ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

секретар судового засідання: Підгірська Г.О.,

за участю представників:

позивача - Каплун І.О.,

відповідача - Зайвий А.О., Куліш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 (судді: Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.) у справі № 910/1586/18

за позовом Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба"

до Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" і Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Преміум"

про визнання пункту договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У лютому 2018 року Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" (далі - ПАТ "РВС Банк") і Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Преміум" (далі - ТОВ "НК Преміум") про визнання недійсним пункту 1.4 договору про надання гарантії від 11.07.2017 № Д-3370-17Г (далі - договір гарантії), укладеного між відповідачами.

1.2. Позовну заяву із посиланням, зокрема, на положення статей 203, 215-217, 560, 561 Цивільного кодексу України, статті 3, пункту 15 статті 22, частини 1 статті 24 Закону України "Про публічні закупівлі" обґрунтовано тим, що позивач 08.06.2017 оголосив на електронному майданчику PROZORRO процедуру відкритих торгів, у якій взяло участь ТОВ "НК Преміум". При цьому згідно з тендерною документацією замовника тендерна пропозиція учасника містила, у тому числі, електронну банківську гарантію від 20.07.2017 № 3370-17Г на суму 330 000,00 грн, яку видано ПАТ "РВС Банк".

За результатами аукціону, який відбувся 28.08.2017, переможцем відкритих торгів визнано ТОВ "НК Преміум", про що тендерним комітетом складено відповідний протокол та вирішено укласти із зазначеним товариством договір.

Однак 06.10.2017 ТОВ "НК Преміум" звернулося до Антимонопольного комітету України зі скаргою про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, в якій просило скасувати рішення тендерного комітету про визнання його переможцем і відхилити його тендерну пропозицію. Цю скаргу залишено без розгляду.

Позивач 13.10.2017 надіслав ТОВ "НК Преміум" (лист № 1/39/1779-17) два примірники договору, який відповідач не підписав.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про публічні закупівлі" та пунктом 3 розділу 3 тендерної документації забезпечення тендерної пропозиції не повертається, а банк - гарант зобов'язаний сплатити на користь бенефіціара грошову суму, зокрема, у випадку непідписання учасником, який став переможцем торгів, договору про закупівлю.

Так, 20.10.2017 позивач направив ПАТ "РВС Банк" лист № 1/39/1797-17 з вимогою про сплату ним як банком-гарантом коштів за гарантією, у задоволенні якої банк відмовив, посилаючись на ненабрання гарантією чинності, оскільки пунктом 1.4. договору гарантія набуває чинності з моменту повного грошового покриття принципалом (ТОВ "НК Преміум") на відповідних рахунках гаранта.

Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" акцентувало, що сторони у спірному пункті договору не визначили ані строку, ані терміну дії гарантії, що суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" щодо надання тендерного забезпечення, тендерній документації замовника, положенням статей 3, 13, 203, Цивільного кодексу України і Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідачі, на думку позивача, діяли недобросовісно та установили таку умову у договорі, яка дає змогу принципалу (ТОВ "НК Преміум") ухилитися від відповідальності у разі настання гарантійного випадку.

Отже, на думку позивача, пункт 1.4 гарантії суперечить самій суті договору, реальним діям, вчиненим сторонами договору на його виконання, та наслідкам, обумовленим цим правочином.

1.3. У відзиві на позовну заяву ТОВ "НК Преміум" просило відмовити у її задоволенні акцентуючи, що позивач, установивши, що гарантія, на його думку, не містить строку її дії, не мав права допускати до аукціону ТОВ "НК "Преміум". При цьому укладений між відповідачами договір гарантії не суперечить положенням чинного законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими.

1.4. ПАТ "РВС Банк" у відзиві на позовну заяву також просить відмовити у її задоволенні наголошуючи на неправомірності тверджень позивача про невідповідність пункту 1.4 договору гарантії положенням чинного законодавства, а також на тому, що вимога про визнання недійсною лише частини цього договору гарантії, укладеного між відповідачами, суперечить положенням статті 217 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 позов Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" задоволено повністю, визнано недійсним із моменту вчинення пункт 1.4 договору про надання гарантії № Д-3370-17Г, укладеного між ПАТ "РВС Банк" і ТОВ "НК Преміум" 11.07.2017, у частині вступу у силу гарантії з моменту повного грошового покриття принципалом на відповідних рахунках гаранта.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що правочин, з урахуванням змісту пункту 1.4 договору гарантії, не спямований на настання реальних наслідків, а також суперечить моральним засадам та принципам добросовісності.

2.2. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 рішення Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 скасовано, у позові відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пред'явлена позивачем вимога не відповідає встановленим способам захисту цивільних прав особи, а також є неефективною та неспроможною поновити порушені права позивача.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018, Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" у касаційній скарзі просить її скасувати, а рішення Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 залишити в силі.

Скаржник зазначає, що ПАТ "РВС Банк" у листі від 30.10.2017 відмовило Казенному підприємству "Морська пошуково-рятувальна служба" у задоволенні вимоги від 20.10.2017 щодо сплати гарантійного платежу у сумі 330 000,00 грн, оскільки ТОВ "НК Преміум" не виконало обов'язку щодо надання грошового покриття, внаслідок чого гарантія відповідно до пункту 1.4 договору не набрала чинності та зобов'язань банку щодо сплати такої гарантії не виникло. Отже, законне право позивача на отримання гарантійного платежу було порушено внаслідок недотримання відповідачами вимог законодавства під час викладення пункту 1.4 договору стосовно набрання гарантією чинності.

Відповідність чи невідповідність правочину положенням закону має оцінюватися господарським судом стосовно вимог законодавства, а не у контексті порушених прав чи законних інтересів, про що зазначено Верховним Судом у постанові від 14.08.2018 у справі № 923/1032/17.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "НК Преміум" зауважує, що скаржник не зазначив, які саме норми матеріального права порушено судом апеляційної інстанції, а також у чому полягає невідповідність висновків суду матеріалам справи.

4. Розгляд касаційної скарги

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 08.06.2017 Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" (замовник) на електронному майданчику PROZORRO оголосило процедуру відкритих торгів із закупівлі палива за лотом 1 "Дизельне паливо наливом" і лотом 2 "Дизельне паливо та бензин А 95 в талонах" за кодом ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти".

Згідно з пунктом 2 розділу 3 тендерної документації Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" на закупівлю палива за двома лотами за кодом ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти", затвердженої рішенням тендерного комітету від 13.07.2017, визначено, що учасник під час подання тендерної документації за лотами 1 і 2 одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції (гарантія виконання своїх зобов'язань у зв'язку з поданням тендерної пропозиції), пропозиція обов'язково супроводжується документом, що підтверджує надання забезпечення тендерної пропозиції. Розмір забезпечення тендерної пропозиції за лотом 1 становить 330 000,00 грн. Забезпечення тендерної пропозиції надається учасником у виді електронної банківської гарантії. Форма та зміст банківської гарантії повинні відповідати вимогам Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення).

Суди установили, що у складі тендерної пропозиції учасником відкритих торгів - ТОВ "НК Преміум" надано бенефіціару - Казенному підприємству "Морська пошуково-рятувальна служба" гарантію від 20.07.2017 № 3370-17Г, видану ПАТ "РВС Банк", на суму 330 000,00 грн, яка діє на умовах і з моменту, визначених договором від 31.10.2017 № Д-3370-17Г про надання гарантії зі строком дії до 31.10.2017 включно.

Згідно з протоколом від 29.09.2017 № 16-9 (09130000-9) засідання тендерного комітету із тендерних пропозицій семи учасників переможцем процедури закупівлі за лотом 1 визнано тендерну пропозицію ТОВ "НК Преміум", яка відповідає всім критеріям та умовам, наведеним у тендерній документації із закупівлі. Визначено ТОВ "НК Преміум" переможцем процедури закупівлі палива за лотом 1 і прийнято рішення про намір укласти договір закупівлі з ТОВ "НК Преміум".

У подальшому за результатами розгляду скарги ТОВ "НК Преміум" рішенням Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 11.10.2017 № 7167-р/пк-пз скаргу ТОВ "НК Преміум" залишено без розгляду через відсутність обґрунтування наявності порушених прав та охоронюваних законом інтересів з приводу рішення, дії чи бездіяльності замовника відкритих торгів, що суперечить законодавству у сфері публічних закупівель і внаслідок яких порушено право чи законні інтереси скаржника, пов'язаних з участю у процедурі закупівлі.

13.10.2017 Казенним підприємством "Морська пошуково-рятувальна служба" на адресу ТОВ "НК Преміум" надіслано лист № 1/39/1795/-17 із пропозицією підписати договір поставки товару у строк до 19.10.2017.

Однак, як установлено судами, договору за результатами відкритих торгів про закупівлю за лотом 1, код ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти" між переможцем торгів - ТОВ "НК Преміум" і замовником - Казенним підприємством "Морська пошуково-рятувальна служба" не укладено.

Суди попередніх інстанцій також установили, що 20.10.2017 Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" надіслало на адресу гаранта - ПАТ "РВС Банк" лист з вимогою сплатити 330 000,00 грн забезпечення за гарантією від 20.07.2017 № 3370-17Г, у відповідь на який ПАТ "РВС Банк" у листі від 30.10.2017 № 758/17-БТ повідомило, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до пункту 1.4 договору про надання гарантії від 11.07.2017 № Д-3370-17Г гарантія вступає в силу з моменту повного грошового покриття принципалом на відповідних рахунках та діє по 31.10.2017 включно. У зв'язку із невиконанням принципалом (ТОВ "НК Преміум") обов'язку щодо надання повного грошового покриття цієї гарантії вона не набрала чинності, а отже зобов'язання банку щодо сплати гарантії беніфіціару за нею не виникли.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Предметом спору у цій справі є вимога Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" про визнання недійсним пункту 1.4 договору про надання гарантії, укладеного між ПАТ "РВС Банк" і ТОВ "НК Преміум" через відсутність у договорі строку гарантії, що суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" щодо надання тендерного забезпечення, положенням статей 3, 13, 203 Цивільного кодексу України, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" і тендерній документації замовника відкритих торгів.

5.2. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626- 629 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу Україні та статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 561 цього Кодексу врегульовано, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання (стаття 562 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 563 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

За змістом частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до статей 7, 44 Закону України "Про Національний банк України", Закону України "Про банки і банківську діяльність" з метою встановлення порядку здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах Правління Національного банку України 15.12.2004 затвердило Положення, вимоги якого поширюються на банки, що беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями (пункт 3 розділу І Положення).

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І цього Положення банк-гарант/банк-контргарант надає гарантії/контргарантії як у національній, так і в іноземних валютах для забезпечення виконання принципалом своїх зобов'язань перед бенефіціаром за основним зобов'язанням. Банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

За змістом пункту 5 розділу ІІ Положення гарантія вважається чинною з дати її видачі, якщо в ній не зазначено інше. Датою видачі гарантії вважається день надіслання бенефіціару або банку бенефіціара, або авізуючому банку, або банкам-кореспондентам повідомлення із зазначенням умов гарантії або дата, зазначена на поштовій квитанції, що свідчить про надіслання гарантії поштовим зв'язком, або день передавання її представнику бенефіціара або принципала для подальшого передавання її бенефіціару. Облік наданої гарантії здійснюється в день набрання нею чинності за відповідними позабалансовими рахунками.

5.3. За змістом частини 1 статті 24 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право зазначити в оголошенні про проведення процедури закупівлі та в тендерній документації вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції. У разі якщо надання забезпечення тендерної пропозиції вимагається замовником, в тендерній документації повинні бути зазначені умови його надання, зокрема вид, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції.

Як убачається зі змісту тендерної документації, учасник під час подання тендерної пропозиції за лотами 1, 2 одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції (гарантія виконання своїх зобов'язань у зв'язку із поданням тендерної пропозиції) - пропозиція обов'язково супроводжується документом, що підтверджує надання забезпечення тендерної пропозиції. Розмір забезпечення тендерної пропозиції за лотом 1 становить 330 000,00 грн, вид забезпечення тендерної пропозиції - гарантія. Забезпечення тендерної пропозиції надається учасником у виді електронної банківської гарантії. Форма і зміст банківської гарантії повинні відповідати вимогам Положення. Гарантія повинна бути безвідкличною та безумовною на суму 330 000,00 грн. Строк дії забезпечення тендерної пропозиції має відповідати строку дії тендерної пропозиції, але не менше 100 днів із дати завершення прийому тендерних пропозицій.

5.4. Гарантія від 20.07.2017 № 3370-17Г, видана ПАТ "РВС Банк" Казенному підприємству "Морська пошуково-рятувальна служба" містить застереження стосовно її дії на умовах та з моменту, визначених договором про надання гарантії № Д-3370-17Г, зі строком дії до 31.10.2017.

Відмовляючи у задоволенні вимоги Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" про сплату банком-гарантом 330 000,00 грн за банківською гарантією від 20.07.2017 № 3370-17Г ПАТ "РВС Банк" посилалося на те, що гарантія не набрала чинності у зв'язку із ненаданням повного грошового покриття цієї гарантії принципалом.

5.5. Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача, а саме по собі невиконання сторонами правочину в частині внесення грошового покриття не означає, що укладено фіктивний правочин. Натомість матеріали справи не містять доказів, що на момент укладання договору гарантії сторони не мали на меті реального настання правових наслідків, обумовлених цим договором. Отже, суд апеляційної інстанції, беручи до уваги положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що позивач звертаючись до суду із вимогами про визнання недійсним пункту договору, не довів наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання недійсними угод або їх окремих положень.

За змістом частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Під час розгляду позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 № 910/1891/14).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

5.6. Водночас суд апеляційної інстанції висновків суду першої інстанції стосовно того, що договір гарантії, з урахуванням змісту оспорюваного пункту 1.4 цього договору, не спрямований на настання реальних наслідків, оскільки така подія як здійснення принципалом грошового покриття на відповідних рахунках банку за гарантією може не настати і зазначене є способом уникнення від відповідальності за неукладення переможцем відкритих торгів відповідного договору, не спростував.

Належної оцінки наданій ТОВ "НК Преміум" замовникові відкритих торгів гарантії від 20.07.2017 № 3370-17Г суд апеляційної інстанції не надав, питання щодо вжиття позивачем усіх необхідних дій для реалізації свого права на отримання такого виду забезпечення як гарантія відповідно до вимог чинного законодавства не з'ясував, а отже неповно установив обставини для висновку щодо наявності чи, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. За змістом пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

6.3. За наведених обставин колегія суддів вважає висновок суду апеляційної інстанцій передчасним, а тому постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду слід урахувати викладене, оцінити правомірність вимог позивача, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

7.2. Заяви Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" про відшкодування витрат, пов'язаних із правничою допомогою адвоката не підлягають задоволенню з огляду на направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/1586/18 скасувати, справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак