ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1780/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп"

про стягнення 2 982 327,30 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від прокуратури: Галась О.М. (посвідчення № 031869 від 02.02.2015 року);

від позивача: Крикун О.Г. (довіреність б/н від 09.01.2018 року);

від відповідача: Матяш В.Ю. (довіреність б/н від 03.09.2018 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" про стягнення 2 982 327,30 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.08.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1780/18, справу № 911/1780/18 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.09.2018 року.

12.09.2018 року прокурором подано письмові пояснення по суті спору.

20.09.2018 року від позивача надійшли пояснення з додатками.

В судовому засіданні 24.09.2018 року прокурор та представник позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримали в повному обсязі, зазначили, що уточнень позовних вимог не мають. Також зазначили і про те, що повідомили всі обставини справи, які їм відомі, та надали суду всі наявні в них докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 24.09.2018 року не з'явився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

17.10.2018 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання часу для мирного врегулювання спору та клопотання про залишення позову без розгляду, яке залишене судом без задоволення з підстав необґрунтованості.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання 24.09.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.10.2018 року.

17.10.2018 року судом оголошено ухвалу про перерву в розгляді справи на 31.10.2018 року, що відображено в протоколі відповідного судового засідання та повідомлено присутнього представника заявника під розписку, сторін викликано в наступне судове засідання ухвалою від 17.10.2018 року.

31.10.2018 року судом оголошено ухвалу про перерву в розгляді справи на 12.11.2018 року, що відображено в протоколі відповідного судового засідання та повідомлено присутніх представників заявника та відповідача під розписку, позивача викликано в наступне судове засідання ухвалою від 31.10.2018 року.

07.11.2018 року позивачем повідомлено суд про сплату відповідачем в ході розгляду спору 1 000 000,00 грн. пайової участі, в підтвердження чого надано банківські виписки по рахунку позивача від 12.10.2018 року та від 26.10.2018 року.

В судовому засіданні 12.11.2018 року прокурор та представник позивача позовні вимоги прокуратури підтримали з врахуванням часткової сплати боргу в ході розгляду справи, представником відповідача в судовому засіданні 12.11.2018 року було надано платіжні доручення № 1390 від 12.10.2018 року на суму 500 000,00 грн., № 1424 від 26.10.2018 року на суму 500 000,00 грн. та № 1469 від 07.11.2018 року на суму 500 000,00 грн. як докази погашення в ході розгляду спору заборгованості за спірним Договором на загальну суму 1 500 000,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 12.11.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи та дослідивши надані докази, господарський суд,

встановив:

15.01.2018 року між Софіївсько-Борщагівської сільською радою (далі - позивач, сільська рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" (далі - відповідач, Замовник) було укладено Договір пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка № 2 (далі - Договір), відповідно до умов якого, відповідач - Замовник зобов'язався взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури с. Софіївська Борщагівка та перерахувати до місцевого бюджету грошові кошти у розмірі 3 059 188, 30 грн. (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору Замовник зобов'язався перерахувати пайовий внесок у грошовій формі в загальній сумі зазначеній у розділі І цього Договору, величина якого визначена згідно розрахунку, який наведений у Додатку до цього Договору, протягом одного місяця з дати підписання цього Договору.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 5.1 Договору).

Таким чином, у відповідності до п. 2.1 Договору відповідач повинен був повністю розрахуватися з позивачем до 15.02.2018 року.

Однак, відповідач в порушення умов до Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов'язання з оплати пайової участі не виконав, розрахувався частково 16.01.2018 року на суму 500 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку позивача.

У зв'язку з чим, 10.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити наявну за Договором заборгованість в сумі 2559 188,30 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду спору сторони надали докази сплати відповідачем після відкриття провадження у справі суми основного боргу в розмірі 1 500 000,00 грн., а саме банківські виписки по рахунку позивача та платіжні доручення № 1390 від 12.10.2018 року на суму 500 000,00 грн., № 1424 від 26.10.2018 року на суму 500 000,00 грн. та № 1469 від 07.11.2018 року на суму 500 000,00 грн., у зв'язку з чим провадження у справі в частині вимог про стягнення 1 500 000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, на момент прийняття рішення за відповідачем рахується заборгованість за Договором в сумі 1 059 188,30 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати пайової участі прокурор просить стягнути з відповідача 322 107,15 грн. пені на підставі п. 4.2 Договору за період з 15.02.2018 року по 30.06.2018 року, 28 606,82 грн. 3 % річних за період з 15.02.2018 року по 30.06.2018 року та 72 425,03 грн. інфляційних за період лютий-червень 2018 року на підставі ст. 625 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Замовник у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого розділом І цього Договору, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за частину несвоєчасно сплачених за Договором коштів, що діє на дату настання платежу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована за фактичний період існування заборгованості на суму боргу, що існувала на відповідні дати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 322 107,15 грн. пені є доведеною, обґрунтованою та арифметично вірною.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий розрахунок 3 % річних та інфляційних, судом встановлено, що заявлені 3 % річних та інфляційні нараховані на суму фактичного прострочення за відповідні періоди у відповідності до вимог чинного законодавства.

Однак, судом було виявлено арифметичні помилки в наданому позивачем розрахунку інфляційних, у зв'язку з чим судом було здійснено правильний розрахунок інфляційних за заявлений прокурором період на заявлену суму боргу, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 72 322,13 грн. інфляційних, 3 % річних підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 1 482 224,40 грн. з 1 059 188,30 грн. основного боргу, 322 107,15 грн. пені, 28 606,82 грн. 3 % річних та 72 322,13 грн. інфляційних. В частині вимог про стягнення 1 500 000,00 грн. основного боргу провадження підлягає закриттю судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог із врахуванням частково сплаченої після подачі позову суми основного боргу в розмірі 44 733,36 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" про стягнення 2 982 327,30 грн. частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" (07854, Київська обл.,Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, 1, ідентифікаційний код 40544482) на користь Софіївсько-Борщагівської сільської ради (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, пров. Шкільний, 5, ідентифікаційний код 04362131, р/р 0380, МФО 821018, УДКСУ у Києво-Святошинському районі, банк одержувача ГУ ДКСУ у Київській області, код платежу: 24170000, призначення платежу - кошти пайової участі у розвитку інфраструктури с. Софіївська Борщагівка, ідентифікаційний код 38010937) 1 059 188 (один мільйон п'ятдесят дев'ять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 30 коп. боргу, 322 107 (триста двадцять дві тисячі сто сім) грн. 15 коп. пені, 28 606 (двадцять вісім тисяч шістсот шість) грн. 82 коп. 3 % річних та 72 322 (сімдесят дві тисячі триста двадцять два) грн. 13 коп. інфляційних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" (07854, Київська обл., Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, 1, ідентифікаційний код 40544482) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Л.Українки, 27/2, ідентифікаційний код 02909996) 44 733 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять три) грн. 36 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. В частині позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" про стягнення 1 500 000,00 грн. боргу провадження у справі закрити.

6. В задоволенні решти позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Софіївсько-Борщагівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Буд Груп" про стягнення 2 982 327,30 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.11.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін