РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2018Справа № 910/12409/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", м. Київ

до Київське квартирно-експлуатаційне управління, м. Київ

про стягнення 28 333,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Київське квартирно-експлуатаційне управління (відповідач) суми заборгованості за Договором № 34-1020149 про закупівлю послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 17.05.2017р. в розмірі 28 333,77 грн., з урахуванням фінансових санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

03.10.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем станом на час розгляду справи належним чином оформлені примірники актів приймання-передачі наданих послуг з доданням до них комплекту документації, передбаченої в технічному завданні не надано, умовами укладеного між сторонами договору було погоджено оплату наданих у повному обсязі послуг, а не їх етапів, відтак відповідач вважає, що останнім не порушено зобов'язань з оплати вартості наданих послуг. Крім того, заперечення відповідача проти позову, обґрунтовані тим, що умови договору щодо поетапної оплати не відповідають проекту договору, який міститься в технічній документації, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету, а тому є нікчемними та не можуть братися до уваги. За наведених обставин, оскільки, на думку відповідача, будь-яких прав позивача та умов договору не порушено, відповідач просив суд відмовити позивачеві у задоволенні його вимог.

11.10.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої останній вказує на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, посилаючись на те, що умовами договору передбачено надання та оплата наданих послуг поетапно, договором не передбачено передачу позивачем комплекту документації із примірниками актів приймання-передачі наданих послуг, натомість за умовами договору технічна документація передається відповідачу після виконання договору повному обсязі. Позивач у відповіді на відзив вказує на те, що обов'язок зі сплати вартості послуг за умовами договору не ставиться в залежність від факту надання комплекту технічної документації, передбаченої у технічному завданні. Щодо посилань відповідача на те, що умови договору щодо поетапної оплати не відповідають проекту договору, який міститься в технічній документації, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету, позивач вказав на те, що проект договору не увійшов за Інструкцією до переліку документів, що визначали зміст тендерної пропозиції та в силу положень закону є лише запрошенням невизначеному колу осіб робити власні пропозиції на йог основі, укладення договору сторонами свідчить про те, що останні досягли згоди з усіх його умов, виконання яких сторонами в силу положень Цивільного кодексу України є обов'язковими для сторін такого договору.

Відповідач своїм правом на подання заперечень щодо відповіді на відзив у запропонований судом строк не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2017р. між позивачем (учасник) та відповідачем (замовник) укладено Договір № 34-1020149 про закупівлю послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (далі - Договір), відповідно до цього п. 1.1. якого замовник замовляє, приймає та оплачує послуги, а учасник зобов'язується з дотриманням вимог законодавства, надати послуги, код 71250000-5 - архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (послуги по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель і споруд військових містечок) Лот №2 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Онуфрія Трутенка, 9 у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до п. 1.3. Договору надання послуг здійснюється відповідно до технічного завдання (Додаток № 1) та календарного плану надання послуг (Додаток № 2), які є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна вартість послуг становить 114 997,00 грн. з ПДВ відповідно до кошторису (Додаток № 3). Замовник сплачує вартість послуг/етапу послуг протягом 20 днів з дня приймання наданих послуг/етапу послуг згідно з належним чином оформленим актом приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг.

Так, Додатком № 1 до Договору сторони погодили технічне завдання щодо надання послуг по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно- господарських будівель і споруд військових містечок на вул. Онуфрія Трутенка, 9 у Голосіївському районі м. Києва, площа 20,24 га.

У Додатковій угоді № 2 від 26.12.2017р. сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.1. Договору, виклавши його у наступній редакції: загальна вартість послуг у 2017 році становить 0 грн. Загальна вартість послуг у 2018 році становить 114 997,00 грн. відповідно до Кошторису (Додаток № 3), у п. 4.1. Договору сторони погодили, що строк виконання послуг зазначений у Календарному плані надання послуг (Додаток №2), а також продовжили строк дії договору - до 30.07.2018р.

У Додатку № 2 до Договору у редакції Додаткової угоди № 2 від 26.12.2017р. сторони погодили календарний план надання комплексних інженерних послуг за кодом CPV ДК 021-20-5, у якому визначено термін виконання І етапу робіт вартістю 4 088,09 грн. з ПДВ - протягом травня-серпня 2017 року; ІІ етапу робіт вартістю 17 271,52 грн. з ПДВ - протягом серпня-вересня 2017 року; ІІІ етапу робіт вартістю 28 130,77 грн. з ПДВ - протягом вересня-грудня 2017 року; ІV етапу робіт вартістю 65 506,62 грн. з ПДВ - протягом грудня 2017 року - червня 2018 року.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що після закінчення послуг замовник приймає від учасника два належно оформлених ним примірника акта приймання-передачі наданих послуг з доданням до нього комплексу документації, передбаченого в технічному завданні (Додаток № 1) і умовами цього договору. Після завершення виконання кожного етапу послуг, вказаного у календарному плані надання послуг (Додаток № 2), сторонами підписується акт приймання-передачі наданого етапу послуг, який підлягає оплаті замовником у строк, визначений у п. 2.1. цього договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору послуги надаються учасником і оплачуються замовником поетапно.

Згідно з п. 4.5. Договору у випадку дострокового виконання робіт замовник достроково приймає надані послуги і здійснює оплату послуг.

За умовами п. 6.1.1. Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі прийняти та оплатити послуги/етапи послуг.

Як стверджує позивач, ним належним чином виконано своє зобов'язання за Договором із надання відповідачу послуг ІІІ етапу, що підтверджується долученою до матеріалів справи погодженою відповідачем технічною документацією.

У листі № 5/1022 від 27.03.2018р. позивач просив відповідача оплатити надані послуги за ІІІ етап у передбачений п. 2.1. Договору строк, крім того вказував на наявність заборгованість з оплати вартості послуг за І та ІІ етап, які були прийняті відповідачем без зауважень (лист відповідача № 303/25-4653 від 05.09.2017р.), до вказаного листа позивач додав Акт приймання-передачі ІІІ етапу наданих послуг за Договором на 2 арк., у 2 примірниках.

У матеріалах справи міститься Акт № 3 приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг (ІІІ етап послуг (камеральні роботи) за Договором від 17.05.2017 № 34-1020149 від 26.03.2018р. на суму 28 130,77 грн., підписаний та скріплений печаткою позивача.

Як слідує з матеріалів справи, у листі № 303/25-2927 від 15.05.2018р. відповідач підтвердив одержання 10.05.2018р. від позивача оригіналу акту приймання-передачі наданих послуг за ІІІ етап та повідомив останнього про те, що за умовами п. 2.1. Договору оплату послуг, в тому числі за Договором від 17.05.2017 № 34-1020149 буде здійснено після виконання та прийняття робіт (послуг) у повному обсязі, а саме після прийняття замовником від учасника два належно оформлених примірники акта приймання-передачі наданих послуг з доданням до нього комплекту документації, передбаченої у Технічному завданні, про що також відповідач вказував позивачеві у листі № 303/25-4653 від 05.09.2017р.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що відповідач підписаного зі свого боку примірника акту приймання-передачі ІІІ етапу послуг не повернув, розрахунок за надані позивачем послуги не здійснив, заборгованість з оплати вартості таких послуг становить 28 130,77 грн., яку і просить стягнути з відповідача у судовому порядку та за наявності прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості послуг також нарахував та заявив до стягнення з відповідача 203 грн. 3 % річних.

Відповідач проти позову заперечує та вказує на те, що умовами укладеного між сторонами договору було погоджено оплату наданих у повному обсязі послуг, а не їх етапів, відтак відповідач вважає, що останнім не порушено взятих на себе зобов'язань з оплати вартості наданих послуг.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Нормами частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено судом, у договорі (п. 3.4. Договору) сторони погодили, що замовник протягом 5 робочих днів після отримання акта приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг зобов'язаний повернути учаснику підписаний та засвідчений печаткою акт приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що акти приймання-передачі наданих послуг за І та ІІ етапами за Договором були прийняті відповідачем без зауважень, про що вказує сам відповідач у листі № 303/25-4653 від 05.09.2017р. та будь-яких заперечень до виконаних робіт за ІІІ етапом, що мають бути оформлені відповідним актом, відповідач не надав.

Як встановлено судом, умовами договору (п. п. 2.1., 4.1. Договору) сторони передбачили, що роботи виконуються та оплачуються поетапно, відповідно до погодженого календарного плану та після надання позивачем належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг, протягом 20 днів з дня їх приймання.

Таким чином суд приходить до висновку, щодо необґрунтованості заперечень відповідача, викладених у відзиві оскільки розрахунки між сторонами за виконі позивачем етапи робіт (в тому числі й за ІІІ етап робіт, оплата вартості якого є предметом даного спору) мали бути проведені відповідачем протягом 20 днів з дня приймання наданих послуг/етапу послуг згідно з належним чином оформленими Актами приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг. При цьому, обов'язок з оплати та строк оплати послуг умовами договору не ставиться в залежність від факту надання комплекту технічної документації, передбаченого в технічному завданні.

Також, заперечення відповідача проти позову, обґрунтовані тим, що умови договору щодо поетапної оплати не відповідають проекту договору, який міститься в технічній документації, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету з питань проведення процедури закупівлі архітектурних, інженерних та геодезичних послуг №559 від 04.04.2017р., а тому є нікчемними та не можуть братися до уваги, судом не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із ст. 185 ГК України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Як було вказано вище у ст. 6, 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суд вважає, що сторонами у належній формі досягнуто згоди щодо здійснення оплати наданих послуг поетапно. При цьому, чинне законодавство не містить прямого застереження про недійсність відповідної домовленості, а в судовому порядку даний правочин недійсним не визнавався.

У даному випадку суд погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив та вважає їх такими, що узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Суд встановив, що листом № 5/1022 від 27.03.2018р. позивач направив на адресу відповідача Акт приймання-передачі ІІІ етапу наданих послуг за Договором та просив останнього оплатити надані послуги за ІІІ етап у передбачений п. 2.1. Договору строк.

У матеріалах справи міститься Акт № 3 приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг (ІІІ етап послуг (камеральні роботи) за Договором від 17.05.2017 № 34-1020149 від 26.03.2018р. на суму 28 130,77 грн., підписаний та скріплений печаткою позивача.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 - 601, 604- 609 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Таким чином, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

У листі № 303/25-2927 від 15.05.2018р. відповідач підтвердив одержання 10.05.2018р. від позивача оригіналу акту приймання-передачі наданих послуг за ІІІ етап та як вказано вище будь-яких заперечень до виконаних робіт останній не надав.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. п. 2.1., 4.1. Договору, обов'язок відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт за ІІІ етапом мав бути виконаний протягом 20 днів з дня приймання наданих послуг/етапу послуг згідно з належним чином оформленим актом приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг, тобто у строк до 30.05.2018р. включно, а прострочення оплати вартості виконаних робіт за ІІІ етапом у відповідача виникло з наступного дня після спливу вказаного строку, тобто з 31.05.2018р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 28 130,77 грн. суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем за прострочення оплати вартості виконаних ним робіт заявлено до стягнення з відповідача 203,00 грн. 3 % річних за період з 31.05.2018р. по 27.08.2018р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом перевірено наведений у матеріалах справи розрахунок фінансових санкцій та встановлено, що він відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та умовам Договору, розрахована позивачем за сума 3 % річних не перевищує розрахованої судом суми таких нарахувань, у зв'язку з чим виходячи з заявлених вимог до стягнення з відповідача також підлягає 203,00 грн. 3 % річних.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/12409/18 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 28 130,77 грн. суми основного боргу та 203,00 грн. 3 % річних.

Судовій збір в розмірі 1 762,00 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Київського квартирно-експлуатаційного управління (ідентифікаційний код 22991617, місцезнаходження: 03186, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 30) на користь Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (ідентифікаційний код 21616582, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 3) 28 130,77 грн. (двадцять вісім тисяч сто тридцять гривень 77 коп.) суми основного боргу, 203,00 грн. (двісті три гривні 00 коп.) 3 % річних та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.11.2018р.

Суддя С.М. Морозов