УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

30.11.2018 Справа № 910/15965/18

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали заяви б/н від 28.11.2018р. «Про забезпечення позову» Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» (Полтавська обл., смт. Оржиця) /надалі - Заявник/ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діловий Агросервіс» (м. Київ) про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року до Господарського суду міста Києва від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» (заявник) надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- накласти арешт на кукурудзу в кількості 1187,12 т., що знаходиться на зберіганні на зерновому складі за адресою: Полтавська обл., смт. Ромодан, вул. Миру, 1 (територія Ромоданівського Хлібоприймального пункту Миргородського КХП №1);

- передати кукурудзу в кількості 1187,12 т., що знаходиться на зберіганні на зерновому складі за адресою: Полтавська обл., смт. Ромодан, вул. Миру, 1 (територія Ромоданівського Хлібоприймального пункту Миргородського КХП №1) на зберігання на зерновий склад за адресою: Полтавська обл., Лубенський район, с. Засулля, вул. Молодіжна, 137, що належить ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Вказана заява обґрунтована тим, що на підставі укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діловий Агросервіс» договору складського зберігання сільськогосподарської продукції №10/10/2018-2 від 10.10.2018 року протягом жовтня - листопада 2018 року на зерновий склад заявником було передано на зберігання 1187,12 т. кукурудзи, що підтверджується товарно-транспортними накладними та рахунком-фактурою №1-00000002 від 09.11.2018 року. 16.11.2018 року заявником було подано на склад заяву з вимогою видати зерно, яке є власністю останнього, втім отримати зерно не вдалося, з огляду на те, що на складі немає особи, яка уповноважена приймати документи та заявки на видачу продукції. Заявник вказує, що склалася ситуація, що продукцію ніхто не доглядає і це може призвести до її пріння та загнивання, а значить суттєве зниження її якості та придатності.

На думку заявника, зерно кукурудзи не може надалі зберігатися на даному зерновому складі, так як відсутність керівника та працівників зумовить швидке та безповоротне знищення продукції. Сухе і зріле насіння під час зберігання за низьких температур перебуває у стані спокою, а за підвищення вологості і температури у ньому розпочинаються процеси інтенсивної життєдіяльності. У зв'язку з цим зберігання зерна є складним процесом. На збереження насіння значно впливає ступінь його очищення, зокрема надмірна кількість у зерновій масі пошкоджених і лущених зернят. Бите й лущене насіння швидко пліснявіє, псується їхній зародок, а жир швидко гіркне, оскільки в такі зернини через пошкоджену плодову оболонку потрапляє велика кількість повітря. Особливо швидко псується травмоване насіння. Під час збирання вологість смітної домішки культур удвічі більша за вологість основної маси, на ній міститься багато мікрофлори, тому навіть короткочасне зберігання насіння можна закладати лише за певного режиму охолодження. Самозігрівання зерна із підвищеною вологістю відбувається швидкими темпами. Це пояснюється тим, що процес дихання насіння відбувається переважно завдяки жирам, які за окислення виділяють більше тепла, ніж вуглеводи. Самозігрівання різко знижує якість як товарного зерна, так і насіння, призначеного для сівби. Відтак основну увагу під час підготовки зерна до зберігання слід приділяти доведенню його до оптимальної вологості.

Крім того, заявник зазначив, що уклав договір на зберігання з іншим зерновим складом, на якому його продукція буде безпечно зберігатись до винесення рішення судом за основним позовом, а саме: зерновий склад, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., Лубенський район, с. Засулля, вул. Молодіжна, 137, що належить ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши подані разом з нею докази в цілому, суд дійшов висновку про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

10.10.2018 року між ТОВ «Золота Нива» (надалі - заявник, поклажодавець) та ТОВ «Діловий Агросервіс» (надалі - зберігач) укладено договір складського зберігання сільськогосподарської продукції №10/10/2018-2 (надалі - договір зберігання), відповідно до п. 1.1. якого, поклажодавець зобов'язаний передати зерновому складу сільськогосподарську продукцію у термін до 31 грудня 2018 р. у кількості, в тому числі окремими партіями: кукурудза, в орієнтовній кількості 1200 т, а зерновий склад зобов'язаний прийняти її на зберігання на умовах, визначених цим договором.

В період з жовтня 2018 року по листопад 2018 року на зерновий склад заявником було передано на зберігання 1187,12 т кукурудзи, що підтверджується товарно-транспортними накладними та рахунком-фактурою №1-00000002 від 09.11.2018 року.

Договір складського зберігання сільськогосподарської продукції №10/10/2018-2 від 10.10.2018 року виконується у смт. Ромодан, Миргородського району, Полтавської обл. Продукція зберігається у зерновому складі в Полтавській обл., смт. Ромодан, вул. Миру, 1 (територія Ромоданівського Хлібоприймального пункту Миргородського КХП №1).

16.11.2018 року заявником було подано на склад заяву № 26/5 від 16.11.2018 року з вимогою видати зерно (копія заяви додана до заяви). Вказана заява була отримана 16.11.2018 року уповноваженою особою ТОВ «Діловий Агросервіс» - завскладом.

З огляду на те, що отримати кукурудзу у кількості 1187,12 т, передану на зберігання на зерновий склад згідно договору складського зберігання сільськогосподарської продукції №10/10/2018-2 від 10.10.2018 року, заявником не вдалося за можливе, з підстав того, що на зерновому складі немає жодної матеріально-відповідальної особи, окрім сторожа території, що свідчить про грубе порушення ТОВ «Діловий Агросервіс» обов'язків по вказаному договору зберігання, заявник змушений достроково в односторонньому порядку розірвати договір зберігання та вимагати повернення продукції в натурі шляхом подачі відповідного позову.

Вказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даної заявою.

Згідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до п. 3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року № 16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, у поданій заяві про забезпечення позову заявником не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин чи вчинення ТОВ «Діловий Агросервіс» дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Крім того, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Тоді як, подана заява мотивована виключно припущенням про можливість швидкого та безповоротного знищення продукції, доказів знищення або псування продукції до заяви не додано, як і не додано доказів на підтвердження відсутності керівника та працівників ТОВ «Діловий Агросервіс» на зерновому складі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд звертає увагу заявник наступне:

Відповідно до пункту 3.1.2 договору №10/10/2018-2 ТОВ «Діловий Агросервіс» зобов'язане надати заявнику у підтвердження прийняття продукції на зберігання один із таких складських документів:

- перший примірник оригіналу складської квитанції;

- складське та заставне свідоцтво подвійного складського свідоцтва;

- просте складське свідоцтво.

Проте, всупереч вказаним положенням договору заявником не надано суду жодного з перелічених доказів на підтвердження передачі майна на зберігання ТОВ «Діловий Агросервіс».

Зважаючи на зазначене, з огляду на викладені заявником відповідні обставини, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 28.11.2018р. «Про забезпечення позову» Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 30 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Котков