ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа №926/1908-б/14

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Желік М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Кишенюк Н.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Боянівка", м.Чернівці, вих № 281 від 12.10.2018 (вх. ЗАГС 01-05/744/18 від 23.10.2018

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.10.2018 (суддя Бутирський А.А., повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2018.) про заміну кредитора правонаступником

у справі № 926/1908-б/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Боянівка", м.Чернівці

до боржника Товариства з додатковою відповідальністю "Інтер-А", м.Чернівці, вул. Миколаївська, 36-Н

про визнання його банкрутом

за участю представників сторін:

від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" Макеєв Є.Ю.

від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" Клаптюк В.А.

боржник (скаржник) не з'явився

арбітражний керуючий не з'явився.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 28.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 03.10.2018 у справі № 926/1908-б/14 замінено кредитора ТОВ "Доброцем" правонаступником ТОВ "О.П." (код ЄДРПОУ 2141881, вул. Томська, 3А).

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 03.10.2018. у даній справі Товариство з додатковою відповідальністю "Торговий дім "Боянівка" звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу до провадження, за результатами апеляційного перегляду справи скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області від 03.10.2018 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про заміну кредитора правонаступником.

Свою позицію скаржник обґрунтовує тим, що господарським судом при винесені оскаржуваної ухвали не враховано те, що законом розмежовуються правочини предметом яких є відступлення права вимоги, а саме правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу, при цьому у договорах факторингу фактор повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Із умов укладеного між ТОВ "Доброцем" та ТОВ "О.П." договору відступлення права вимоги вбачається, що він фактично є договором факторингу, оскільки новий кредитор отримав прибуток від обміну своїх грошових коштів на дебіторську заборгованість ТДВ "Інтер-А" перед ТОВ "Доброцем", однак в порушення вимог закону не включений до державного реєстру фінансових установ, а відтак не наділений правом на здійснення таких операцій.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 справу № 926/1908-б/14 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

29.10.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.11.2018.

19.11.2018 представником Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд долучити даний відзив до матеріалів справи, врахувати позицію банку при розгляді апеляційної скарги. При цьому зазначає, що розрахунки між первісним та новим кредитором не здійснено; господарським судом не досліджено підстав на основі яких виникло зобов'язання боржника перед ТОВ "Доброцем", не враховано думки боржника щодо відступлення права вимоги, що свідчить про невідповідність умов договору його умовам.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у даній справі розгляд апеляційної скарги відкладено з підстав зазначених у ній.

28.11.2018 представником скаржника подано заяву щодо виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про надіслання копії апеляційної скарги учасникам провадження у справі про банкрутство та відкладення розгляду справи, без обґрунтування підстав для такого.

У судовому засіданні 28.11.2018 ПАТ АТ "Укргазбанк" та АТ "Укрсоцбанк" участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення по суті вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесені постанови. Інші учасники провадження у справі про банкрутство участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами та за участю присутніх представників. При цьому, зазначає, що клопотання скаржника про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, оскільки він не зазначає жодних підстав для такого, не вказує про необхідність подання додаткових доказів чи обґрунтувань, судом його явка не визнавалася обов'язковою, окрім того розгляд справи призначений на 21.11.2018 відкладався з метою надання можливості сторонам висловити свої доводи та міркування, чим скаржник не скористався.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.01.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТДВ "Інтер-А", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено Шевчука Т.І.

24.09.2018 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "О.П." про заміну сторони правонаступником у зв'язку з укладенням договору відступлення права вимоги (цесії) № 24/05/18 від 24.05.2018.

Розглянувши подану заяву та долучені до неї докази колегія суддів встановила наступне.

24.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Доброцем" та Товариством з обмеженою відповідальністю "О.П." укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 24/05/18, за умовами якого цедент - ТОВ "Доброцем" відступає цесіонарію - ТОВ "О.П.", а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором купівлі-продажу № ДЦ 05/08/2014, укладеного між цедентом та ТДВ "Інтер-А" (іпн 29) від 05.08.2014.

Згідно п.2 цього договору цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов'язків - сплати грошового зобов'язання в сумі 4 399 721,24 грн. Із моменту підписання цього договору до цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент підписання цього договору.

Сторони договору погодили, що компенсація за уступку вимоги становить 500 000,00 гривень, які цесіонарій зобов'язаний сплатити цеденту у погодженні терміни.

24.05.2018 між сторонами договору підписано акт приймання-передачі договору № ДЦ 05/08/2014 від 05.08.2014, накладних, акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Доброцем" та ТДВ "Інтер-А" від 24.05.2018 та повідомлення про уступку права вимоги боргу ТДВ "Інтер-А".

В матеріалах справи міститься повідомлення боржника про відступлення права вимоги (лист № 38 від 24.052018) та платіжне доручення № 280 від 06.09.2018 про сплату ТОВ "О.П." 50 000,00 грн. на рахунок первісного кредитора.

Частиною 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 02.03.2016 в межах провадження у справі про банкрутство ТДВ "Інтер-А" визнано вимоги ТОВ "Доброцем" до боржника на суму 4481230,38 грн. та 1218,00 грн. судового збору, які включені до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 1218,00 грн. до першої черги, 4 438 615,07 грн. до четвертої та 42 615,31 грн. до шостої.

Ухвала господарського суду від 02.03.2016 про затвердження реєстру вимог кредиторів набрала законної сили.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов'язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Із врахуванням зазначеного, а також положень ст. 75 ГПК України факти щодо розміру кредиторських вимог ТОВ "Доброцем" до боржника та черговості їх задоволення не підлягають доказуванню, натомість факт уступки права вимоги до боржника від первісного кредитора ТОВ "Доброцем" новому кредитору ТОВ "О.П." підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, з огляду на що колегія суддів вважає обґрунтованими висновки господарського суду.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального права).

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваної ухвали, доводи учасників провадження у справі про банкрутство, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Сплачений скаржниками судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в порядку положень ст. 129 ГПК України слід залишити за скаржниками.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Боянівка", м.Чернівці, вих № 281 від 12.10.2018 (вх. ЗАГС 01-05/744/18 від 23.10.2018) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 03.10.2018 у справі № 926/1908-б/14 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 03.12.2018

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.