ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р., м. Київ Справа№ 910/15492/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Калатай Н.Ф.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Помогайбо О.В.,

від відповідача: Пушко С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2018р., м. Київ (повний текст складено 06.09.2018р.) за заявою Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017р. у справі №910/15492/17 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Закритого акціонерного товариства "Атлант" в особі філії Барановицький верстатобудівний завод

до Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс"

про стягнення 33978910,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018р. у задоволенні заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що Відповідач не дотримався вимог ст.74, 331 Господарського процесуального кодексу України та не вказав належні обставини, які б свідчили про наявність об'єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення та справедливого балансу інтересів сторін у спорі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не надав належної правової оцінки доказам, які підтверджують складне фінансове становище Відповідача, а також доказам, які підтверджують можливість відновлення фінансового стану Відповідача.

Крім того, Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд залишив поза увагою та не надав належної правової оцінки сертифікату Відповідача №7846 від 11.10.2017р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Київською торгово-промисловою палатою. При цьому, на думку Відповідача, надання судом правової оцінки вказаному сертифікату є неправомірним та порушує норми законодавства.

Відповідач також зазначає, що місцевим судом порушено ст.6 Конвенції про захист прав і основоположної свобод від 04.11.1950р., зокрема, право Відповідача на змагальність та рівність судового розгляду справи, оскільки його доказам (документам) суд не надав належної правової оцінки.

Крім того, Відповідач додає до апеляційної скарги копії постанов Київського апеляційного господарського суду у справах №910/7370/17 та №911/1173/16, як правову позицію судів щодо задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/15492/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.10.2018р.

12.10.2018р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу місцевого суду без змін. Так, Позивач зазначив, що наведені Відповідачем доводи важкого фінансово-економічного стану є наслідком господарської діяльності Відповідача та не можуть бути підставою для відстрочки виплати боргу. Крім того, відстрочка у даному призведе до порушення прав Позивача, порушить баланс інтересів та буде перекладанням тягара несприятливих наслідків діяльності Відповідача на Позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.10.2018р., справу №910/15492/17 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018р. прийнято справу до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.11.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2017р. у справі №910/15492/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 37754344,79 російських рублів боргу, що еквівалентно 16989455,15 грн, пені 2891174,87 грн та судового збору 140420,96 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018р. апеляційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017р. у справі № 910/15492/17 - без змін.

26.01.2018р. до Київського апеляційного господарського суду надійшла заява Відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15492/17, яким відстрочити виконання рішення від 12.10.2017р. у справі на 5 років, адже в апеляційній скарзі ставились питання про скасування рішення місцевого суду в частині стягнення пені у сумі 2891174,87 грн та відстрочення виконання судового рішення строком на 5 років, однак вказана вимога не була вирішена апеляційним судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018р. у справі №910/15492/17 відмовлено в задоволенні заяви Відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15492/17.

22.02.2018р. на виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва було видано наказ.

Постановою Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №910/15492/17 касаційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, а судові рішення - без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018р. у справі №910/15492/17 скаргу Відповідача на дії приватного виконавця Балан Світлани Володимирівни у справі №910/15492/17 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2018р. №56284518.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі №910/15492/17 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2018р. у справі №910/15492/17.

07.08.2018 р. до місцевого суду від Відповідача надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду по справі №910/15492/17 на один рік.

Вказана заява мотивована наявністю обставин, які значною мірою вплинули на господарську діяльність Відповідача, зокрема перебування Відповідача у скрутному фінансовому становищі у зв'язку з втратою ринку збуту та припиненням діяльності основного контрагента (Публічного акціонерного товариства «Норд») через військову агресію Російської Федерації.

Відповідач зазначає, що одномоментне виконання рішення суду по справі №910/15492/17 створює загрозу неможливості проведення розрахунків з іншими кредиторами, а також здатне призвести до банкрутства Відповідача та припинення його діяльності.

При цьому, Відповідач зазначає, що в найближчий час очікується відновлення нормального фінансового стану Відповідача, що дозволить виконати рішення суду по справі №910/15492/17 без створення загрози його неплатоспроможності (банкрутства).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018р. у задоволенні заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що Відповідач не дотримався вимог ст. 74, 331 Господарського процесуального кодексу України та не вказав належні обставини, які б свідчили про наявність об'єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення та справедливого балансу інтересів сторін у спорі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З наведених норм права вбачається, що відстрочення виконання рішення суду є винятковим заходом, який може застосовуватись судом у разі ускладнення або неможливості виконання боржником судового рішення на строк, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду, виконання якого просить відстрочити Відповідач, було ухвалено 12.10.2017р. Отже, максимальний строк відстрочення виконання такого рішення минув 12.10.2018р.

Отже, заява Відповідача, подана до місцевого суду 07.09.2018р. про відстрочення виконання вказаного рішення суду на 1 рік, не відповідала вимогам ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України.

Також, особа яка подає заяву про відстрочку виконання рішення суду повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених в заяві обставин щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем до заяви про відстрочення виконання рішення від 12.10.2017р. у справі №910/15492/17 додано звітність станом на 31.12.2017р., судові рішення, які свідчать про вирішені спори про недійсність податкового повідомлення - рішення щодо Відповідача, сертифікат Київської торгово-промисловою палати №7846 від 11.10.2017р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): неможливість отримання коштів від виробника та проведення розрахунків внаслідок актів тероризму в зоні проведення АТО щодо зобов'язання по прийняттю товару та його оплаті за договором №52-14-14 від 16.04.2014р. із зазначенням початку дії 01.09.2014р. та вказано, що станом на 09.10.2017р. вона є триваючою.

Крім того, Відповідач під час розгляду заяви місцевим судом подав судові рішення про стягнення коштів на користь його контрагента - Публічного акціонерного товариства «Норд», повідомив суд про наявність майна, яке може бути в майбутньому передано Публічному акціонерному товариству «Норд» за оплату.

Як вірно вказано місцевим судом, вказаний сертифікат Київської торгово-промисловою палати №7846 від 11.10.2017р. був предметом оцінки Київського апеляційного господарського суд у постанові від 22.01.2018р. у даній справі, де апеляційний суд вказав, що матеріалами справи №910/15492/17 встановлено, що Відповідач, на підставі підписаних в цей період специфікацій (№59 від 29.01.2016р., № 60 від 10.02.2016р., № 61 від 17.02.2016р., №62 від 18.02.2016р. та №63 від 31.03.2016р.), отримував від Позивача товар згідно товарно-транспортних накладних серії НУ №1625129 від 29.01.2016р., серії НУ №1625137 від 11.02.2016р., серії НУ №1625141 від 17.02.2016р., серії НУ №1625142 від 18.02.2016р., серії НУ №1625143 від 18.02.2016р., серії НУ №1625147 від 18.02.2016р., серії ХЮ №923384 від 31.03.2016р. та серії ХЮ №923385 від 31.03.2016р., а також в період з 01.09.2015 по 29.12.2016 здійснював часткову оплату отриманого товару. Отже, в період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), вказаних в сертифікаті, Відповідачем погоджувались специфікації, здійснювались покупки товару та проводились часткові розрахунки за нього.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що подані Відповідачем докази не відображають дійсних обставин і фактів щодо майнового стану Відповідача на час звернення з заявою про відстрочення виконання рішення суду. Як вірно зазначено місцевим судом, наведені Відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність Відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення. При цьому, фінансове становище заявника є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої Відповідач мав планувати свої видатки на погашення поставки, оскільки був обізнаний про строк настання їх погашення, самостійно визначивши такий строк в угодах та специфікаціях.

Апеляційний суд не враховує аргументи Відповідача щодо місцевим судом порушено ст.6 Конвенції про захист прав і основоположної свобод від 04.11.1950р. зокрема, право Відповідача на змагальність та рівність судового розгляду справи.

Як вбачається з п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004р. право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, Збірник рішень 1997-II, с. 510 - 511, § 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00, § 34, від 7 травня 2002 року; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви", N 41510/98, § 27, від б березня 2003 року; та рішення у справі "Руйану проти Румунії", N 34647/97, від 17 червня 2003 року).

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Відповідача за поставлений Позивачем товар виникла у Відповідача ще у 2016 році. Рішення про стягнення цієї заборгованості було прийняте судом 12.10.2017р. та залишається на даний час невиконаним.

Отже, у зв'язку з невиконанням Відповідачем з 2016 року своїх договірних зобов'язань, а з 2017 року рішення суду, Позивач протягом двох з половиною років позбавлений можливості отримати належне йому за договором, внаслідок чого несе не пропорційний тягар.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд не приймає доводи Відповідача, що місцевий суд не надав належної правової оцінки доказам, які підтверджують складне фінансове становище Відповідача, а також доказам, які підтверджують можливість відновлення фінансового стану Відповідача, а також доводи, що судом порушено ст.6 Конвенції про захист прав і основоположної свобод від 04.11.1950р. зокрема, право Відповідача на змагальність та рівність судового розгляду справи.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відсутність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення у справі №910/15492/17 або роблять його неможливим.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду згідно з ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2018р. у справі №910/15492/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2018р. у справі №910/15492/17 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство "Торговий Альянс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 29.11.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Н.Ф. Калатай

С.І. Буравльов