РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018Справа № 910/12496/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" м. Дніпра

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" м. Києва

про відшкодування шкоди, ціна позову 5916,24 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 11 січня 2017 р. по вул. Електротехнічній, 7 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" під керуванням ОСОБА_1, та "ДАФ", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_3

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 7575,49 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Хюндай" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № DNH0CPS-128R2Q1 (НОМЕР_3) 27 вересня 2012 р. страхове відшкодування в розмірі 6426,24 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 5916,24 грн. шкоди, оскільки розмір відповідальності відповідача згідно полісу № АЕ/3165993 обмежений франшизою 510 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем всупереч вимог п. 37.1.4. ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону) пропущено річний строк подання заяви про страхове відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 січня 2017 р. по вул. Електротехнічній, 7 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, що належить Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" під керуванням ОСОБА_1, та "ДАФ", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_3

Це підтверджується довідкою Управління патрульної поліції у м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду № 033931 від 11 січня 2017 р. та постановою Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2017 р. у справі № 754/1218/17.

Унаслідок зіткнення автомобілів було пошкоджено автомобіль Хюндай, д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду 7575,49 грн., розмір якої визначено на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 116939/01/17 від 22 січня 2017 р., складеного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5

Позивач як страховик згідно платіжного доручення № 5438 від 2 лютого 2017р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Хюндай" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № DNH0CPS-128R2Q1 (НОМЕР_3) 27 вересня 2012 р. страхове відшкодування в розмірі 6426,24 грн., що обчислене виходячи з характеру пошкоджень та стану транспортного засобу, за вирахуванням ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, котра одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2017 р. у справі № 754/1218/17 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як володільця автомобіля ДАФ, д.н. НОМЕР_2, була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3165993 на підставі Закону відповідачем.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" збитки, в даному випадку є відповідач, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню відповідачем як страховиком.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № DNH0CPS-128R2Q1 (НОМЕР_3) 27 вересня 2012 р. перейшло право вимоги, яке Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" мав до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, відповідно до вимог п.п. 37.1.4 п. 37. 1. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як слідує з матеріалів справи, до часу звернення в суд з указаним позовом позивач всупереч указаних вимог Закону протягом встановленого річного строку не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Враховуючи, що відмова відповідача виплатити страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3165993 є правомірною, то у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 5 червня 2018 р. у справі № 910/7449/17.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" м. Дніпра відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар