесення змін до Кредитного договору є окремим та самостійним договором та, відповідно, оцінку йому необхідно надавати не приймаючи до уваги Кредитний договір № DNHSLON06910.

Зміни до Кредитного договору є нерозривно пов'язаними з первісним договором та не можуть розглядатися як окремі. Про те, що договір від 13.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору є невід'ємною частиною Кредитного договору, зазначено безпосередньо в договорі від 13.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLON06910 (розділ ІІІ).

При укладанні договору від 13.12.2016 ОСОБА_1 не приймав рішення про взяття банком на себе зобов'язань по наданню певної суми грошей, оскільки рішення щодо розміру ліміту договору (розміру кредиту) прийнято ще 28.10.2016 та зафіксовано у Кредитному договорі № DNHSLON06910 від 28.10.2016.

Суд відхиляє доводи позивача, що рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", оформлене протоколом засідання Наглядової ради № 43 від 05.08.2016, не є окремим рішенням в розумінні п.п. "а" п.п. 9.4.6.2. п. 9.4. Статуту ПАТ КБ "Приватбанк", яким може бути змінений ліміт повноважень Першого Заступника Голови Правління банку.

Доводи позивача, що вказане рішення лише надає можливість діяти положенням п.п. 9.4.6.2. Статуту банку, оскільки до моменту його прийняття не було встановлено граничну суму згідно п.п. 25 п. 9.3.3. Статуту банку, яку також необхідно враховувати при визначенні ліміту повноважень Першого Заступника Голови Правління банку, не відповідають дійсності.

Відсутність рішення Наглядової ради банку, прийнятого у відповідності до п.п. 25 пп.. 9.3.3. Статуту банку, та не реалізація Наглядової ради банку своєї компетенції щодо встановлення обмежень у вигляді граничних сум (лімітів) Правління Банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, не виключає дію та можливості застосування п.п. "а" п. 9.4.6.2. Статуту до моменту прийняття вказаного рішення Наглядовою радою банку.

Окрім того, п.п. 25 пп. 9.3.3. Статуту банку в редакції на дату укладення оспорюваного договору взагалі не передбачає встановлення відповідних обмежень для Першого Заступника Голови Правління банку.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що у рішенні Наглядової ради Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", оформленому протоколом № 43 від 05.08.2016, не зазначено про можливість укладати та вчиняти правочини по розпорядженню грошовими коштами, у вказаному рішенні мова йде лише про можливість розпорядження рухомим та нерухомим майном банку.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ч. 1 ст. 179 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ст. 181 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Виходячи з положень цивільного законодавства, наявне у рішенні Наглядової ради банку посилання щодо надання певних прав на "розпорядження рухомим та нерухомим майном" містить у собі поняття і грошових коштів (як рухомого майна).

При цьому колегія суддів враховує і те, що рішення Наглядової ради ПАТ КБ "Приватбанк" не містить посилань, що до рухомого майна у даному випадку (на відміну від законодавчого віднесення грошових коштів до рухомого майна) не відносяться грошові кошти, тобто що певні права надаються на розпорядження рухомим майном за виключенням права розпорядження грошовими коштами.

Навіть якщо внутрішніми документами позивача визначено, що грошові кошти не входять до поняття "майно", то ці обставини не можуть бути підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину, оскільки відповідач не має доступу до внутрішніх документів позивача та не міг знати про такі обставини.

Договір від 13.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLON06910 від 28.10.2016, з урахуванням встановлених обставин укладення його повноважною особою, не порушує жодних прав позивача, які б підлягали захисту у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання недійсним договору від 13.12.2016 про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLON06910 від 28.10.2016 та, відповідно, погоджується з доводами відповідача, наведеними в обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке прийнято за наслідками повного встановлення усіх істотних обставин справи, надання їм належної правової оцінки та правильного застосування наведених норм права, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування прийнятого у справі оскаржуваного судового рішення відсутні.

Витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі № 904/9052/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 у справі № 904/9052/17 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03.12.2018

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко