ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа №914/1958/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Желіка М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Кишенюк Н.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" вих. № НЮ - 658 від 05.04.2018., (вх. ЗАГС 01-05/157/18 від 16.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2017 (суддя Гоменюк З.П., повний текст рішення складено та підписано 11.12.2017)

у справі № 914/1958/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до відповідача Державного підприємства "Бродівське лісове господарство", м. Броди Львівської області

про стягнення штрафу у розмірі 26 090, 25 грн. та стягнення судових витрат

за участю представників сторін:

від позивача адвокат Гачак І.О.

від відповідача адвокат Синканич В.В.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 28.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2017 по справі №914/1958/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2017 у справі № 914/1958/17, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2018 скасувати та прийняте нове, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом безпідставно не враховано преюдиційний факт у постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/11436/16-п від 21.03.2017, яку залишено без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області у даній справі, якою встановлено наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а саме, що ДП "Бродівське лісове господарство" відправив товар, який не відповідає заявленому в товаросупровідних документах так як вага брутто деревини, виявленої у вагоні № 32261802 на 6360 кг менше ніж зазначено в товаросупровідних документах, розмірами не 10-65 см, як вказано в сертифікаті про проходження лісоматеріалів, а 7-32 см, вартістю деревини не 43628, 54 грн. (заявленої в документах), а 29 782грн.

Крім того, партія лісоматеріалів, на яку був виданий сертифікат про проходження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій від серії ЛВ № 937011 не відповідає лісорубному квитку №3 в частині породи деревини (найменування товару), а також відповідно до маркування на виявлених ярликах у залізничному вагоні № 32261802 повинні знаходитись лісоматеріали, яких не виявлено в ході проведення огляду товару. Таким чином, встановлені у справі № 308/11436/16-п обставини не потребують доказування.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції порушенні норми чинного законодавства, а саме ст. 10 ЦК України, ч. 3 ст. 1 МК України, параграф 2,3 ст.3,14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення,ст. 13 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 914/1958/17 розподілено колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Данко Л.С., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 у справі № 914/1985/17 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

17.04.2018 представником відповідача подано до суду заперечення про відкриття апеляційного провадження, яке він обґрунтовує пропуском позивачем строку на апеляційне оскарження.

11.05.2018 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 08.05.2018 (вх. № 01-04/2940/18 від 11.05.18), в якому останній просить рішення залишити без змін, оскільки таке законне та правомірне, апеляційну скаргу залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідачем не допущено порушень, за які передбачена відповідальність згідно норми параграфу 3 статті 16 розділу II УМВС, зокрема апелянтом (позивачем) не вказано, які саме "неправильність, неточність чи неповноту вказаних відправником в накладній відомостей" допустив відповідач в накладній ЦИМ/СМГС № 547273. Зафіксовані в протоколі про порушення митних правил та постанові суду імовірні порушення митного законодавства, а саме ч.1 ст. 483 МК України, не мають відношення до порушень, за які передбачено застосування штрафу згідно СМГС.

Належними і допустимими доказами - рішеннями в адміністративній справі, висновком судової експертизи в кримінальному провадженні, документами, згадуваними в протоколі про ПМП і постанові суду від 21.03.17, поданими суду іншими документами доведеною є відсутність порушень у вагоні № 32261802, який скеровувався ДП "Бродівське лісове господарство" на експорт в травні 2016 року згідно залізничної накладної ЦИМ/СМГС № 547273, за які апелянт (позивач) має право застосувати штраф. Крім того, на виконання п.8 ч.1 ст. 163 ГПК України відповідач заявляє попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат в розмірі 7 000, 00 грн, що складається з витрат на правничу допомогу.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця".

11.05.2018 ухвалою Львівського апеляційного господарського суду у даній справі призначено розгляд апеляційної скарги на 23.05.2018.

На адресу суду від апелянта надійшла відповідь на відзив № Н-Ю - 999 від 17.05.2018 (вх. ЗАГС 01-04/3164/18 від 22.05.2018), в якому останній зазначає, що предметом позову є стягнення штрафу у розмірі 26 090, 25 грн, нормативним обґрунтуванням якого є захист порушеного права з врахуванням п.1 параграфу 3 статті 16 СМГС. Підставою позову є укладення договору перевезення (СМГС накладна № 547273) та постанова Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2017 у справі № 308/11436/16-п, якою суд встановив, що партія лісоматеріалів, на яку були видані сертифікати про проходження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій за вказаними параметрами не відповідає фактично завантаженій у залізничний вагон № 32261802.

Крім того, згідно ч.1 ст. 266 МК України, відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Також зазначає, що залізницею не було пропущено строк позовної давності та заперечує, щодо попереднього орієнтованого розрахунку, оскільки згідно ст. 163 ГПК України такий подається до суду першої інстанції разом із позовною заявою або на підготовчому засіданні, що відповідачем не було зроблено.

Від відповідача надійшли пояснення б/н від 07.06.2018 (вз. ЗАГС 01-04/3487/18 від 08.06.2018), в яких останній зазначає, що позов до господарського суду подано більше ніж через рік - 11.09.2017, таким чином, строк позовної давності при подані даного позову позивачем пропущено. Крім того, постановою від 21.03.2017 по справі № 308/11436/16-п не встановлено особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, як цього вимагає норма чинного законодавства, адже ОСОБА_4, щодо якого судом розглянута справа, визнаний судом особою, в діях якої немає складу адміністративного правопорушення. Таким чином, в постанові суду, на яку посилається апелянт як на преюдицію, не встановлено обставин, які стосуються даної справи.

У судових засіданнях 23.05.2018 та 13.06.2018 Львівським апеляційним господарським судом оголошено перерву.

На підставі розпоряджень керівника апарату суду від 21.06.2018, 25.07.2018, 06.09.2018 протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2018, 25.07.2018 та 06.09.2018 розгляд справи відкладався.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посадах суддів Західного апеляційного господарського суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 справу № 914/1958/17 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 прийнято справу № 914/1958/17 до провадження Західного апеляційного господарського суду, розпочато апеляційний розгляд справи у складі колегії суддів: головуючого судді Желік М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 31.10.2018.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 розгляд справи № 914/1958/17 відкладено на 28.11.2018, з підстав зазначених у даній ухвалі.

В судовому засіданні 28.11.2018 сторони уачсть уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 26 090,25 грн., обґрунтовуючи свої вимоги фактами встановленими у постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2017 у справі № 308/11436/16-ц та положеннями параграфу 3 статті 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Судом встановлено, що 20.01.2016 між ПАТ "Українська залізниця" в особі в.о. начальника структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та державним підприємством "Бродівське лісове господарство" укладено договір №Л-ДН-З-1634/ДНМ-3п про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом України послуги.

16.05.2016 Державним підприємством "Бродівське лісове господарство" відправлено зі станції Броди до станції Лічкова вагон №32261802 з вантажем "Деревина паливна", код 440110, відправка №547273.

Згідно митної декларації типу ЕК10АА №209050000/2016/001516 від 16.05.2016. у зазначеному вагоні переміщується товар "Деревина паливна (дрова)" у вигляді колод, ДСТУ 4020-2-2001, довжина 3 метра (дуб червоний, граб, бук), загальним об'ємом 53,947 м куб. Породи деревини: дуб червоний - 26,250м. куб., граб - 20,876м. куб., бук - 6,821 м. куб., довжиною 3,0 метра, загальною вагою брутто 55000 кг.

Згідно рахунку-фактури від 16.05.2016 №16 та пакувального листа №16 від 16.05.2016 переміщується товар: "деревина паливна твердолистяна" ДТСУ 4020-2-2001 / (дуб червоний, граб, бук) довж. 3,0 м., штабелі об'ємом 53,947 м.куб., вартістю 1510,52 євро.

У сертифікаті про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій 16.05.2016. серії ЛВ №937011, переміщується товар "деревина паливна", а саме: бук 10-65х300 см, об'ємом 6,821 м.куб., код; граб 10-65х300 см., об'ємом 20,876 м.куб., дуб червоний -10-65х300 см., об'ємом 26,25 м.куб., загальний об'єм яких 53,947 м.куб. У фітосанітарному сертифікаті №75/13-017/ВХ-344186 від 16.05.2016., зазначено відомості про товар, що знаходится у вагоні №32261802: деревина паливна, (4401), загальною кількістю 55,947 м.куб.

19.05.2016. в зоні митного контролю "Експорт" міжнародного залізничного пункту пропуску "Чоп" для здійснення митних процедур посадовим особам митного посту "Залізничний" були подані товаросупровідні документи на товар "деревина паливна", що слідував у вагоні №32261802 по митній декларації типу ЕК10АА №209050000/2016/001516 від 16.05.2016., оформленої за процедурою електронного декларування, відправник ДП "Бродівське лісове господарство", одержувач "Фірма "Монди СЦП а.с.", (Словаччина), а саме: залізнична накладна ЦИМ/СМГС від 16.05.2016. №547273; рахунок-фактура від 16.05.2016. №16; пакувальний лист від 16.05.2016. №16; фітосанітарний сертифікат №75/13-017/ВХ-344186 від 16.05.2016.; копія сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій від 16.05.2016. серії ЛВ №937011.

19.06.2016. на станції Батьово було здійснено зважування вказаного вагону з товаром "деревина паливна", за результатом якого, згідно акту станції Батьово №9930 від 19.06.2016. встановлено, що вага брутто відрізняється від ваги яка зазначена у товаросупровідних документах та МД, а саме: у вагоні №32261802 на 6360 кг., брутто менше, ніж зазначено в товаросупровідних документах.

Закарпатська митниця ДФС, у відповідності до ст.327 Митного кодексу України листом від 04.07.2016. №07-70-61/34/1658 звернулась до Закарпатської ТПП з проханням залучення експертів до повного митного огляду товару "деревина паливна", з метою визначення чи відповідає переміщуваний товар відомостям заявленим в товаросупровідних документах на нього.

13.07.2016. в пункті пропуску "Чоп" митного посту "Залізничний" посадовими особами митного посту із залученням експерта Закарпатської ТПП та посадової особи станції Чоп було проведено митний огляд товару, який слідує у залізничному вагоні №32261802.

Згідно Експертного висновку Закарпатської ТПП №В-609 від 13.07.2016., встановлено що у залізничному вагоні №32261802, згідно зовнішнього огляду, замірів лісоматеріалів круглих та замірів штабелів, є розбіжності між даними зазначеними в супровідних, перевізних документах, сертифікатах, МД (графа 31) із фактично наявним товаром, зокрема в частині об'єму, діаметру лісоматеріалів тощо, а саме розмірний склад лісоматеріалів, довжина 3.0м., діаметр від 7см до 32см, загальний об'єм 53,183 куб.м.

Закарпатською митницею ДФС та експертом Закарпатської ТПП за результатами переогляду вантажу, що перевозився у цьому вагоні складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 13.07.2016., згідно з яким виявлено порушення митних правил за ознаками ч.1 ст.483 Митного кодексу України, а саме виявлено вантаж, який заборонено перевозити через митну територію України.

Також при опрацюванні матеріалів, документів які надані Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства встановлено, що ДП "Бродівське лісове господарство" на дану поставку лісопродукції (бук, граб, дуб червоний) отримало сертифікат про походження лісоматеріалів серія ЛВ№937011 від 16.05.2016., в графі 4 якого вказано підставу для видачі-лісорубний квиток 02ЛКБ №3 від 04.01.2016. Однак в лісорубному квитку №3 відсутній дозвіл на рубку деревини бук, граб, так як у графі "господарство" вказано "соснове, дубове".

Враховуючи викладене, партія лісоматеріалів, на яку був виданий сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій від 16.05.2016. серії ЛВ №937011 не відповідає лісорубному квитку №3 в частині породи деревини.

Експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати №В-609 від 13.07.2016., що складений на партію товару, на яку було видано Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ№937011 від 16.05.2016 зафіксовано діаметр лісоматеріалів від 7см до 32см. Однак, діаметр деревини паливної згідно Сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ№937011 від 16.05.2016., виданий Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, складає від 10 см до 65 см.

Виходячи з вищенаведеного, товарна партія за сертифікатом серії ЛВ№937011 від 16.05.2016 не відповідає товарній партії, зафіксованій експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати №В-609 від 13.07.2016.

Таким чином, партія деревини, на яку був виданий сертифікат серії ЛВ№937011 від 16.05.2016. за вказаними геометричними параметрами не відповідає фактично завантаженій у залізничний вагон номер №32261802.

Крім того загальний об'єм лісоматеріалів переміщуваних у вагоні №32261802 складає 53,183 м.куб., а не 53,947 м.куб., як зазначено у товаросупровідних документах. Вартість лісоматеріалів переміщуваних у вказаному вагоні у відповідності до експертного висновку становить 29782,00 грн., а не 43628,54 грн., як зазначено у товаросупровідних документах.

Нормами законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин встановлено наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частина 2 статті 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 306 ГК України).

Частиною 5 статті 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Положеннями Статуту залізниць України, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 визначено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення (стаття 6 статуту).

Bантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ч. 1, 2 ст. 24 ).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 118 за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (ст. 122).

Частиною 1 статті 129 визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) передбачено, що - договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка.

Відповідно до §1 статті 16 Угоди відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної. Пунктом 1 §3 статті 16 визначено, що відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення виявиться неправильність, неточність, неповнота вказаних відправником в накладній відомостей та заявок в результаті чого: "в составе груза были приняты предмети, не допускаемые к перемещению через государственную границу хотя бы в одном из государств, по территории которого должна осуществляться перевозка" (мовою оригіналу).

Розмір штрафних санкцій нараховується відповідно до положень частини 2 §3 статті 16 в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику.

Cлід враховувати, що відповідно до §1, §2, §3 статті 22 - відправник зобов'язаний прикласти до накладної супровідні документи, необхідні для виконання митних та інших правил на всьому шляху перевезення вантажу. Залізниця не зобов'язана перевіряти правильність та достатність документів, доданих відправником до накладної, а відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли внаслідок відсутності, недостатності або неправильності супровідних документів.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Крім того, частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

Проаналізувавши вказані норми права, та фактичні обставини права, колегія суддів зазначає, що виявлення порушень вантажовідправника, здійснювалося не залізницею, а митницею ДФС, при цьому залізниця не вчиняла дій на виявлення чи фіксування порушень.

Окрім того, позивачем не доведено належними та достатніми доказами обставин перевезення через митний кордон України вантажу, забороненого до перевезення з неправильним заповненням накладної, що є договором перевезення вантажу, у вагоні №32261802, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які акти на підтвердження зазначених обставин (Акти констатації, комерційні акти, акти загальної форми).

З огляду на що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з їх недоведеністю.

Щодо посилання позивача на факти встановлені постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2017 у справі №308/11436/16-п, що була залишена без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.05.2017р. у справі №308/11436/16-п колегія суддів зазначає наступне.

Провадження у справі №308/11436/16-п відносно завідувача складом готової продукції нижнього складу ДП "Бродівське лісове господарство" за ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Згідно з частинами 4, 7 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Однак рішення у справі №308/11436/16-п не може встановлювати преюдиційцних обставин щодо сторін даного спору, оскільки обидві сторони не приймали участі у справі №308/13627/16-п. Отже, висновки мотивувальної та резолютивної частин даної постанови не можуть бути допустимим доказом у справі про стягнення неустойки за неправильне оформлення накладної у міжнародному залізничному перевезенні згідно з положеннями §1, §3 статті 16 та § 5 статті 22 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Необхідно також зазначити, що місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що до даних спірних правовідносин не застосовується строк позовної давності з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність не може бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно з ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу).

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" вих. № НЮ - 658 від 05.04.2018., (вх. ЗАГС 01-05/157/18 від 16.10.2018) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2017 у справі № 914/1958/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст.287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2018.

Головуючий-суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.