ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р. м. Київ Справа № 911/1951/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Цукурова Ю.В., розглянувши матеріали

за позовом Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ"

03151, м. Київ, Солом'янський р-н, просп. Повітрофлотський, буд. 72,

до Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича

08200, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних

за участю представників:

позивача - Гаврилюк М.Д. (довіреність від 22.01.2015);

відповідача - не з'явився;

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. № 2023/18 від 05.09.2018) надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ" до Домніка Андрія Григоровича про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 30.09.2018, що укладений між Дочірнім підприємством "Фірма Альтфатер Київ" та Фізичною особою-підприємцем Домніком Андрієм Григоровичем, з оплати вартості послуг, що надані позивачем, у зв'язку з чим наявна заборгованість у розмірі 223343,10 грн., на яку позивачем нараховані 18765,08 грн. інфляційних втрат, 6021,88 грн. 3% річних, 63415,37 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.10.2018.

09.10.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява позивача (вх. № 20594/18) про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 20679/18 від 09.10.2018).

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2018 задоволено заяву про зменшення розміру позовних вимог Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ", розгляд справи № 911/1951/18 ухвалено здійснювати за такими остаточними позовними вимогами: стягнути з Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича 208343,10 грн. основного боргу за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів, 18765,08 грн. інфляційних втрат за час прострочення, 6021,88 грн. 3% річних, 63415,37 грн. пені, крім того, заявлені судові витрати позивача: 4673,18 грн. судового збору, 20577,27 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.10.2018 виправлено описку в ухвалі господарського суду Київської області від 09.10.2018.

23.10.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30604/18), де відповідачем заявлено про поновлення підготовчого провадження у справі та відкладення розгляду справи, призначеної на 23.10.2018 на іншу дату у зв'язку із тим, що відповідач дізнався про розгляд даної справи лише 22.10.2018, відтак, йому необхіден час для забезпечення йому правової допомоги та підготовки додаткових доказів.

23.10.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява позивача (вх. № 30607/18) про відмову від позову в частині добровільної сплати відповідачем позовних вимог та закриття провадження у справі в цій частині. Дана заява обґрунтована частковою сплатою відповідачем основної заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.10.2018 відкладено розгляд справи на 08.11.2018, встановлено відповідачу додатковий строк для подання суду доказів, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення підготовчого провадження.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 31708/18 від 07.11.2018), що обгрунтоване поданням відповідачем позову до господарського суду м. Києва про визнання недійсним договору за яким стягується заборгованість у даній справі.

У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки його обгрунтовано обставинами, передбаченими пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, проте, клопотання подане на стадії розгляду справи по суті, відповідно до частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України зупинення провадження на цій стадії з вказаних відповідачем підстав не допускається.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 31754/18 від 08.11.2018).

У судовому засіданні 08.11.2018 представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання для надання заперечень на відповідь на відзив та витребування оригіналу додаткової угоди № 2018Т від 27.12.2017 для огляду у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідач заявляє про витребування у позивача оригіналу додаткової угоди № 2018Т від 27.12.2017 до договору № 3834 від 30.09.2016 "На вивезення твердих побутових відходів" для огляду у судовому засіданні, з огляду на те, що у відповідача вказана угода відсутня, а відповідно до її умов, встановлено розмір тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів та змінено вартість послуг, що встановлені пунктом 4.1 Договору.

Крім того, клопотання відповідач обґрунтовує тим, що ці документи є суттєвими доказами для вирішення даної справи, оскільки вартість наданих послуг у розрахунках позивача не відповідає умовам Договору про вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 30.09.2016.

Представник позивача не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, з огляду на відповідність вимогам статті 81 Господарського процесуального кодексу України та його обґрунтованістю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2018 відкладено судове засідання у справі на 15.11.2018 та задоволено клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу додаткової угоди № 2018Т від 27.12.2017 до договору № 3834 від 30.09.2016 "На вивезення твердих побутових відходів" для огляду у судовому засіданні.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 32039/18 від 12.11.2018).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 32193/18 від 15.11.2018), заява про відмову від позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 20000,00 грн. (вх. № 32192/18 від 15.11.2018).

У судовому засіданні 15.11.2018 оголошено перерву до 16.11.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 25000,00 грн. (вх. № 32285/18 від 16.11.2018).

У судовому засіданні 16.11.2018 оголошено перерву до 20.11.2018.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 32551/18 від 20.11.2018), відповідно до якого заявлено, що позивачем не врахована часткова оплата боргу у розмірі 5000,00 грн. за платіжним дорученням від 15.11.2018, вказані додаткові заперечення по суті спору та заявлено клопотання про їх прийняття як додатку до відзиву, заявлено про визнання поважними порушення відповідачем строків надання доказів та долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень № від 15.11.2018 та № від 13.11.2018, не приймати та не оцінювати докази, подані позивачем з порушенням строку та без відповідного клопотання, зокрема, додаткову угоду №2018Т до договору №3834 від 30.09.2016, заявлено клопотання про виклик судом відповідача особисто у судове засідання (про дату та час якого повідомити письмово) та опитати учасників справи про обставини, що мають значення по справі, зокрема, поставити такі питання: 1. Ким (позивачем чи відповідачем) складались умови договору №3834 від 30.09.2016? 2. Чи були враховані при складанні тексту договору №3834 від 30.09.2016 вимоги (побажання) відповідача? 3. Ким та при яких обставинах підписана з боку відповідача додаткова угода №2018Т до договору №3834 від 30.09.2016?

У судове засідання 20.11.2018 з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

За наслідками розгляду клопотання відповідача, судом встановлено таке.

Перевірено останню заяву позивача про часткову відмову від позову та встановлено, що часткова оплата боргу відповідачем у розмірі 5000,00 грн. за платіжним дорученням від 15.11.2018 врахована позивачем, у цій частині він відмовляється від позову.

Задоволено клопотання відповідача, у зв'язку з визнанням поважними причин неподання доказів, з огляду на дати документів, та долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень № від 15.11.2018 та № від 13.11.2018.

Стосовно подання позивачем додаткового доказу - додаткової угоди №2018Т до договору №3834 від 30.09.2016, судом враховано, що представником позивача у попередніх судових засіданнях обгрунтовані причини неподання цього доказу разом з позовною заявою: вказаний доказ надано у відповідь на заперечення відповідача, що зазначені у відзиві, спірний доказ подано разом з відповіддю на відзив, крім того, оригінал цього доказу для огляду витребовувася за клопотанням саме відповідача, відповідно до частини 8 статті 80, частин 6, 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України дане клопотання відхилено судом.

Клопотання про виклик відповідача у судове засідання для опитування судом відхилено у зв'язку з його невідповідністю одним із основних засід (принципів) господарського судочинства: змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, встановлених статтями 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що згідно з частиною 1 статті 120 цього Кодексу - виклик - це визнання явки обов'язковою за ініціативою суду, відповідач обізнаний про судове засідання, проте, не з'явився для надання пояснень, про причини неявки суду не повідомив, відтак, у суду відсутні підстави для оцінки їх поважності.

Стосовно опитування учасників справи щодо процедури укладання договору, за яким заявлена до стягнення заборгованість у справі, то вказані обставини не входять до предмету доказування, відповідно до встановленої статтею 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину.

Клопотання відповідача про прийняття його клопотання як додатку до відзиву задоволенню не підлягає, у зв'язку з невідповідністю імперативним нормам Господарського процесуального кодексу України про види, зміст та порядок подання учасниками справи заяв по суті справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті суд може відкласти розгляд справи чи оголосити у ньому перерву відповідно до частин 1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України виключно в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, який у даній справі сплинув, сторонами подані всі заяви по суті справи, що передбачені процесуальними нормами, судові засідання неодноразово відкладались, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для відкладення судового засідання чи оголошення у ньому перерви, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договору на вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 30.09.2018, що укладений між Дочірнім підприємством "Фірма Альтфатер Київ" та Фізичною особою-підприємцем Домніком Андрієм Григоровичем у частині оплати наданих послуг, у зв'язку з чим наявна заборгованість у розмірі 223343,10 грн., на яку позивачем нараховані 18765,08 грн. інфляційних втрат, 6021,88 грн. 3% річних, 63415,37 грн. пені.

У зв'язку з частковою сплатою заборгованості у період з 10 вересня по 02 жовтня 2018 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку задоволено судом відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 09.10.2018, зважаючи на що, у справі розглядаються остаточні позовні вимоги про стягнення 208343,10 грн. основного боргу за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів, 18765,08 грн. інфляційних втрат за час прострочення, 6021,88 грн. 3% річних, 63415,37 грн. пені.

Крім того, позивачем подавались заяви про часткову відмову від позову, у зв'язку з частковою сплатою заборгованості відповідачем після відкриття провадження у справі та після закриття підготовчого провадження, згідно з останньою заявою позивача про часткову відмову від позову від 16.11.2018 позивачем заявлено про відмову від позову у частині стягнення основного боргу у розмірі 25000,00 грн.

У зв'язку з відповідністю цієї заяви вимогам статті 191 Господарського процесуального кодексу України, підписання її уповноваженим на вчинення такої процесуальної дії представником позивача - Гаврилюком М.Д., часткова відмова від позову підлягає прийняттю судом, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Аргументи Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ"

Між Дочірнім підприємством "Фірма Альтфатер Київ" (далі - позивач, виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Домніком Андрієм Григоровичем (далі-відповідач, замовник) укладено договір на вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 03.10.2016 (далі-Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору предметом договору є послуги по вивезенню виконавцем твердих побутових відходів.

Згідно з пунктом 2.1. Договору виконавець зобов'язується надати в оренду замовнику технічно справні контейнери об'ємом 1,1 м. куб. в кількості, вказаній в додатку № 1 протягом 5 календарних днів з дати підписання додатку.

Відповідно до пункту 4.3 Договору оплата послуг виконавця здійснюється згідно актів виконаних робіт в гривнях щомісяця в розмірі 100% вартості до 15 числа поточного місяця. У випадку прострочення строків оплати більше 2 разів, подальше обслуговування здійснюється за попередньою оплатою послуг.

Згідно з пунктом 6.4. Договору за прострочення виконання зобов'язань за цим договором винна сторона зобов'язана сплачувати іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язань.

Станом на 17.04.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 268343,10 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків за період з 01.12.2017 по 17.04.2018.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем нараховано пеню у розмірі 63415,37 грн. відповідно до пункту 6.4. Договору, 3 % річних у розмірі 6021,88 грн., інфляційні втрати у розмірі 18765,08 грн. відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Після підписання вищезазначеного акту звіряння, відповідачем сплачено 49600,00 грн., з яких 45000,00 грн. зараховано відповідачу в рахунок погашення боргу за договором №3834СТ від 30.09.2018., а 4600,00 грн. - за іншим договором, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Станом на 03.09.2018 сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 223343,10 грн.

Крім того, відповідачем в рахунок погашення основного боргу сплачено грошові кошти: 10.09.2018 у розмірі 5000,00 грн., 12.09.2018 у розмірі 5000,00 грн., 02.10.2018 у розмірі 5000,00 грн., 17.10.2018 у розмірі 10000,00 грн., 13.11.2018 у розмірі 10000,00 грн., 15.11.2018 у розмірі 5000,00 грн., тобто, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 183343,10 грн.

Крім того, позивачем до судових витрат включено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20577,00 грн.

Аргументи Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича

Вартість наданих послуг в розрахунках позивача не відповідає умовам договору, оскільки відповідно до пункту 4.2 Договору вартість використання, вивезення одного контейнера для твердих паливних відходів обсягом 1,1 м куб. складає 56,10 гривень.

Відповідно до пункту 9.1. Договору умови договору мають однакову зобов'язальну силу для сторін та можуть бути змінені за взаємною згодою з обов'язковим складанням письмового документу.

Позивачем додано Додаткову угоду № 2 від 30.12.2016 до Договору, якою встановлена вартість вивезення та утилізація ТПВ на рівні 65,34 грн.

Згідно з наданого позивачем арифметичного розрахунку основного боргу, вартість вивезення твердих побутових відходів одноособово збільшена відповідачем до 80,00 грн. за один контейнер.

Фактична вартість наданих позивачем послуг дорівнює за січень 2018 року - 124211,34 грн.; за лютий 2018 року - 61027,56 грн.; за березень 2018 року - 37113,12 грн., тобто, позивачем завищена сума основного боргу на 49887,98 грн.

Крім того, позивачем порушені строки позовної давності відносно нарахованої пені.

Також, спірний Договір не відповідає типовому договору та укладений поза конкурсом, в результаті чого відповідачем подано до господарського суду міста Києва позовну заяву про визнання недійсним договору на вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 30.09.2016.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено у пункті. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 Цивільного кодексу України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Дочірнім підприємством "Фірма Альтфатер Київ" та Фізичною особою-підприємцем Домніком Андрієм Григоровичем укладено договір на вивезення твердих побутових відходів № 3834 від 03.10.2016.

27.12.2017 сторонами укладено додаткову угоду № 2018Т згідно з якою вартість вивезення та утилізації 1 м. куб твердих побутових відходів становить 72,73 грн. з ПДВ, тобто, вартість вивезення та утилізації одного контейнера для твердих побутових відходів об'ємом 1,1 м. куб. складає 80,00 грн., в тому числі ПДВ 13,33 грн., що підтверджується підписами уповноважених представників сторін та відтиском печаток підприємств.

17.04.2018 між сторонами підписано акт звіряння розрахунків за період з 01.12.2017 по 17.04.2018 відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 268343,10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, після підписання вищезазначеного акту, відповідачем сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості: 25.04.2018 - 30000,00 грн. (4600,00 грн. з яких зараховано в погашення основного боргу за Договором №3834СТ від 30.09.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з рахунку позивача), 27.04.2018 - 10000,00 грн., 05.05.2018 - 4600,00 грн., 14.05.2018 - 5000,00 грн., 10.09.2018 у розмірі 5000,00 грн., 12.09.2018 у розмірі 5000,00 грн., 02.10.2018 у розмірі 5000,00 грн., після закриття підготовчого провадження: 17.10.2018 у розмірі 10000,00 грн., 13.11.2018 у розмірі 10000,00 грн., 15.11.2018 у розмірі 5000,00 грн., тобто, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 183343,10 грн.

Згідно з пунктом 6.4. Договору за прострочення виконання зобов'язань за цим договором винна сторона зобов'язана сплачувати іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язань.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем нараховано пеню у розмірі 63415,37 грн. відповідно до пункту 6.4. Договору, 3 % річних у розмірі 6021,88 грн., інфляційні втрати у розмірі 18765,08 грн. відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з заявленням відповідачем застосуванням наслідків спливу позовної давності, з урахуванням звернення позивача з позовом до суду 05.09.2018, річний термін позовної давності сплинув до вимог про нарахування пені на платіж у розмірі 186012,82 грн. з датою початку прострочення - 03.09.2017, стосовно інших періодів нарахування, строк позовної давності не сплинув.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням заявленої відповідачем позовної давності, суд зазначає, що він є арифметично невірним.

Здійснивши вірний арифметичний розрахунок, судом встановлено, що стягненню підлягає пеня у розмірі 62905,75 грн., 3 % річних у розмірі 6021,87 грн. та інфляційні втрати у розмірі 18067,86 грн.

Крім того, відповідачем заявлено про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, між Дочірнім підприємством «Фірма Альфатер Київ» та Адвокатським об'єднанням «Українська адвокатська група» укладено угоду про надання правової допомоги № 2504/17/1-г від 25.04.2017.

Відповідно до частини 5 Угоди, клієнт зобов'язується виплачувати винагороду за надані адвокатські послуги по веденню справ в господарських судах в розмірі 10% сум, про стягнення яких з боржників на користь клієнта обґрунтовано заявлено позов, у справах розмір стягнення за якими не перевищує 100000,00 грн., а у справах розмір стягнення за яким перевищує 100000,00 грн. - винагороду в розмірі 10000,00 грн. + 5% обґрунтовано заявлених до стягнення сум, що перевищують 100000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу Дочірнє підприємство «Фірма Альтфатер Київ» надало: угоду про надання правової допомоги № 2504/17/1-г від 25.04.2017; рахунок № 0309-1 від 03.09.2018 на суму 20577,27 грн.; опис робіт/наданих правничих послуг на суму 20577,27 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 584 від 14.06.1994; виписку по рахунку № 9501 від 06.09.2018 як доказ сплати грошових коштів у розмірі 20577,27 грн.

За приписами статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське об'єднання є юридичною особою, створеною шляхом об'єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

За результатами розгляду питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано таке. Позивачем надано всі документи, що необхідні для розгляду цього питання, позов визнаний судом обґрунтованим, адвокат Гаврилюк М.Д представляв інтереси позивача у судових засіданнях, що підтверджується відповідними протоколами, заяви по суті спору та з процесуальних питань від імені позивача підписані адвокатом, вартість гонорару адвоката - 20577,27 грн., за висновками суду, співрозмірна з ціною позову, факт сплати підтверджується матеріалами справи, проведено декілька судових засідань, розгляд справи тривав більше двох місяців, відповідачем не наведено жодного аргументу для зменшення цих витрат, отже, враховуючи частину 5 Угоди про надання правової допомоги № 2504/17/1-г від 25.04.2017 та обґрунтованість заявленої до стягнення суми, доведеність розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу та їх співрозмірність з обсягом наданої Адвокатським об'єднанням правової допомоги зі справи і те, що спір виник з вини відповідача, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає сума у розмірі 20516,96 грн.- пропорційно до позовних вимог, що визнані судом обгрунтованими, оскільки часткова відмова від позову пов'язана зі сплатою заборгованості відповідачем, відповідно до пункту 3 частини 4, частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76 80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. № 2023/18 від 05.09.2018) Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ" (03151, м. Київ, Солом'янський р-н, просп. Повітрофлотський, буд. 72, ) до Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича (08200, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства "Фірма Альтфатер Київ" (03151, м. Київ, Солом'янський р-н, просп. Повітрофлотський, буд. 72, ) 183343,10 грн. (сто вісімдесят три тисячі триста сорок три гривні десять копійок) основного боргу, 18067,86 грн. (вісімнадцять тисяч шістдесят сім гривень вісімдесят шість копійок) інфляційних втрат, 6021,87 грн. (шість тисяч двадцять одна гривня вісімдесят сім копійок) 3 % річних, 62905,75 грн. (шістдесят дві тисячі дев'ятсот п'ять гривень сімдесят п'ять копійок) пені, 4652,41 грн. (чотири тисячі шістсот п'ятдесят дві гривні сорок одна копійка) судового збору, 20426,73 грн. (двадцять тисяч чотириста двадцять шість гривень сімдесят три копійки) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Прийняти часткову відмову від позову в частині стягнення 25000,00 грн. основного боргу.

4. У частині позовних вимог про стягнення 25000,00 грн. основного боргу провадження закрити.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.11.2018.

Суддя С.О. Саванчук