ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

26.11.2018

Справа № 910/15699/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про визнання законним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», оформленого протоколом № 1497 від 30.10.2018; зобов’язання Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням тендерного комітету Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (протокол № 1096 від 13.08.2018) затверджено тендерну документацію щодо проведення відкритих торгів на закупівлю товару: Кран козловий (код ЄЗС ДК 021:2015 – 349500000-1) (тримінальні конструкції). За результатами аукціону, що відбувся 04.10.2018 (протокол тендерного комітету відповідача № 1354 від 05.10.2018) пропозицію позивача було визнано найбільш економічно вигідною пропозицією, що відповідає ст.ст. 16, 17 Закону України «Про публічні закупівлі». Проте, як зазначає позивач, відповідач в порушення принципів добросовісної конкуренції серед учасників та об’єктивної і неупередженої оцінки тендерних пропозицій виніс рішення № 1497 від 30.10.2018, яким безпідставно відхилив тендерну пропозицію позивача.

Крім того, разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» здійснювати платіж у розмірі гарантійної суми 291 360, 00 грн. на користь Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за електронною банківською гарантією № G0918/2859 від 14.09.2018.

Заява обгрунтована тим, що в межах тендерної документації позивачем у складі тендерної документації було надано забезпечення тендерної пропозиції у вигляді електронної банківської гаранті №G0918/2859 від 14.09.2018, виданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на суму 291 360, 00 грн. Тож, як зазначає позивач, сплата гарантом АТ КБ «ПриватБанк» витребуваної відповідачем суми, спричинить значну майнову шкоду позивачу, оскільки породить обов‘язок останнього терміново відшкодувати гаранту значну для підприємства суму у розмірі 291 360, 00 грн., що практично унеможливить виконання позивачем інших існуючих у нього грошових зобов‘язань перед контрагентами, працівниками з виплат заробітної плати та державою по сплаті податків і зборів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до умов договору-заяви №G0918/2859 про надання гарантії від 14.09.2018, у випадку прострочення позивачем повернення гаранту коштів за гарантією, такі грошові кошти вважатимуться для позивача кредитом, ставка за яким складатиме 20,5% процентів річних протягом перших 3 (трьох) робочих днів здійснення такої виплати, а з наступного строку - 41% процентів річних.

Також, як стверджує позивач, прострочення таких платежів може призвести до припинення його господарської діяльності.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони банку здійснювати платіж у розмірі гарантійної суми 291 360, 00 грн. на користь відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» не надано належних доказів вчинення банком дій, направлених на здійснення платежу у розмірі гарантійної суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортного устаткування «Віра-Сервіс Інтермаш» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 26.11.2018.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.