РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2018Справа № 910/11633/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Комодор"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"
простягнення 5 498 232,36 грн.
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники сторін:

від позивача:Шепеляк С.В., Пономаренко Л.П.
від відповідача:Сукорянський Є.О., Парфентьєв А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комодор" (надалі - ТОВ "Комодор") звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" (надалі - ТОВ "Дієса") про стягнення 5 498 232,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано своїх зобов'язань зі сплати на користь позивача згідно Договору №190117 від 19.01.2017 орендної плати за квітень 2018 року у розмірі 4 712 770,60 грн. та не оплачено надані позивачем згідно вказаного договору у квітні 2018 року послуги вартістю 785 461,76 грн., у зв'язку з чим останній вказує на існування правових підстав для стягнення такої заборгованості з відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/11633/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 27.09.2018.

27.09.2018 через відділ діловодства суду представником відповідача було подано відзив на позов, у відповідності до якого в задоволенні позову просив відмовити, вказував на відсутність правових підстав для нарахування заявленої позивачем до стягнення заборгованості згідно договору №190117 від 19.01.2017 за користування відповідачем орендованими приміщеннями в квітні 2018 року з посиланням на те, що такий договір фактично не набув чинності, а користування спірними приміщеннями здійснювалося останнім на підставі іншого укладеного між сторонами правочину, а саме, договору №010715 від 01.07.2015, адже сторонами не було належним чином оформлено повернення приміщень з оренди за договором №010715 від 01.07.2015 і, відповідно, передачу їх в оренду за договором №190117 від 19.01.2017.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 11.10.2018.

08.10.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано відповідь на відзив, за змістом якого проти доводів відповідача щодо продовження користування орендованими приміщеннями у спірний період згідно договору №010715 від 01.07.2015, а не договору №190117 від 19.01.2017 заперечував, вказуючи на недобросовісність відповідача, який фактично ухиляється від сплати визначеної договором №190117 від 19.01.2017 розміру орендної плати відмовляючись підписувати акти приймання-передачі відповідних приміщень в оренду за ним, в той час, як дійсними намірами сторін було припинення 31.10.2017 дії правовідносин оренди відповідних приміщень за договором №010715 від 01.07.2015 та їх продовження з 01.11.2017 вже за договором №190117 від 19.01.2017.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 11.10.2018 відмолено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого судового засідання, закрито підготовче провадження у справі №910/11633/18, встановлено порядок дослідження доказів в порядку їх хронологічного надходження та призначено розгляд справи по суті на 08.11.2018.

25.10.2018 через відділ діловодства суду представником відповідача було подано заперечення, у відповідності до яких вказував на те, що: саме представники позивача не з'явилися у визначений договором №010715 від 01.07.2015 строк, тобто, 31.10.2017, для належного оформлення повернення з оренди відповідних приміщень, в той час, як працівники відповідача для забезпечення його господарської діяльності знаходилися на такому об'єкті цілодобово, що спростовує посилання позивача на неявку уповноважених представників відповідача для оформлення повернення орендованих приміщень; відповідач продовжив користування орендованими приміщенням не за наслідками поновлення дії договору №010715 від 01.07.2015 на той самий строк та на тих самих умовах, а до моменту належного оформлення повернення орендованих приміщень у відповідності до умов такого договору; посилання позивача на одностороннє складання ним акту повернення приміщень з оренди не може вказувати на належне оформлення їх повернення, оскільки були відсутніми підстави для одностороннього складання позивачем такого акту у відповідності до умов п. 45.3 договору, відповідний акт всупереч умов того ж п. 45.3 договору не був направлений в день його складання відповідачу, а направлений в подальшому проект такого акту не містив підпису уповноваженого представника позивача; положення договору №190117 від 19.01.2017 передбачають початок фактичної оренди приміщень не з настанням певної дати, а саме за наслідками складення сторонами акту приймання-передачі таких приміщень в оренду.

08.11.2018 в судове засідання з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю, а відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 08.11.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між ТОВ "Комодор" (орендодавець) та ТОВ "Дієса" (орендар) було укладено договір оренди №010715 (надалі - "Договір №010715"), відповідно до умов якого орендодавець передав в оренду орендарю, а орендар прийняв в оренду та зобов'язався сплачувати орендні платежі за приміщення та площі в блоках "D", "E" та "F" Логістичного комплексу Комодор, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Київська, 49-ж, площа яких, визначена сторонами на підставі стандартів ANSI/BOMA Z65.1-1996 та BOMA/SIOR 2004 "Вимір площі у промислових будівлях", в сукупності становить 33 498,6 кв.м., а також місця для паркування, а саме: 9 045,0 кв.м. блоку "D", який включає: 912,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 539,0 кв.м. складського приміщення, 594,0 кв.м. офісного приміщення; 15 785,6 кв.м. блоку "Е", який включає: 1 209,0 кв.м. мезонін приміщення, 14 051,0 кв.м. складського приміщення, 615,6 кв.м. офісного приміщення; 8 578,0 кв.м. блоку "F", який включає 614,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 964,0 кв.м. складського приміщення, 25 місць для паркування легкових автомобілів та 8 місць для паркування вантажівок.

У відповідності до п.п. А.8, А.9 Договору №010715 сторони домовились, що початковий строк використання об'єкту оренди орендарем починається з дати початку оренди, що визначається згідно з п. А.9 цього договору та закінчується 31.10.2016 (початковий строк). Передача об'єкту оренди орендодавцем орендарю оформлюється актом приймання-передачі об'єкту оренди та здійснюється на дату початку строку оренди, що визначається згідно п. А.9 даного договору, якщо інше не буде погоджено сторонами. Початковий строк починається з дати початку оренди як визначено нижче. Сторони погодили, що датою початку строку оренди є дата підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту (дата початку оренди), яка має відбуватися в день підписання цього договору (01.07.2015). Акт приймання-передачі об'єкту оренди складається згідно форми та в порядку, як зазначається в даному договорі оренди. В акті приймання-передачі об'єкту оренди сторони зазначають детальний опис стану об'єкта оренди та його конструктивних елементів.

На виконання умов Договору №010715 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду визначені приміщення, що підтверджується складеним та підписаним між сторонами актом приймання-передачі об'єкту оренди від 01.07.2015.

30.06.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до Договору №010715, відповідно до п. 1 якої погоджено продовжити строк оренди об'єкту оренди до 31.10.2017 та викласти п. А.8 договору у наступній редакції: "А.8. Сторони домовились, що початковий строк використання об'єкту оренди орендарем починається з дати початку оренди, що визначається згідно з п. А.9 цього договору та закінчується 31.10.2017 (початковий строк). Передача об'єкту оренди орендодавцем орендарю оформлюється актом приймання-передачі об'єкту оренди та здійснюється на дату початку строку оренди, що визначається згідно п. А.9 даного договору, якщо інше не буде погоджено сторонами. Початковий строк починається з дати початку оренди як визначено нижче.".

19.01.2017 між ТОВ "Комодор" (орендодавець) та ТОВ "Дієса" (орендар) було укладено договір оренди №190117 (надалі - "Договір №190117"), відповідно до умов п. А.1 якого було погоджено, що за даним договором орендодавець зобов'язується передати в оренду орендарю, а орендар зобов'язується прийняти в оренду та сплачувати орендні платежі за приміщення та площі в блоках "D", "E" та "F" Логістичного комплексу Комодор, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Київська, 49-ж, площа яких, визначена сторонами на підставі стандартів ANSI/BOMA Z65.1-1996 та BOMA/SIOR 2004 "Вимір площі у промислових будівлях", в сукупності становить 33 498,6 кв.м., а також місця для паркування, а саме: 9 045,0 кв.м. блоку "D", який включає: 912,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 539,0 кв.м. складського приміщення, 594,0 кв.м. офісного приміщення; 15 785,6 кв.м. блоку "Е", який включає: 1 209,0 кв.м. мезонін приміщення, 14 051,0 кв.м. складського приміщення, 615,6 кв.м. офісного приміщення; 8 578,0 кв.м. блоку "F", який включає 614,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 964,0 кв.м. складського приміщення, 25 місць для паркування легкових автомобілів та 8 місць для паркування вантажівок.

За змістом п.п. А.8-А.10, А.13 Договору №190117 сторони домовились, що початковий строк використання об'єкту оренди орендарем починається з 01.11.2017 (дата початку оренди) та закінчується 31.01.2019 (початковий строк). Передача об'єкту оренди орендодавцем орендарю оформлюється актом приймання-передачі об'єкту оренди та здійснюється 01.11.2014, якщо інше не буде погоджено сторонами. Акт приймання-передачі об'єкту оренди складається згідно форми та в порядку, як зазначається в даному договорі оренди. В акті приймання-передачі об'єкту оренди сторони зазначають детальний опис стану об'єкта оренди та його конструктивних елементів. Для складання акту приймання-передачі об'єкту оренди орендар зобов'язаний забезпечити присутність на об'єкті оренди 01.11.2017 свого належним чином уповноваженого представника для підписання акту приймання-передачі. У випадку якщо орендар не забезпечить присутність представника для складання акту приймання-передачі об'єкту оренди, орендодавець має право скласти та підписати акт приймання-передачі об'єкту оренди самостійно. Не підписання орендарем акту приймання-передачі об'єкту оренди 01.11.2017 в жодному випадку не звільняє орендаря від сплати орендної плати, вартості послуг та комунальних витрат за цим договором. Акт приймання-передачі об'єкту оренди в оренду повинен бути складений за участі уповноважених представників сторін за формою, що встановлена в додатку №2 до даного договору, і визначатиме стан об'єкту оренди на момент передачі його в користування. У випадку якщо орендар не забезпечить присутність представника для складання акту приймання-передачі об'єкту оренди, орендодавець має право скласти та підписати акт приймання-передачі об'єкту оренди самостійно відповідно до пункту А.10 договору.

В положеннях п. А.32 Договору №190117 сторони погодили, що орендодавець має право не передавати в оренду орендарю площі та приміщення Блоку "F", загалом 8 578,0 кв.м., про що орендодавець письмово повідомляє орендаря не пізніше 01.11.2017.

30.09.2017 сторонами було складено та підписано акт повернення Блоку F, відповідно до якого підтверджено, що орендар повернув 30.09.2017, а орендодавець прийняв з тимчасового користування приміщення та площі в Блоці "F" Логістичного комплексу Комодор, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Київська, 49-ж, площа яких в сукупності становить 8 578,0 кв.м. та включає: 614,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 964,0 кв.м. складського приміщення.

В подальшому, згідно укладеного між сторонами 01.10.2017 договору оренди №011014 ТОВ "Комодор" передало, а ТОВ "Дієса" прийняло в оренду приміщення та площі в Блоці "F" Логістичного комплексу Комодор, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Київська, 49-ж, площа яких в сукупності становить 8 578,0 кв.м. та включає: 614,0 кв.м. мезонін приміщення, 7 964,0 кв.м. складського приміщення, що підтверджується складеним та підписаним між сторонами актом приймання-передачі об'єкту оренди від 01.10.2017.

Листом №15.11/17 від 15.11.2017 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про те, що строк оренди за Договором №010715 закінчився 31.10.2017, а з 01.11.2017 розпочався строк оренди за Договором №190117, у зв'язку з чим просив підписати акти повернення від 31.10.2017 за Договором №010715 та акти приймання-передачі від 01.11.2017 за Договором №190117, додані до такого листа.

24.11.2017 листами №1526 та №1524 відповідач у відповідь на лист №15.11/17 від 15.11.2017 повідомив позивача про те, що: Договором №010715 передбачено інший порядок повернення спірних приміщень з оренди, у зв'язку з чим відповідач позбавлений можливості підписати направлені акти повернення та повертає їх відповідачу; згідно умов Договору №190117 орендодавець повинен забезпечити стан об'єкта оренди, придатний для його загального використання в цілях оренди, однак станом на 22.11.2017 об'єкт оренди досі не придатний до використання та не може бути переданий за направленим актом приймання-передачі, а також звернув увагу на те, що підписання станом на 22.11.2017 акту приймання-передачі, датованого 01.11.2017, за відсутності фактично прийняття орендарем об'єкту оренди буде порушенням.

Листом №27.11/17 від 27.11.2017 позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України ТОВ "Комодор" заперечує проти поновлення Договору №010715.

29.11.2017 листом №1552 ТОВ "Дієса" повідомило ТОВ "Комодор" про те, що у платіжних дорученнях №00207751 від 08.11.2017, №002078629 від 09.11.2017 та №00207951 від 10.11.2017 було допущено помилки у призначенні платежу, а тому просив вважати вірними призначення платежів за такими платіжними дорученнями: плата за оренду приміщення листопад 2017 року.

04.12.2017 листом №1185 ТОВ "Дієса" повідомило ТОВ "Комодор" про те, що у відповідності до приписів ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 764 Цивільного кодексу України, п. А.11 Договору №010715 вважає такий договір продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах, оскільки строк оренди за Договором №010715 закінчився 31.10.2017, однак, ТОВ "Дієса" станом на 01.12.2017 продовжує користуватися орендованим за ним майном та сплачувати всі необхідні платежі, а ТОВ "Комодор" зі свого боку не висунув жодних заперечень щодо цього.

Листом №04.04/18 від 04.04.2018 позивач направив на адресу відповідача рахунки за березень та квітень 2018 року, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за договорами оренди №190117 від 19.01.2017 та №190117/1 від 19.01.2017 за березень 2018 року, які просив підписати та повернути ТОВ "Комодор" по одному примірнику.

Листом №07.06/18 від 07.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією, у відповідності до якої вимагав сплатити заборгованість з орендних платежів за Договором №190117 за оренду приміщень блоків "Е" та "D" і експлуатаційних та управлінських послуг за квітень 2018 року в сумі 5 498 232,36 грн. протягом 10 днів з моменту отримання такої претензії за вказаними в ній реквізитами.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендних платежів та наданих експлуатаційних і управлінських послуг у квітні 2018 року згідно Договору №190117 за оренду приміщень блоків "Е" та "D" у загальному розмірі 5 498 232,36 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З огляду на викладені норми вбачається, що підставою виникнення зобов'язання та права вимоги його виконання є, зокрема, договір, який зумовлює виникнення прав і обов'язків для його сторін.

В даному випадку, як на правову підставу для покладення на відповідача обов'язку з оплати спірних коштів в якості орендної плати та наданих комунальних послуг за користування спірними приміщеннями в квітні 2018 року позивачем вказується на існування між сторонами правовідносин оренди, які регулюються положеннями Договору №190117.

За системним аналізом ст.ст. 759, 762, 763 Цивільного кодексу України та ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата за договором найму сплачується за час дії відповідного договору, початок якого за загальним правилом пов'язується з моментом фактичного передання наймачу (орендарю) в користування відповідного об'єкту оренди.

Однак, відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказує на відсутність правових підстав для покладення на нього обов'язку по сплаті заявлених позивачем коштів, оскільки правовідносини сторін щодо оренди спірних приміщень у визначений період (квітень 2018 року) регулювалися саме Договором №010715, а не Договором №190117, так як не мало місце повернення з оренди відповідних приміщень за Договором №010715 та, відповідно, передача їх в оренду згідно Договору №190117.

Відтак, суд відзначає, що з метою повного та всебічного вирішення даного спору існує необхідність у дослідженні правовідносин сторін як за Договором №010715 (в частині припинення правовідносин оренди спірних приміщень сторін за ним), так і за Договором №190117 (в частині виникнення/початку дії правовідносин оренди спірних приміщень сторін за ним), адже існування правовідносин оренди одного і того ж майна між тими ж особами одночасно за двома договорами є неможливим.

У відповідності до ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Тобто, за загальним правилом, встановленим законодавцем, визначення фактичного строку оренди об'єкту оренди за відповідним договором, а відтак, і періоду дії такого договору, пов'язується з моментом оформлення передачі об'єкту оренди в оренду орендарю та оформлення повернення об'єкту оренди з оренди орендодавцю.

При цьому, суд звертає увагу, що суб'єкти орендних правовідносин при укладені нового договору оренди одного і того ж майна на наступний період не позбавлені права визначення автоматичного порядку здачі/прийняття об'єкту оренди з оренди за попереднім договором та його передачі/прийняття за новим договором, що не буде суперечити положенням ст. 795 Цивільного кодексу України.

В той же час, умови спірних договорів не містять доказів погодження сторонами інших ніж визначені законодавством порядків (шляхом оформлення відповідних актів) повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715 та передачу їх в оренду за Договором №190117, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом наведеної норми в сукупності із закріпленими в положеннях ст.ст. 11-14 Цивільного кодексу України принципами виникнення та здійснення цивільних прав і обов'язків вбачається, що договором є домовленість сторін, яка виражає узгоджену волю сторін, спрямовану на досягнення конкретної мети, тобто, договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В даному випадку як із Договору №010715, так і Договору №190117 вбачається, що при їх укладенні сторони у відповідності до приписів ст.ст. 6, 626-628 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України погодилися з усіма його умовами у відповідності із діючим законодавством, що не оспорюється представниками сторін і, відповідно, такі договори є дійсними, а відтак, і обов'язковим до виконання.

Як вбачається із змісту положень п. А.12 Договору №010715 сторонами було погоджено, що строк оренди (строк фактичної дії такого договору) обмежується не конкретною календарною датою, а визначено саме моментом повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцю у визначеному його умовами порядку.

При цьому, суд враховує, що встановлений в п. А.8 Договору №010715 сторонами строк використання об'єкту оренди, закінчення якого було визначено відповідною датою (31.10.2016), яку в подальшому змінено згідно додаткової угоди №2 (на 31.10.2017), було визначено саме як початковий строк.

Отже, за системним аналізом положень п.п. А.8, А.12 Договору №010715 вбачається, що сторонами було визначено орієнтовний строк оренди спірних приміщень із встановленням відповідної календарної дати його закінчення, однак, погоджено, що в будь-якому випадку такий строк закінчується не відповідною датою, а настанням певної події - складанням сторонами акту повернення об'єкту оренди у визначеному таким договором порядку.

Відповідний порядок сторонами було погоджено в положеннях п. А.45 Договору 010715, за змістом якого встановлено: повернення об'єкту оренди підтверджується актом повернення об'єкту оренди, який повинен бути складений сторонами за формою, що встановлена в додатку №4 до даного договору і визначатиме момент повернення об'єкту оренди орендодавцю: стан об'єкту оренди з урахуванням його нормального зносу; перелік виявлених дефектів, що підлягають усуненню орендарем (в разі їх наявності); строки та порядок усунення дефектів; інші положення згідно додатку №4 до даного договору (п.п. А.45.1); у випадку, якщо орендар був належним чином повідомлений не менш ніж за 3 (три) днів, проте не забезпечив присутність свого уповноваженого представника для складання акту повернення об'єкту оренди, об'єкт оренди вважатиметься таким, що знаходиться у користуванні орендаря на умовах та за плату, що визначена у відповідності до умов даного Договору, до моменту належного складання відповідного акту сторонами та усунення зазначених у такому акту недоліків. При цьому, орендар за власним вибором також має право: самостійно здійснити перевірку стану об'єкта оренди та скласти акт повернення об'єкту оренди із зазначенням фактичного стану об'єкту оренди та, у разі наявності, обов'язків орендаря щодо здійснення відновлювальних або ремонтних робіт (п.п. А.45.2); у випадку складання акту повернення об'єкту оренди однією із сторін самостійно, така сторона в день складання акту зобов'язана направити його іншій стороні (п.п. А.45.3).

Тобто, сторонами було погоджено, що в будь-якому випадку факт повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715 може бути підтверджено виключно відповідним актом повернення об'єкту оренди, складеним згідно затвердженої в додатку №4 до такого договору форми.

В той же час, матеріали справи не містять доказів складення та підписання сторонами у визначеному порядку акта повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715, що фактично не заперечується сторонами.

Так, позивачем зазначається про те, що відповідний акт повернення за Договором №010715 мав бути підписаний сторонами на об'єкті оренди 31.10.2017, однак, відповідач не забезпечив прибуття для такого підписання своїх уповноважених представників, у зв'язку з чим позивачем було самостійно складено відповідний акт та направлено на адресу відповідача, що, на його думку, свідчить про належне оформлення факту повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715.

Однак, відповідач, заперечуючи проти таких доводів позивача, вказує на їх недостовірність, оскільки, за його посиланнями в даному випадку саме представники позивача не з'явилися 31.10.2017 для оформлення акту повернення спірних приміщень за Договором №010715.

Суд критично оцінює наведені доводи сторін, адже як позивачем, так і відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин, в той час, як жоден з них не був позбавлений можливості скласти відповідні акти про неприбуття представників іншої сторони, а тому визначаючи обставини такого не складення акту повернення 31.10.2017 враховує, що за визначеного сторонами в положеннях п.п. А.8, А.12 Договору №010715 строку оренди, закінчення якого має обумовлюватися саме вчиненням такого акту, ініціювання його складення (тобто, закінчення строку оренди Договору №010715) має здійснюватися саме зацікавленою у цьому особою, що кореспондується із закріпленим в п. А.45.2 Договору №010715 обов'язком повідомлення орендаря не менш ніж за 3 дні про необхідність забезпечення присутності уповноваженого представника для складання та підписання акту повернення об'єкту оренди за Договором №010715.

Отже, враховуючи, що саме позивачем вказується на припинення Договору №010715 з 31.10.2017, то, відповідно, саме на нього покладався обов'язок із забезпечення дотримання визначеної умовами Договору №010715 процедури оформлення повернення спірних приміщень (в т.ч. щодо забезпечення належного повідомлення орендаря про необхідність направлення своїх уповноважених представників для складання акту повернення не пізніше ніж за три дні), адже системний аналіз положень п.п. А.8, А.12, А.45.2 Договору №010715 (в т.ч. щодо унормування продовження перебування об'єкту оренди у користуванні орендаря на умовах та за плату, що визначена у відповідності до умов даного договору, у випадку не складення відповідного акту повернення в погоджену дату) свідчить про відсутність погодження сторонами граничного строку оренди за таким договором шляхом визначення конкретної дати та існування права продовження користування орендарем спірним приміщеннями після спливу вказаної в п. А.8 дати закінчення початкового строку у визначеному п. А.45.2 випадку (відсутність завчасного заявленого орендодавцем наміру припинити договір саме 31.10.2017), що в свою чергу, не нівелю права на припинення строку дії Договору №010715 після вказаної дати, однак, зумовлює обов'язковість дотримання вимог положень п. А.45.2 щодо наступного повідомлення не менше ніж за три дні про дату бажаного повернення приміщення з оренди шляхом складення відповідного акту.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження ініціювання позивачем необхідності складення акту повернення об'єкту оренди за Договором №010715 до 31.10.2017 (в т.ч. шляхом належного повідомлення відповідача про необхідність направлення ним своїх уповноважених представників для вчинення відповідних дій), а посилання позивача на те, що про необхідність забезпечення присутності своїх уповноважених представників в таку дату (31.10.2017) для складання відповідного акту відповідач був обізнаний з огляду на визначену в п. А.8 Договору №010715 дату закінчення початкового строку оренди судом відхиляється, адже як було встановлено вище в силу приписів п. А.12 Договору №010715 така дата є лише орієнтовною, а загальний строк оренди закінчується саме належним оформленням факту повернення орендарем спірних приміщень, тобто, у випадку існування у позивача наміру закінчити оренду за Договором №010715 31.10.2017 останній в будь-якому випадку був зобов'язаний повідомити про це відповідача.

Твердження позивача про складення в односторонньому порядку згідно умов Договору №010715 акту повернення спірних приміщень з оренди від 31.10.2017 та направлення його на адресу відповідача згідно листа №15.11/17 від 15.11.2017, як підтвердження належного оформлення факту повернення спірних приміщень з оренди у відповідності до умов Договору №010715, судом відхиляється, адже: по-перше, встановлена в положеннях п.п. А.45.3 Договору №010715 можливість одностороннього складання відповідного акту повернення з направленням його іншій стороні не надає права стороні такого правочину в будь-який час скласти відповідний акт з метою припинення оренди спірних приміщень, а пов'язується виключно з наслідками нез'явлення належним чином повідомленої (не пізніше ніж за три дні) сторони для складення та підписання відповідного акту у погоджену дату, чого в даному випадку не здійснювалося; по-друге, в силу приписів А.45.3 Договору №010715 односторонній акт повернення має направлятися саме в день його складання, однак в даному випадку, датою складання такого акту було визначено 31.10.2017, а його направлення здійснено 15.11.2017, що не відповідає визначеному сторонам порядку; по-третє, посилання позивача на повторне направлення таких актів згідно відповідного листа, оскільки вперше вони були передані працівникам відповідача 31.10.2017, однак не повернуті останнім, не підтверджується жодними доказами, а представниками відповідача заперечувалися дані обставини.

З огляду на викладене вбачається, що між сторонами не було належним чином (у відповідності до погодженого ними у умовах Договору №010715 порядку) оформлено повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715, а відтак, в силу приписів п. А.12 Договору №010715 не має місце фактичного припинення строку оренди за вказаним правочином, що не спростовано позивачем.

Більш того, такі обставини (продовження оренди за Договором №010715 після 31.10.2017) підтверджуються і фактичними діями та бездіяльністю позивача, а саме: направленням листа №27.11/17 від 27.11.2017, яким повідомляв відповідача про свої заперечення щодо поновлення Договору №010715 (тобто, позивач фактично визнавав продовження дії станом на 27.11.2017 Договору №010715, однак, заперечуючи проти подальшого її продовження, будь-яких дій, спрямованих на повернення спірних приміщень з оренди за Договором №010715, в т.ч. у визначеному положеннями п.п. А.45.2, А.45.3 такого договору порядку не здійснював); відсутністю будь-яких заперечень щодо призначення та сум платежів відповідача у період грудень 2017 року - березень 2018 року, перерахованих позивачу за оренду спірних приміщень, в т.ч. будь-якого реагування на лист відповідача №1552 від 29.11.2017 про повідомлення щодо невірності визначених в платежах за листопад 2017 року їх призначень, які спочатку містили посилання на Договір №190117, адже виключне право визначення призначення платежу в силу приписів Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" належить саме платнику.

Наведені обставини в свою чергу унеможливлюють початок регулювання правовідносин сторін щодо оренди спірних приміщень з 01.11.2017 згідно положень Договору №190117, адже такі правовідносин не закінчилися згідно умов Договору №010715.

До того ж, суд звертає увагу, що в будь-якому випадку за погодженими сторонами умовами Договору №190117 його дія в частині регулювання правовідносин сторін щодо оренди відповідачем спірних приміщень з 01.11.2017 могла вступити в силу не інакше як за наслідками фактичного передання таких приміщень позивачем в оренду відповідачу у визначеному договором порядку.

Відповідний порядок передачі спірних приміщень в оренду відповідачу за Договором №190117 сторонами було погоджено в положеннях його п.п. А.8-А.10, А.13, за змістом яких визначено, що обов'язковою умовою передачі спірних приміщень в оренду відповідачу є складення акту приймання-передачі об'єкту оренди згідно затвердженої в додатку №2 такого договору форми з визначенням в ньому детального опису стану об'єкта оренди та його конструктивних елементів для чого було погоджено обов'язок присутності, зокрема, уповноважених представників орендаря 01.11.2017 на об'єкті оренди.

Суд відзначає, що в даному випадку мають місце обставини як і з поверненням спірних приміщень за Договором №010715, а саме: позивачем зазначається про те, що відповідний акт приймання-передачі за Договором №190117 мав бути підписаний сторонами на об'єкті оренди 01.11.2017, однак, відповідач не забезпечив прибуття для такого підписання своїх уповноважених представників, у зв'язку з чим позивачем було самостійно складено відповідний акт та направлено на адресу відповідача, що, на його думку, свідчить про належне оформлення факту передачі спірних приміщень в оренду за Договором №190117; відповідач, в свою чергу, вказує на недостовірність таких обставин, оскільки, в даному випадку саме представники позивача не з'явилися 01.11.2017 для оформлення акту приймання-передачі спірних приміщень за Договором №190117, а фактична передача спірних приміщень за вказаним договором була неможливою, у зв'язку з їх попереднім неповерненням за Договором №010715, що в свою чергу унеможливило їх прибирання і здійснення профілактичного та технічного обслуговування відповідних конструктивних елементів та обладнання, обов'язок чого перед передачею в оренду було взято на себе позивачем згідно положень п. В.6 Договору №190117.

Крім того, відповідач вказував на те, що направлені позивачем листом №15.11/17 від 15.11.2017 акти (в т.ч. приймання-передачі за Договором №190117) не було підписані з боку позивача, що унеможливлювало їх прийняття відповідачем.

В той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів як позивача, так і відповідача щодо відсутності уповноважених представників їх контрагентів на об'єкті оренди 01.11.2017.

Що ж стосується самостійного складення позивачем акту приймання-передачі спірних приміщень в оренду відповідачу за Договором №190117 та направлення його на адресу останнього, як належного підтвердження факту початку дії Договору №190117 в частині регулювання спірних відносин сторін, то суд відзначає, що дійсно, сторонами в положеннях п.п. А.10, А.11 Договору №190117 було передбачено такий порядку складання відповідного акту, однак:

по-перше, такий порядок складання акту передачі в оренду спірних приміщень може мати місце виключно у випадку нез'явлення уповноважених представників орендаря у визначений час для їх прийняття та складення відповідного акту, факту чого в даному випадку не доведено позивачем;

по-друге, встановлені судом обставини продовження дії Договору №010715, зумовлені відсутністю фактичного повернення спірних приміщень з оренди за ним, унеможливлювали приведення орендодавцем спірних приміщень в стан, необхідний для їх передачі в оренду згідно Договору №190117 у відповідності до п. В.6 останнього;

по-третє, як вчинення двостороннього акту, так і одностороннього акту в силу звичаїв ділового обороту та вимог чинного законодавства передбачає в т.ч. його підписання уповноваженим представником суб'єкта (суб'єктів) його вчинення, з моментом чого і пов'язується набуття таким актом відповідною сили щодо унормованих ним обставин, однак, за встановлених в сукупності обставин спірних правовідносин сторін та наданих в судових засіданнях пояснень представників учасників справи суд приходить до висновку про належне підтвердження відповідачем своїх посилань на те, що направлені ТОВ "Комодор" листом №15.11/17 від 15.11.2017 акти не містили підпису уповноваженого представника останнього, а відтак, і не мали будь-якої юридичної сили.

Приходячи до даного висновку суд виходив, зокрема, з наступного.

Так, при здійсненні в судовому засіданні 08.11.2018 згідно положень ст.ст. 209, 210 Господарського процесуального кодексу України з'ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджуючи в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у даній справі, докази, якими вони обґрунтовуються, а саме: досліджуючи додані позивачем до позову копії листа ТОВ "Комодор" №15.11/17 від 15.11.2017 та визначених в ньому як додатки копії актів повернення Блоків D та E від 31.10.2017 за Договором №010715 та приймання-передачі об'єкту оренди від 01.11.2017 за Договором №190117, представником відповідача було звернуто увагу на те, що долучені позивачем до матеріалів справи примірники відповідних актів містять підпис представника та відтиск печатки ТОВ "Комодор", однак, в дійсності 15.11.2017 таким листом позивачем було направлено на адресу відповідача пусті акти, без підпису їх з боку ТОВ "Комодор".

На запитання суду до представника відповідача відносно того чим підтверджуються такі твердження останнім було повідомлено, що дані обставини не фіксувалися відповідачем, однак, звернуто увагу на те, що і на сьогоднішній день позивачем продовжується направлення будь-яких актів на адресу відповідача саме у такому форматі (без підписів уповноваженим представником з боку ТОВ "Комодор").

При цьому, під час пояснень представника відповідача відносно того чим підтверджуються його твердження щодо не підписаних з боку ТОВ "Комодор" актів адвокат позивача (Шепеляк С.В.) пошепки вказував керівнику позивача (Пономаренко Л.П.) наступні фрази: "після відповідної дати", "після виїзду".

Після закінчення відповіді представника відповідача суд відразу запитав представників позивачів: "підписували чи не підписували акти?", та при відповіді керівника позивача на це питання мало місце смикання адвокатом позивача його за руку при початку ним фрази: "зараз ми відправляємо…", та фактичне перебивання останнього на даній фразі з висловлюванням на підвищеному тоні: "зараз досліджуємо конкретні акти", після чого керівником вже було повідомлено свою думку про те, що такі обставини не стосуються справи (близько 17:33-17:34 год. часу фіксування судового засідання). Про дані обставини (смикання адвокатом керівника позивача при початку висловлювання останнім своїх пояснень) судом було зазначено, однак представники позивача фактично уникнули відповіді на таке зауваження.

Після цього, представники позивача почали пояснювати, що раніше всі акти підписувалися, однак після квітня 2018 року вони перестали їх підписувати, на що відразу реагували представники відповідача своїми репліками-запереченнями, у зв'язку з чим в судовому засіданні виникла плутанина щодо відповідних обставин (відносно того які саме акти підписувалися ТОВ "Комодор" перед направленням їх ТОВ "Дієса": ті, що направлялися відповідачу до квітня 2018 року, чи вже після), яка супроводжувалася постійними помилками представників позивача відносно того які ж саме з таких актів підписувалися перед їх направленням відповідачу. При цьому, суд звертає увагу на те, що мова йшла саме про акти повернення Блоків D та E від 31.10.2017 за Договором №010715 та приймання-передачі об'єкту оренди від 01.11.2017 за Договором №190117, направлені листом №15.11/17 від 15.11.2017.

В подальшому представники позивача наполягали на тому, що після квітня 2018 року всі акти за Договором №190117 направляються відповідачу щомісячно без підпису представника ТОВ "Комодор", в обґрунтування чого зазначили, що після 30.04.2018 позивачем не здійснюється попереднє підписання актів з метою уникнення несприятливих наслідків при поданні податкової звітності за наслідками оформлення відповідних актів належним чином, однак, не отримання відповідних коштів від відповідача (вказавши на те, що з 30.04.2018 відповідача залишивши спірні приміщення припинив здійснення оплати коштів за їх оренду), однак на запитання суду, чому до направлення актів за квітень 2018 року позивач не хвилювався за сплату чи ні відповідних коштів відповідачем, слідуючи вказаним його обґрунтуванням, представник позивача вказав на те, що до квітня 2018 року кошти сплачувалися.

З огляду на викладені обставини (відображені пояснення представників учасників справи в судовому засіданні та поведінку представників позивача при поясненні обставин форми направлення спірних актів, їх плутанину у відповідях) в сукупності з наявною в матеріалах справи копією листа ТОВ "Комодор" №04.04/18 від 04.04.2018, відповідно до якого останнім було направлено ТОВ "Дієса" в т.ч. акти здачі-прийняття робіт по Договору №190117, зазначаючи про направлення яких в додатках було відображено: "2 примірники, підписані ТОВ "Комодор"", і такі акти в дійсності були підписані від імені останнього, однак, що відрізняється від форми направлення будь-яких інших листів (в т.ч. супровідних до актів за спірними договорами) від імені ТОВ "Комодор" на адресу ТОВ "Дієса", суд, керуючись принципами добросовісності реалізації особами своїх прав і виконання обов'язків, змагальності та обов'язковості доведення своїх доводів і заперечень, дійшов висновку щодо дійсності тверджень відповідача про надсилання позивачем листом №15.11/17 від 15.11.2017 не підписаних зі свого боку актів приймання-передачі спірних приміщень в оренду за Договором №190117.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Договір №190117 не розпочав регулювання правовідносин сторін щодо оренди спірних приміщень, оскільки не мало місце передання на підставі його умов таких приміщень в оренду відповідачу.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на встановлені судом обставини вбачається, що позивачем не було доведено виникнення у відповідача зобов'язання з перерахування на користь нього заявлених до стягнення коштів в якості погашення заборгованості з оплати орендних платежів та наданих експлуатаційних і управлінських послуг у квітні 2018 року згідно Договору №190117 за оренду приміщень блоків "Е" та "D" у загальному розмірі 5 498 232,36 грн., адже відповідні приміщення перебували у користуванні відповідача на підставі іншого договору (Договору №010715).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "Комодор" до ТОВ "Дієса" про стягнення коштів на підставі Договору №190117 з огляду на їх необґрунтованість та недоведеність (зокрема в частині користування відповідачем спірними приміщеннями саме на підставі такого договору).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Комодор" (02096, м. Київ, вул. Сімферопольська, буд. 13-А, кім. 214; ідентифікаційний код 32069917) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська (Червоноармійська), буд. 45; ідентифікаційний код 36483471) про стягнення 5 498 232,36 грн.

2. Судові витрати, пов'язані із розглядом справи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Комодор".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 20.11.2018.

Суддя Р.В. Бойко