ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 925/1410/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.

секретар судового засідання: Підгірська Г.О.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися,

відповідачів - Лучинович І.В.,

третьої особи - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Сотніченка Петра Васильовича

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 (судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В.) і рішення Господарського суду Черкаської області від 06.03.2018 (суддя Кучеренко О.І.) у справі № 925/1410/17

за позовом фізичної особи-підприємця Сотніченка Петра Васильовича

до Добрянської сільської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Громадської організації "Рибальство та відпочинок"

про визнання додаткової угоди укладеною,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У листопаді 2017 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Сотніченко П. В. звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Добрянської сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору оренди водоймища від 24.06.2007, розташованого на земельній ділянці площею 5,8045 га, що належить до земель комунальної власності, в адміністративних межах Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, у такій редакції:

"Добрянська сільська рада, надалі "Орендодавець", в особі сільського голови Баліцького Івана Вікторовича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування", з одного боку та Фізична особа - підприємець Сотніченко Петро Васильович, надалі - "Орендар", з другого боку, уклали дану Додаткову угоду про внесення змін до договору оренди водоймища від 24 червня 2007 року, зареєстрованого у районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 25.06.2007 за № 772 про наступне: 1. В п. 1.1 договору слова та цифри: на 10 (десять) років замінити відповідно на слова та цифри на 10 років з дати підписання цієї додаткової угоди терміном до 24 червня 2027 року.

2. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди водоймища від 24 червня 2007 року, зареєстрованого у районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 25.06.2007 за № 772.

3. Дана додаткова угода набирає чинності з дня її підписання сторонами.

4. Всі витрати по реєстрації цієї додаткової угоди несе "Орендар".

5. Ця додаткова угода укладена у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких залишається в Орендодавця, другий в Орендаря, копія у державного реєстратора".

1.2. Позовну заяву із посиланням на положення статті 152 Земельного кодексу України, частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обґрунтовано тим, що на підставі договору від 24.06.2017 між позивачем і Добрянською сільською радою укладено договір оренди водоймища терміном на 10 років.

Позивач, виконуючи умови пункту 3.2 договору, з метою його поновлення на той же строк і на тих же умовах 20.02.017 подав відповідачеві заяву, на яку відповіді надано не було.

17.05.2017 позивач повторно направив лист із додатковою угодою, про отримання якого відповідач повідомив у листі від 20.06.2017, а також зазначив про прийняття рішення щодо відмови в укладенні додаткової угоди про продовження договору оренди водоймища. Одночасно Добрянською сільською радою надіслано рішення про відмову, яке, на думку позивача, не може бути чинним.

1.3. У відзиві на позовну заяву Добрянська сільська рада просила відмовити у її задоволенні та наголосила, що отримавши 21.02.2017 заяву ФОП Сотніченка П. В. без будь-яких додатків у виді проекту договору, розглянула заяву позивача і рішенням від 23.03.2017 № 16-31/VІІ відмовила йому у поновленні договору, про що повідомила у листі від 28.02.2017.

Разом із цим 31.03.2017 ФОП Сотніченко П. В. повторно звернувся із заявою про продовження договору, у задоволенні якої згідно з рішенням Добрянської сільської ради від 21.04.2017 № 18-40/VІІ відмовлено, про що позивачеві повідомлено у листі від 28.04.2017.

ФОП Сотніченко П.В. 17.05.2017 втретє звернувся до Добрянської сільської ради із листом-повідомленням про продовження договору оренди водоймища, за результатами розгляду якого рішенням від 20.06.2017 № 19-7/VІІ відповідач відмовив позивачеві у продовженні договору оренди водоймища.

Крім того, Добрянська сільська рада 21.07.2017 звернулася до ФОП Сотніченка П. В. із письмовим повідомленням про закінчення договору оренди водоймища та наголосила на необхідності повернути орендоване майно шляхом складання акта прийому-передачі.

ФОП Сотниченко П. В. 15.08.2017 вкотре звернувся до Добрянської сільської ради із листом-повідомленням про намір продовжити договір.

18.08.2017 Добрянська сільська рада згідно з рішенням № 21-23/VІІ вирішила укласти додаткову угоду із ФОП Сотніченком П. В. про продовження договору, дію якого було зупинено сільським головою 22.08.2017 відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" із посиланням на закінчення строку дії договору і можливість отримання ФОП Сотніченком П. В. водоймища в оренду на загальних підставах.

Добрянська сільська рада наголосила, що інформація позивача про ненадання йому відповіді на лист від 20.02.2017 є недостовірною, оскільки кожне його звернення розглядалося із прийняттям відповідного рішення, про що позивачеві було повідомлено.

Водночас Добрянська сільська рада акцентувала на неналежному виконанні позивачем обов'язків за договором оренди водоймища.

1.4. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.11.2017 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Громадську організацію "Рибальство та відпочинок".

1.5. У поясненнях на позовну заяву Громадська організація "Рибальство та відпочинок" зазначила, що позивач неналежно виконував обов'язки за договором оренди водоймища, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності, а громадська організація неодноразово зверталася до Добрянської сільської ради з клопотанням не продовжувати договір із позивачем.

Так, 27.09.2017 Громадська організація "Рибальство та відпочинок" у зв'язку із завершенням строку договору від 24.06.2007, укладеного із ФОП Сотніченком П. В., направила до Добрянської сільської ради заяву про залишення ставка Сільський - 2 як любительського для громадських потреб жителям с. Доброї. Рішенням Добрянської сільської ради від 24.11.2017 вирішено передати ставок для громадських потреб жителям села.

Тобто сільська рада як представницький орган відповідної територіальної громади, вирішила використовувати ставок для власних потреб, а тому переважного права позивача не виникло.

1.6. У січні 2018 року ФОП Сотніченком П.В. до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач також просив визнати протиправними і скасувати рішення Добрянської сільської ради, а саме від 23.02.2017 № 16-31/VІІ, від 21.04.2017 № 18-40/VІІ, від 20.06.2017 № 19-7/VІІ про відмову у поновленні договору та укладенні додаткової угоди, рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 № 24-20/VІІ, згідно з яким за заявою голови Громадської організації "Рибальство та відпочинок" ставок вирішено передати як любительський для громадських потреб жителям села, а також обґрунтування та розпорядження сільського голови с. Доброї від 22.08.2017 № 53, згідно з яким дію рішення від 18.08.2017 № 21-23/VІІ зупинено.

1.7. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.02.2018 вимоги ФОП Сотніченка П. В. про визнання недійсними рішень Добрянської сільської ради та розпорядження голови сільської ради виділено у самостійне провадження та сформовано справу № 925/142/18 за позовом ФОП Сотніченка П. В. до Добрянської сільської ради про визнання протиправними і скасування рішень Добрянської сільської ради та розпоряджень сільського голови.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Черкаської області від 06.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суди звернули увагу, що положення статті 51 Водного кодексу України не визначають процедури пролонгації договору оренди водного об'єкта.

При цьому з 01.07.2013 чинне законодавство України не передбачає можливості отримати в оренду водний об'єкт не у комплексі із земельною ділянкою, і навпаки - земельної ділянки під водою (водним простором) без водного об'єкта.

Згідно з частинами 3, 4 статті 51 Водного кодексу України водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Однак після завершення строку договору оренди від 24.06.2007 земельні торги щодо користування спірним водним об'єктом проведено не було, а отже підстав для передачі його у користування позивачеві немає.

Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, ФОП Сотніченко П. В. у касаційній скарзі просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 і рішення Господарського суду Черкаської області від 06.03.2018 та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи ухваленням судових рішень без повного з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, за недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідності висновків судів обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, скаржник не погоджується із твердженнями судів стосовно того, що стаття 51 Водного кодексу України не передбачає процедури пролонгації договору оренди та переважного права орендаря щодо поновлення оренди водного об'єкта на новий строк.

ФОП Сотніченко П. В. акцентує на належному виконанні ним договірних зобов'язань за договором, наголошуючи на притягненні до адміністративної відповідальності у зв'язку із непродовженням дозволу на спеціальне водокористування, у зв'язку із відсутністю водного паспорта, про виготовлення якого позивач звертався до сільської ради, яка так і не виготовила паспорт, посилаючись на відсутність коштів.

Суди, на думку скаржника, не взяли до уваги і не надали належної оцінки підтвердженням факту належного виконання орендарем умов договору оренди водоймища, що підтверджується актом обстеження водойми від 03.01.2018, а також факту продовження сплати орендної плати за воду і земельну ділянку, розмір якої розраховується органами фіскальної служби щорічно, незалежно від того, чи містить такі умови договір.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу Добрянська сільська рада просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін, вважаючи безпідставними доводи скаржника про неправильне застосування положень статті 51 Водного кодексу України, оскільки спірні правовідносини стосуються саме оренди водного об'єкта, а отже і регулюються нормами Водного кодексу України, яким, у свою чергу, не передбачено пролонгації договору оренди водоймища, як не передбачено умов щодо пролонгації і самим договором від 24.06.2007.

Крім того, за загальним правилом пролонгація договору можлива лише за відсутності заперечень наймодавця упродовж одного місяця із дати закінчення строку дії договору, однак про відсутність волевиявлення відповідача на збереження договірних відносин із позивачем йому повідомлено у листах від 28.02.2017, 28.04.2017, 20.06.2017, 21.07.2017, які направлено позивачеві та отримано ним до спливу одного місяця до закінчення терміну дії договору.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач також наголосив на правильності висновків судів щодо неналежного виконання орендарем зобов'язань за договором від 24.06.2007, а доводи, викладені у касаційній скарзі, наведеного не спростовують.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, 24.06.2007 між ФОП Сотніченком П. В. (орендар) і Добрянською сільською радою (орендодавець) укладено договір оренди водоймища (далі - договір), за умовами якого орендодавець надає в оренду орендареві водоймище, розташоване на земельній ділянці площею 5,8045 га із земель комунальної власності в адміністративних межах Добрянської сільської ради, терміном на 10 років.

У пункті 2.1 укладеного договору визначено, що розмір орендної плати становить 200 (двісті) гривень за 1 га водоймища на рік із виплатою помісячно рівними частинами.

Договір зареєстровано у районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.06.2007 № 772.

4.3. Як убачається із матеріалів справи, предметом позову у цій справі є вимога ФОП Сотніченка П. В. про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору оренди водоймища від 24.06.2007, розташованого на земельній ділянці площею 5,8045 га, що належить до земель комунальної власності, в адміністративних межах Добрянської сільської ради у редакції, викладеній позивачем, із посиланням на положення статті 152 Земельного кодексу України і частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

4.4. За змістом статей 1, 2 Закону України "Про оренду землі (у редакції, чинній на час звернення до суду і розгляду справи) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відносини, пов'язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 3 цього Закону передбачено, що об'єктами оренди є земельні ділянки, які перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

4.5. При цьому статтею 33 Закону України "Про оренду землі" визначено порядок і підстави поновлення саме договору оренди землі, яким згідно зі статтею 13 є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Так, частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", які позивачем визначено як підставу позову, регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавцеві у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

4.6. Як убачається із матеріалів справи та установлено судами, 20.02.2017 ФОП Сотніченко П. В. направив Добрянській сільській раді заяву про поновлення договору оренди водоймища від 24.06.2007 на той же строк і на тих же умовах. Заяву отримано відповідачем 21.02.2017, про що свідчить відбиток штампа вхідної кореспонденції на заяві позивача (том 1, а. с. 42).

4.7. Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, згідно з яким орендодавець після отримання листа-повідомлення орендаря зобов'язаний:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

4.8. Добрянська сільська рада, розглянувши заяву ФОП Сотніченка П. В., рішенням від 23.02.2017 № 16-31/VII відмовила позивачеві у поновленні договору оренди водоймища, про Сотніченку П. В. повідомила у листі від 28.02.2017 (том 1, а. с. 43, 45).

У подальшому ФОП Сотніченко П. В. протягом 2017 року неодноразово звертався до Добрянської сільської ради із заявами про поновлення договору оренди водоймища від 24.06.2007, однак рішеннями Добрянської сільської ради № 16-31/VII, № 18-40/VII, № 19-7/VII орендареві відмовляли у продовженні дії договору оренди водоймища та укладенні додаткової угоди з підстав, зокрема, неналежного виконання орендарем умов договору, про що позивачеві було повідомлено письмово.

4.9. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

4.10. За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкованого у суб'єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

4.11. Як свідчать матеріали справи і встановлені судами обставини, зокрема щодо своєчасного повідомлення орендодавцем об'єкта орендареві про наявність заперечень у поновленні договору, позивачем не доведено порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у цьому випадку.

4.12. Оскарження ФОП Сотніченком П. В. рішень Добрянської сільської ради № 16-31/VI, № 18-40/VI, № 19-7VII про відмову у продовженні дії договору оренди водоймища та укладенні додаткової угоди, розпорядження голови Добрянської сільської ради від 22.08.2007 № 53 про зупинення рішення сільської ради від 18.08.2017 № 21-23/VІ та рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 № 24-20/VII про передачу ставка як любительського для громадських потреб жителям села шляхом подання 22.01.2018 позивачем заяви про збільшення позовних вимог у межах цієї справи не свідчить про порушення прав та інтересів позивача.

4.13. Крім того, як убачається зі змісту договору оренди водоймища від 24.06.2007, в оренду позивачеві передано водоймище, розташоване на земельній ділянці комунальної власності.

Статтею 19 цього Кодексу визначено категорії земель та передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі водного фонду (пункт "є" частини 1 цієї норми).

Відповідно до статті 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Згідно зі статтею 1 Водного кодексу України ставок - це штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів; водоймою є безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об'єкт, а водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

За змістом частини 1 статті 51 цього Кодексу (у редакції, чинній на час укладення спірного договору від 24.06.2007) у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях.

Користування водними об'єктами (їх частинами) на умовах оренди здійснюється відповідно до вимог водного законодавства і регулюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України (частина 10 статті 51 Водного кодексу України у відповідній редакції).

Відповідно до частин 7, 8 статті 51 Водного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення договору від 24.06.2007) право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Суди попередніх інстанцій установили, що сторони у пунктах 1.1 і 3.2 договору від 24.06.2007 погодили, що орендодавець надає об'єкт в оренду строком на 10 років і зобов'язується у двомісячний строк з дня надходження клопотання орендаря розглянути питання про продовження дії договору.

Відповідно до статей 19, 31 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, і припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

4.14. Отже, враховуючи установлені судами обставини щодо своєчасного повідомлення орендодавцем об'єкта орендареві про наявність заперечень у поновленні договору шляхом розгляду заяви орендаря від 20.02.2017 і прийняття відпвоідного рішення від 23.02.2017 № 16-31/VII про відмову у поновленні договору оренди водоймища, із належним повідомленням орендаря про прийняте рішення у листі від 28.02.2017, чого сторони не заперечують, а позивачем не спростовано, висновки судів про відсутність правових підстав для задоволення вимог ФОП Сотніченка П. В. про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору оренди водоймища від 24.06.2007 є правильними і такими, що зроблені на підставі дослідження всіх доказів у справі у їх сукупності.

4.15. Крім того, як установив суд апеляційної інстанції, спірний ставок "Сільський - 2" після закінчення договору оренди водоймища від 24.06.2007, укладеного між ФОП Сотніченком П. В. і Добрянською сільською радою (25.06.2017) в оренду не передавався, отже інших осіб, зацікавлених у користуванні об'єктом оренди, не було. І лише у листопаді 2017 року згідно з рішенням Добрянської сільської ради від 24.11.2017 № 24-20/VII спірний ставок передано Громадській організації "Рибальство та відпочинок" для громадських потреб жителів с. Добра.

4.16. Суд апеляційної інстанції також наголосив, що із набранням чинності з 01.07.2013 Закону України "Про аквакультуру" змінено порядок надання водних об'єктів у користування на умовах оренди, що додатково свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.3. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.4. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами обставини, зокрема щодо недоведеності позивачем наявності підстав для задоволення його позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору оренди водоймища від 24.06.2007 щодо його поновлення, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування немає.

5.5. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди попередніх інстанцій як на підставу для відмови у позові, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Сотніченка Петра Васильовича залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 і рішення Господарського суду Черкаської області від 06.03.2018 у справі № 925/1410/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак