ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.2018 Справа № 920/797/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними матеріалами справу № 920/797/18

за позовом: Фермерського господарства «Поділля-інвест» (вул. Сумська, 18, с.Поділки, Липоводолинський район, Сумська область, 42530, код 34072036),

до відповідача: Приватного підприємства «Рось» в особі Філії «Роменський молочний комбінат» (вул. Київська, 94, м. Ромни, Сумська область, 42000, код 33370287),

про стягнення заборгованості в сумі 51 514 грн. 65 коп. за договором поставки сільськогосподарської продукції (сировини) № 12/11-2015 від 12.11.2015,

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 51 514 грн. 65 коп., з яких: 38 779 грн. 93 коп. основного боргу з урахуванням інфляційних збитків, 10 421 грн. 72 коп. пені, 2 313 грн. 00 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки сільськогосподарської продукції (сировини) №12/11-2015 від 12.11.2015, а також судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6453,20 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату товару, отриманого 23.02.2016, чим порушив п.2.5. укладеного між сторонами Договору.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.10.2018 відкрито провадження у справі № 920/797/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 05.11.2018, відповідачу надано термін 15 днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений термін письмового відзиву на позов не подано, розгляд справи по суті відкладено на 05.11.2018, відповідачу повторно запропоновано подати відзив на позов до 19.11.2018.

Відповідно до поштового повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, ухвала про відкладення розглдяу справи відповідачем отримана 16.11.2018, у встановлений термін відповідач письмового відзиву на позов не подав.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

12 листопада 2015 року між ФГ «Поділля-Інвест» та Філією «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», був укладений договір поставки сільськогосподарської продукції (сировини) за №12/112015 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність відповідача сировину власного виробництва в перерахунку на молоко за базисним вмістом жиру та білку, що відповідають за якістю стандартам, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам, за договірними цінами, обумовленими протоколом погодження цін, який є невідємною частиною даного договору, а відповідач зобовязується прийняти товар (молоко коровяче власного виробництва (ДСТУ 3662-97) та оплатити його на умовах даного договору в кількості і в терміни, передбачені даним Договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що оплату за Товар відповідач проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному Протоколі погодження ціни, який є невідємною частиною до даного Договору.

Згідно п. 2.5. Договору оплата за товар здійснюється протягом 30 календарних днів від дати приймання товару відповідачем відповідно до п. 1.4. даного Договору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ним належним чином виконано всі взяті на себе зобовязання по Договору та поставлено відповідачу товар на загальну суму 38 642 грн. 21 коп., що підтверджується прийомною квитанцією на закупівлю молочної сировини №39 від 23.02.2016, а також підписаний належним чином представниками сторін Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 15.08.2017, проте відповідач не здійснив повну оплату отриманого товару. Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду сума основного боргу становить 29 561 грн. 17 коп.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, вбачається, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача додатково було надіслано претензію: №156 від 28.09.2017 з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 29 561 грн. 17 коп. в семиденний строк. Зазначена претензія отримана відповідачем 28.09.2017, про що свідчить відмітка на претензії /а.с.26/.

Враховуючи те, що відповідачем сума основного боргу не сплачена, не подано доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 29 561 грн. 17 коп. основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 421 грн. 72 коп. пені, нарахованої за період з 15.08.2017 по 02.10.2018.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобовязання, передбачених статтею 611 цього ж Кодексу є сплата неустойки. За змістом статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що під час укладення Договору сторони не домовились щодо порядку та розміру нарахування пені за неналежне виконання грошового зобовязання з боку відповідача, а норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» не встановлюють обовязку щодо її сплати, а лише встановлюють граничний розмір нарахування пені - подвійна облікова ставка НБУ.

Враховуючи наведене вище, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 10 421 грн. 72 коп.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 218 грн. 76 коп. інфляційних збитків та 2 313 грн. 00 коп. 3% річних, нарахованих за період з 23.02.2016 по 02.10.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012, до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

В той же час, судом встановлено, що пунктом 2.5. Договору сторони визначили порядок оплати отриманого товару протягом 30 календарних днів від дати приймання товару покупцем (відповідачем). Беручи до уваги те, що товар отримано 23.02.2016 згідно прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини №39, грошове зобовязання з боку відповідача щодо оплати отриманої продукції вважається порушеним з 26.03.2016 року, тобто вірним було б нарахування штрафних санкцій (інфляційних збитків та 3% річних) за період з 26.03.2016 по 02.10.2018.

Згідно п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

На підставі викладеного вище суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 8 989 грн. 00 коп. інфляційних збитків за період квітень 2016-вересень 2018, а також 2235 грн. 87 коп. 3% річних за період з 26.03.2016 по 02.10.2018.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 6 453 грн. 20 коп. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивачем подано суду договір-доручення №0018/16 про надання адвокатом послуг від 12.04.2016, акт прийняття виконаних робіт від 22.05.2018, розрахунок витрат на правову допомогу від 22.05.2016, розрахункову квитанцію Серії АА №0077

Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи не додано завіреної належним чином копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, у звязку з чим у господарського суду відсутні підстави для покладення на відповідача 6 453 грн. 20 коп. судових витрат на правову допомогу

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «РОСЬ» в особі Філії «Роменський молочний комбінат» (вул. Київська, буд. 94, м. Ромни, Сумська область, 42000, код 33370287) на користь Фермерського господарства «Поділля-інвест» (вул. Сумська, 18, с.Поділки, Липоводолинський район, Сумська область, 42530, код 34072036) 29 561 грн. 17 коп. основного боргу, 8 989 грн. 00 коп. інфляційних збитків, 2235 грн. 87 коп. 3% річних, 1 394 грн. 98 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 28.11.2018 р.

Суддя ОСОБА_1