РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2018Справа № 910/10022/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглядаючи в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС"

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

позивача: Шубак О.І.

відповідача: Крюков Т.У.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про зобов'язання надати належним чином засвідчені копії кредитних договорів: № 4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014 з додатковими угодами та договорами застави, поруки.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016, не передав належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитними договорами.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10022/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 21.08.2018.

У судовому засіданні 21.08.2018 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю подати додаткові пояснення.

Для надання можливості подати позивачу додаткові пояснення, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2018 задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи до 18.09.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 31.08.2018 представник відповідача подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, зазначивши про те, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. Платіжні доручення, надані позивачем не є належним доказом, що підтверджують виконання ним у повному обсязі обов'язків боржника за кредитним договором.

У судовому засіданні 18.09.2018 представник позивача зазначив, що пункт 2 прохальної частини позову є клопотанням про витребування у відповідача доказів. У зв'язку з чим, у судовому засіданні 18.09.2018 просив суд витребувати у відповідача належним чином засвідчених копій розрахунків заборгованості та виписок про рух коштів станом на 18.11.2016 за кредитними договорами: № 4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 задоволено клопотання позивача та зобов'язано відповідача у строк до 01.10.2018 надати витребувані судом документи.

Однак, відповідач не виконав вимог суду, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 та не подав у визначений судом строк документи.

Для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд дійшов висновку щодо необхідності переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. З урахуванням наведеного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 призначено розгляд справи № 910/10022/18 за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 16.10.2018.

У судовому засіданні 16.10.2018 представник відповідача подав клопотання про долучення розрахунків заборгованості за кредитними договорами.

За усним клопотанням позивача, для надання можливості останньому ознайомитися з поданими відповідачем документами, у судовому засіданні з 16.10.2018 до 06.11.2018 оголошувалась перерва.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 05.11.2018 представник позивача подав письмову відповідь на відзив.

У судовому засіданні 06.11.2018 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/10022/18 до судового розгляду по суті на 20.11.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 20.11.2018 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.11.2018 проти позову заперечував.

У судовому засіданні 20.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю АЙЛАНТ СЕРВІС" (позивач) та публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (відповідач) 16.11.2016 укладено договір поруки № 4Ц13637И/П, предметом якого є надання поруки позивачем перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Центросталь" своїх зобов'язань за кредитними договорами № 4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів.

За умовами пункту 2 договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016 позивач зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитними договорами з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів.

Відповідно до пункту 4 договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016 у випадку невиконання товариством з обмеженою відповідальністю «Центросталь» зобов'язань за кредитним договором, останнє і позивач відповідають перед відповідачем як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 09.09.2016, укладеної сторонами (пункт 17 договору).

Строк дії договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016 відповідно до пункту 11 сторони погодили з моменту підписання та скріплення печатками до повного виконання зобов'язань за договором.

За статтями 6, 627 та 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Спір виник внаслідок того, що позивач стверджує, що він як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитними договорами, а саме погасив борг в повному обсязі, тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та статті 556 Цивільного кодексу України повинен передати копії документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора.

Відповідно до пункту 8 договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016 до позивача, що виконав обов'язки боржника, тобто третьої особи за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договором застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконання зобов'язань.

Позивач зазначає, що ним виконано у повному обсязі зобов'язання за кредитними договорами № 4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014 згідно договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016. В якості доказів, що підтверджують таке виконання до позовної заяви долучено копії платіжних доручень № 24 від 17.11.2016 на суму 177 588 910, 62 грн., № 25 від 17.11.2016 на суму 13 908 287, 10 грн. та № 26 від 17.11.2016 на суму 256 165 859, 56 грн.

За приписами частини першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

При цьому, законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме копій документів, оскільки з огляду на частину третю статті 553 Цивільного кодексу України та частину третю статті 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умовами пункту 6 договору поруки № 4Т14209И/П від 25.10.2016 позивач зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 договору.

У той же час, необхідно зазначити, що позивачем не доведено належним чином наявність основного зобов'язання, за виконання якого він поручався, а саме - кредитного зобов'язання боржника, суть його порушення та розмір заборгованості, отримання вимоги банку про погашення поручителем цієї заборгованості (як це передбачено договором поруки).

Виконання поручителем свого обов'язку перед кредитором за боржника наділяє його правами вимоги до останнього. Дане право є майновим правом, яке може бути захищено способами, визначеними статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України. Для підтвердження цього права закон покладає на кредитора обов'язок вручення поручителю документів, які підтверджують обов'язок боржника (частина перша статті 556 України).

Так, право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів забезпечено законом (стаття 15 Цивільного кодексу України), способи якого (стаття 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України) не є вичерпними. Водночас, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, мають бути вичерпані лише ті засоби правового захисту, які є ефективними. Результатом їх застосування є отримання того матеріально-правового ефекту, який сторона переслідувала при укладенні цивільно-правового договору та вчиненні дій щодо його виконання.

Слід зазначити, що задоволення кредиторських вимог у випадку набуття поручителем такого статусу (частина друга статті 556 Цивільного кодексу України) здійснюється шляхом примусового виконання обов'язку у натурі, а не шляхом витребування у кредитора документів. Указане свідчить про неефективність обраного позивачем способу правового захисту, адже вирішення спору не призводить до будь-якого відновлення прав позивача. Вказані дії позивача не узгоджуються з принципом правової певності та суперечать завданням суду, оскільки в даному випадку фактично предметом позову є витребування доказів, які можуть бути використані при вирішенні спору про право цивільне, а не спір про захист даного права.

Відповідно до пункту 10 договору поруки відповідач зобов'язаний у випадку виконання позивачем обов'язку боржника за кредитним договором передати позивачу впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 10 договору поруки № 4Ц13637И/П від 16.11.2016 не встановлений перелік документів, що повинен передати відповідач, а позивачем не доведено, що відсутність у нього наведених у позовній заяві паперових копій кредитних договорів тощо має прямим наслідком порушення його прав.

Позивач має правову можливість ініціювати процедуру примусового стягнення відповідних грошових коштів з первісного боржника маючи лише договір поруки та власні платіжні документи, які підтверджують факт погашення боргу перед кредиторами.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Встановивши відсутність правових та фактичних підстав позову, суд відмовляє в його задоволенні повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС" до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.11.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк