ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.11.2018р. Справа № 905/672/16

Господарський суд Донецької ї області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянувши матеріали

скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків №б/н від 08.11.18р. на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення у справі №905/672/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля

про стягнення 615342,78 грн.

та зустрічної позовної заяви

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м. Харків

про стягнення 38368,54 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, за довір.

від відповідача: не зявився

від ВДВС: не зявився

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.05.16р. у справі №905/672/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м. Харків про стягнення 615342,78грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля, задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія заборгованість в сумі 555256,37грн., 3% річних в сумі 9721,50грн., інфляційні втрати в сумі 22602,46грн., пеню в сумі 13881,23грн., судові витрати в сумі 9230,15грн.; задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля про стягнення 38368,54 грн. неустойки з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків, у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля неустойку в розмірі 38368,54грн., судові витрати в сумі 1827,00грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.16р. рішення господарського суду Донецької області від 25.05.16р. у справі № 905/672/16 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.16р. у справі №905/672/16 видано накази від 09.08.16р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.12.2016р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія на бездіяльність Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задоволено частково; зобовязано Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області накласти арешт на майно та кошти боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля за виконавчим провадженням №52012059 з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/672/16 від 09.08.2016; зобовязано Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області направити запити до місцевих органів Державної фіскальної служби України про відкриті рахунки боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля в частині виконання наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016 у справі №905/672/16 за виконавчим провадженням ВП№52012059; в іншій частині скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія відхилено.

13.11.18р. до господарського суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків №б/н від 08.11.18р. на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення у справі №905/672/16, відповідно до якої просить суд:

1. визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 з не проведення виконавчих дій щодо виявлення рахунків боржника, не подання до правоохоронних органів матеріалів для притягнення винних осіб боржника до кримінальної відповідальності, не винесення та не надіслання до фінансових установ постанови про арешт коштів боржника ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, як заходів примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805;

2. зобовязати заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 усунути допущені порушення щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805 шляхом:

- подання запиту до Державної фіскальної служби України для виявлення відкритих рахунків боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля на час прийняття постанови від 26.05.2016р. про арешт коштів боржника, а саме, на 26.05.2016р.;

- подавати запити до Державної фіскальної служби України не рідше ніж один раз на два тижні для виявлення відкритих рахунків боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля відповідно до ч.8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального порушення, посадовими особами боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, передбаченого ст.382 КК України, щодо умисного невиконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. по справі №905/672/16 на підставі наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805, шляхом відкриття нових рахунків у фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів боржника, які містяться на наступних рахунках, а саме:

НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку GBP,

НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку UAH,

НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку UAH,

НОМЕР_3 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку UAH,

НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку USD,

НОМЕР_4 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку USD,

НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку EUR,

НОМЕР_4 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, код валюти рахунку EUR,

НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851,

на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту;

- звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля за межі України до виконання зобовязань за рішенням господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Хабарової М.В., розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/891 від 13.11.18р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/672/16.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.18р. справу призначено до розгляду судді Лейбі М.О.

Ухвалою господарського суду від 14.11.18р. скарга прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні 22.11.18р.

У судове засідання 22.11.18р. представники боржника та органу ДВС не зявилися; про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Державним виконавцем відзив на скаргу та матеріали виконавчого провадження суду не надані.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, в дану випадку на скаржника, суд, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату судового засідання, а також обмеженість розгляду скарги процесуальним строком, розглядає скаргу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив:

В обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на бездіяльність заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, яка полягає в порушенні державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження".

За твердженнями скаржника (стягувача) державним виконавцем не в повній мірі проводяться виконавчі дії, а саме: не проведено виявлення рахунків боржника, не подано до правоохоронних органів матеріалів для притягнення винних осіб боржника до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. по справі №905/672/16, не здійснено звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Крім того, скаржник (стягувач) стверджує, що заступником начальника виконавчого органу не винесена та не надіслана до банків постанова про арешт коштів боржника, у звязку з виявленням нових номерів рахунків відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України № від 10.01.2017р., відкритих боржником.

Оцінивши подані докази, суд на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків №б/н від 08.11.18р. на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення у справі №905/672/16 підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. набрав чинності 05.10.2016р.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р., крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частин 6,7 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з поданої скарги, скаржником фактично оскаржується бездіяльність державного виконавця у період дії як Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р. так і Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження, згідно ст.2 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р., здійснюється, зокрема, з дотриманням таких засад: верховенства права; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Приписами ст.18 Закону №1404-VIII від 02.06.2016р. унормовано, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.26 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч.1); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.5).

23.08.2016р. державним виконавцем Добропільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016р. №905/672/16 (ВП №52012059) про стягнення заборгованості у розмірі 610691,71 грн.

У вказаній постанові відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 29.08.2016р.

Оскільки у строк до 29.08.2016р. рішення суду не було виконано, державним виконавцем 29.08.2016р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 61069,17 грн.

Як вбачається з витягу з веб-сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» «Інформація про виконавче провадження» від 21.11.2018р., ВП №52012059 приєднано до зведеного виконавчого провадження №43383805, державний виконавець, який веде виконавче провадження ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі ст.32 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарих установах.

Згідно з ч.4 ст.52 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до положень ст.57 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р. державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем дій щодо накладення арешту на кошти боржника; здійснення перевірки в електронних державних базах даних та реєстрах наявності права власності або іншого майнового права боржника на майно в межах ВП №52012059 або ЗВП №43383805.

Відповідно п.5 ст.18 Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст.10 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно п.6 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідно до ст.48 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частиною 1 ст.52 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Як зазначалось вище, матеріали виконавчого провадження виконавчою службою суду не надані.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини, оцінивши наявні докази у їх сукупності та взаємозвязку, виходячи із основних загально-правових засад справедливості, законності, рівності субєктів, притаманних господарському праву, суд вважає, що органом державної виконавчої служби не було вжито заходів для належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, зокрема направлених на накладання арешту на грошові кошти боржника.

Суду не надано доказів вчинення виконавцем заходів передбачених ч.8 ст.48 Закону України Про виконавче провадження, яка визначає, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, виконавець у виконавчому провадженні №52012059 та ЗВП №43383805 не здійснив перевірку майнового стану боржника, а саме щодо виявлення рахунків боржника в обумовлені законодавством строки.

Одночасно суд звертає увагу, що надана скаржником (позивачем) відповідь № від 10.01.2017р. на запит №23969421 від 06.01.2017р. до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями отримана в межах виконавчого провадження АСВП №53087104, а не ВП №52012059 або ЗВП №43383805.

Окрім того, постанови про приєднання виконавчого провадження №52012059 до зведеного виконавчого провадження ВП №43383805 суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо не здійснення заходів примусового виконання рішення, які полягають у виявлені рахунків боржника та винесенні постанови про арешт коштів боржника.

Встановивши факт нездійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, які полягають у виявлені рахунків боржника та винесенні постанови про арешт коштів боржника, що розміщені на виявлених в ході виконавчого провадження рахунках, суд вважає, що вимога скаржника про зобовязання державного виконавця винести постанову про арешт коштів боржника розміщених на виявлених рахунках та направити запити до місцевих органів ДФС України для виявлення відкритих рахунків боржника є такою, що підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч.4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. у разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Як було зазначено вище, матеріали справи не містять доказів накладення арешту на кошти боржника у межах ВП №52012059 або ЗВП №43383805, боржника не повідомлено про заборону відкриття нових рахунків, також доказів у підтвердження наявного умислу у посадових осіб боржника щодо невиконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. у справі №905/672/16 суду не надано.

Відтак, вимога скаржника про зобовязання заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального порушення, посадовими особами боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, передбаченого ст.382 КК України, щодо умисного невиконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. по справі №905/672/16 на підставі наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805, шляхом відкриття нових рахунків у фінансових установах, не підлягає задоволенню.

В задоволенні вимоги скаржника зобовязати заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернутися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля за межі України до виконання зобовязань за рішенням господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу господарського суду Донецької області від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805, суд відмовляє на підставі наступного:

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд зауважує, що звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду посадових осіб юридичної особи-боржника за кордон є правом державного виконавця, проте реалізація якого нерозривно пов'язана з обовязком останнього вжити усі необхідні заходи задля виконання судових актів.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу державного виконавця, що Законом України Про виконавче провадження не передбачено конкретних строків, на протязі яких державний виконавець повинен здійснити всі необхідні заходи в межах виконавчого провадження щодо фактичного виконання наказу суду, але у відповідності до ст.2 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням, окрім іншого, таких засад як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Згідно ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд звертає увагу, що органом державної виконавчої служби не спростовано обставин, викладених у скарзі, не надано на вимогу суду жодних належних та допустимих доказів про інші обставини ніж ті, що встановлені в ході вирішення даної скарги, а відтак, вимоги викладені в скарзі підлягають задоволенню частково.

За результатами розгляду скарги згідно ч.1 ст.343 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд приймає ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПК Індустрія, м.Харків №б/н від 08.11.18р. на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення у справі №905/672/16, задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 з не проведення виконавчих дій щодо виявлення рахунків боржника, не винесення та не надіслання до фінансових установ постанови про арешт коштів боржника ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, як заходів примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805.

Зобовязати заступника начальника Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 усунути допущені порушення щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.05.2016р. на підставі наказу від 09.08.2016р. по справі №905/672/16 в межах виконавчого провадження №52012059 та зведеного виконавчого провадження №43383805 шляхом подання запитів до Державної фіскальної служби України для виявлення відкритих рахунків боржника - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, винесення постанови про арешт коштів боржника, які містяться на виявлених рахунках.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення 22.11.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

В судовому засіданні 22.11.18р. оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.11.18р.

Суддя М.О. Лейба