ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2045/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.А. Липі

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК"; (вул.Катерининська,46,Харків,61125)

до відповідача: Фізична особа-підприємець Авдієнко Людмила Михайлівна (АДРЕСА_1,67200)

про стягнення 114447,58 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни, в якому просить господарський суд: про стягнення 132447,58 грн., з яких 110 372,98грн. - основний борг та 22074,60грн.-штраф. Крім того, позивач просить суд стягнути 1986,71грн. - судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 93 від 09.02.2015р..

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "24" жовтня 2018 р. о 14:30.

24.10.2018року у судовому засіданні було проголошено протокольну ухвалу про перерву та повідомлено позивача ухвалою, що наступне судове засідання по справі відбудеться 26.11.2018року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився але звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача.

Крім того, на електронну адресу Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 95372 грн. 98 коп., штраф в розмірі 19074 грн. 60коп. та витрати на оплату судового збору.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, відзив на позов не надав, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 26.11.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

09.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (далі по тексту - постачальник, позивач) та Фізична особа-підприємець Авдієнко Людмила Михайлівна (далі по тексту - покупець, відповідач) укладено Договір на поставку товарів №93 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник бере на себе зобов'язання передати (поставити) у власність Покупцю протягом дії Договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід'ємною частиною Договору. Покупець зобов'язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах зазначених Договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.2.2. Договору предметом поставки є лікарські засоби, супутні товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (далі по тексту - Товар).

Відповідно п. 1.3. Договору поставка Товару здійснюється за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 2.1. Договору кількість і асортимент Товару узгоджується сторонами і зазначається у видатковій накладній на кожну поставку.

Ціни на Товар, згідно з п. 3.3. Договору, зазначаються в кожній видатковій накладній, що є додатком до Договору.

Відповідно п. 3.5. Договору, розрахунки за Товар здійснюються по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання Товару Покупцем. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, про що покупцем робиться відмітка у видатковій накладній. Якщо дата отримання товару не вказана покупцем у видатковій накладній, датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Згідно п. 3.7 договору при наявності у Покупця заборгованості за отриманий товар за декількома видатковими накладними, отримана від нього оплата буде зарахована в рахунок погашення заборгованості за товар, що отриманий раніше, незалежно від призначення оплати, зазначеної в платіжному дорученні.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Постачальник поставляє Покупцю Товар, який є в наявності на складі, після узгодження асортименту, ціни і якості Товару, що поставляється.

Згідно з п. 5.3. Договору поставка Товару здійснюється за домовленістю сторін, назва місця призначення обмовляється сторонами при кожній поставці товарів.

Відповідно до п. 5.4. договору товар вважається прийнятим відповідачем: по кількості, згідно супровідних документів; за якістю, згідно сертифікатів якості наданих позивачем.

Відповідно до умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу, на підставі видаткових накладних на загальну суму 115120,28грн.

З урахуванням часткової сплати за поставлений товар станом на 23.11.2018р. заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 95372,98грн.

Відповідно до п. 7.2. Договору за прострочення платежу понад 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту виникнення простроченого зобов'язання, обумовленого в пункті 3.5. даного договору, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного Товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення та 18% річних від простроченої суми.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Фізичної особи-підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни про стягнення 2 грн. 98 коп., штраф в розмірі 19074 грн. 60коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1986,71грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 95372,98 грн., у зв'язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 19074,60грн. - 20% штрафу.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 7.2. Договору за прострочення платежу понад 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту виникнення простроченого зобов'язання, обумовленого в пункті 3.5. даного договору, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного Товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення та 18% річних від простроченої суми.

В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо оплати товару, відповідачу позивачем нарахована штраф в розмірі 19074,60грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом штраф в розмірі 19074,60грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, пені до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762грн. покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.1 п. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, суд повідомляє його, що він може звернутись до суду із клопотанням про повернення йому з державного бюджету 224,71грн. сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" до Фізичної особи-підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни про стягнення 114447,58 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Авдієнко Людмили Михайлівни (АДРЕСА_1,67200, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК"; (вул. Катерининська, 46, Харків, 61125, код 21194014) заборгованість в розмірі 95372 (дев'яносто п'ять тисяч триста сімдесят дві) грн. 98 коп., штраф в розмірі 19074 (дев'ятнадцять тисяч сімдесят чотири) грн. 60коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 03 грудня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов