ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Справа № 915/370/17
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: Л.В. Поліщук, І.Г. Філінюка

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» - ОСОБА_1 за ордером, договором; ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВ СП «Нібулон» - ОСОБА_3 за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року

у справі №915/370/17

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон»

про: стягнення 68884,40грн., -

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4,

час і місце ухвалення рішення: 15.08.2018р., 16:19год., м.Миколаїв, господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №2,

повний текст рішення складений 27.08.2018р.

Учасники справи чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 19.11.2018р. згідно ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

26.04.2017р. до господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі ДП «АМПУ», адміністрація Миколаївського морського порту, Адміністрація) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (далі ТОВ «СП «Нібулон») про стягнення 50938,28грн. боргу за договором №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р. (про надання послуг по організації вантажопереробки вантажу) в розмірі, 1274,74грн. -3% річних, 4197,80грн. пені та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог, ДП «АМПУ» зазначало, що Миколаївською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» отримано лист ТОВ «СП «Нібулон» від 12.05.2016р. про надання якірного місця на зовнішньому рейді для навантаження т/х «FLAG EVI» та лист від 25.05.2016р. про надання якірного місця на зовнішньому рейді для дозавантаження т/х «JIN ZHU HAI», якими відповідач гарантує оплату рахунків. На виконання умов договору №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р. позивачем надано відповідачеві послуги з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами відповідача по т/х «FLAG EVI» рейс 29.05.2016р. (пшениця) на суму 45974,25грн. з ПДВ та по т/х «JIN ZHU HAI» РЕЙС 30.05.2016р. (кукурудза) №33391512 на суму 4964,03грн. з ПДВ.; позивачем виставлено відповідачеві рахунки від 29.05.2016р. №33361512 на суму 39748,49грн., №3337512 на суму 6225,76грн. та від 30.05.2016р. №33392512 на суму 4964,03грн.. За твердженнями ДП «АМПУ» борг відповідача за травень складає 50 938,28грн., однак, станом на час подання позову, відповідачем рахунки за надані позивачем послуги не сплачені, у звязку з чим позивач також просить стягнути за несвоєчасну оплату рахунків 1274,74грн. 3% річних та 4197,80грн. інфляційних.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «СП «Нібулон» просило відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема відповідач зазначає, що заборгованість за договором відсутня, оскільки позивач не замовляв та не отримував жодних послуг у відповідача, які є предметом договору №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р.; справляння адміністрацією морського порту будь-яких зборів або плат за виконання портовими операторами та судновласниками навантажувально-розвантажувальних операцій в акваторії зовнішнього рейду морського порту чинним законодавством та обовязковими до виконання іншими субєктами господарювання актами ДП «АМПУ» не передбачено; при здійсненні навантажувально-розвантажувальних робіт на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4 суден «FLAG EVI» та «JIN ZHU HAI» ТОВ «СП «Нібулон» не потребувало послуг Адміністрації з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді силами Генекспедитора, а зверталося з листами лише для виділення якірного місця та надання дозволу на постановку на якір на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4 суден каботажного плавання, якими вантаж доставляється на зовнішній рейд морського порту ОСОБА_4 із швартуванням до суден; якірна стоянка, про надання якої відповідач просив у листах від 12.05.2016р. та 25.05.2016р., не є тотожною поняттю «місце перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту», яке визначено позивачем у його рахунках, та не є предметом договору №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р.; позивачем до позовної заяви не надано належним чином оформлених актів наданих послуг та доказів направлення таких актів на адресу ТОВ «СП «Нібулон».

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.06.2017р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2017р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ СГП «Нібулон» на користь ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Миколаївського морського порту) 50 938, 28 грн основного боргу за договором № 57-П-МИФ-13 від 25.12.2013, 1 274, 74 грн - 3 % річних, 4 197, 80 грн - інфляційних втрат, 2 000, 00 грн пені.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2018р. рішення господарського суду Миколаївської області від 08.06.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2017р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Приймаючи вказану постанову, суд касаційної інстанції зазначив, що висновки судів про встановлення факту надання відповідних послуг ТОВ СП «Нібулон» не зважаючи на відсутність складених та підписаних сторонами відповідних актів є передчасними, оскільки ними не встановлено на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що послуга, яка є предметом договору від 25.12.2013 № 57-П-МИФ-13 могла бути надана та була надана Адміністрацією генекспедитору; судами не було встановлено в чому полягав корисний ефект діяльності Адміністрації, який міг бути спожитий генекспедитором; не було враховано, що згідно з пунктом 2.1 порядку обліку та використання коштів від портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, кошти від корабельного збору використовуються, зокрема на утримання та очищення акваторії порту та операційної акваторії причалу (причалів) від наносів і речовин, що забруднюють її поверхню і дно; а згідно з пунктом 2.3 кошти від якірного збору використовуються на утримання та обслуговування якірних місць стоянки суден на внутрішньому рейді порту; на ремонт, модернізацію, реконструкцію і створення якірних місць стоянки суден на внутрішньому рейді порту; не було встановлено в чому ж полягала послуга надана адміністрацією генекспедитору, відповідно не було перевірено чи не охоплюється вона наданням адміністрацією послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки та не оплачується у складі корабельного, якірного чи інших портових зборів.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.04.2018р. справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження.

10.05.2018р. до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням постанови Верховного Суду, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами ТОВ СП «Нібулон» вважаючи їх необґрунтованими та такими що не спростовують обовязок відповідача щодо сплати боргу.

11.07.2018р. ТОВ СП «Нібулон» надало до господарського суду заперечення на відповідь на відзив в якому викладено доводи аналогічні доводам які містяться у відзиві від 10.05.2018р. на позовну заяву.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.08.2018р. (суддя М.В. Мавродієва) у задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відмовлено повністю.

Ухвалюючи вказане рішення, господарський суд виходив з того, що листи відповідача №5844/3-16/33 та №5844/3-16/33 від 12.05.2016р. не можуть тлумачитись як заявка на отримання послуги з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту; у вказаних листах відсутні посилання на Договір №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013 і факт замовлення будь-яких послуг у позивача не випливає із суті зазначених листів; матеріали справи не містять жодних доказів того, що перелічені портом послуги по організації вантажопереробки вантажу були ним надані, оскільки: доказів здійснення контролю за роботами при вантажопереробці вантажу позивачем не надано, а листи відповідача свідчать про те, що така послуга не замовлялась, оскільки керування та координація навантаженням на зовнішньому рейді здійснювалась співробітниками відповідача; зовнішній рейд є незахищеною ділянкою акваторії, яка не обладнана жодними гідротехнічними спорудами; доказів здійснення обліку вантажу вагою, заявленою генекспедитором також не надано, оскільки маса вантажу визначалась безпосередньо відповідачем у коносаментах та, в подальшому, використовувалось портом при виставленні рахунків; позивачем не надано суду доказів наявності у нього права передавати частину акваторії у оренду (тимчасове користування іншою особою за плату);в матеріалах справи відсутні докази складання сторонами актів приймання-передачі будь-яких майнових прав, в тому числі, щодо використання акваторії; доказів на понесення витрат на облаштування зовнішнього рейду, з метою отримання можливості виконання на ньому вантажних операцій, і лише з використанням яких ці операції на зовнішньому рейді можливі, позивачем не надано; «рейд» є частиною акваторії морського порту що використовується для проведення вантажно-розвантажувальних робіт. Утримання рейду (як частини акваторії) та заходи, пов'язані з забезпеченням безпеки судноплавства вже увійшли у склад послуг які надаються портом за рахунок корабельного збору; оскільки судом не встановлено факту надання позивачем відповідної послуги по Договору №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013 та того, що відповідачем вона була спожита та підстави для стягнення з відповідача вартості визначених позивачем послуг відсутні то позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, втрат від інфляції та пені, нарахованих на таку суму, також задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 15.08.2018р. у справі №915/221/18 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник зазначає, що листами від 12.05.2016р. №5848/3-16/33,5844/3-16-33, №5845/3-16/33, від 24.05.2016р. №6450/3-16/33,№6434/3-16/33, №6451/3-16/33, від 25.05.2016 №6519/3-16/33, №6520/3-16/33 відповідач повідомляв про намір здійснити перевантаження вантажу на зовнішньому рейді, просив визначили місце на рейді та гарантував оплату послуг та, гарантуючи оплату, посилався на договірні умови між сторонами, при цьому між сторонами укладено лише один договір, який стосуються наданню послуг по використанню місця на зовнішньому рейді - від 25.12.2013 № 57-П-МИФ-13; вказані в заявках наміри відповідача зумовили організувати перевантаження вантажу на рейді з боку Адміністрації, а саме - визначити та надати безпечне місце в акваторії, скеровувати процес безпечної експлуатації акваторії та діяльності з перевалки; суд не взяв до уваги документи - «Доручення на відвантаження експортних вантажів»,- в яких зазначено в правому верхньому куті про Договір від 25.12.2013 № 57-П-МИФ-13 який надає право використовувати місце на зовнішньому рейді саме для перевантажувальних робіт, а також зазначено про місце навантаження - зовнішній рейд Морського порту ОСОБА_4, дані документи підтверджують використання відповідачем послуг саме за Договором № 57-П-МИФ-13; використання відповідачем місця на зовнішньому рейді порту для здійснення завантаження вантажів підтверджується також дорученнями на відвантаження експортних вантажів з відмітками про фактичний об'єм завантаженого вантажу , відомостями-розрахунками вартості зберігання та інших операцій по експортним вантажам, які містять № складу/причалу. дату прибуття вантажу в порт, дату відвантаження, номера вагонів, номера приймального акту тощо, коносаментами, в яких місцем перевантаження вантажу зазначено зовнішній рейд Миколаївського морського порту; висновок суду, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчиняв якійсь дії для досягнення замовником корисного ефекту є необґрунтованим, адже під час надання послуги позивачем не фіксуються такі дії, але вищезгадані документи підтверджують, що відповідач отримав корисний ефект від діяльності позивача; суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до ст, 15 Закону України «Про морські порти України» Адміністрація морських портів України утворюється з метою утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших обєктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; відповідач скористався корисним ефектом діяльності позивача що підтверджується тим, що він мав безпечну можливість використати місце на зовнішньому рейді для перевантаження вантажу та задовольнив свої господарські потреби; позивачем було доведено належними та допустимими доказами, факти наявності між сторонами договірних правовідносин, заявок відповідача про надання, послуги та у подальшому споживання послуги, а також, невиконання відповідачем, обовязку зі сплати коштів за надані послуги; суд не врахував положення пунктів 2.2.22, 3.2 Договору в яких зазначено, що по закінченню відвантаження суднової партії відповідач зобовязаний отримувати та повертати протягом пяти робочих діб оформлений належним чином Акт наданих послуг на кількість перевантаженого вантажу, а у разі не підписання Акту відповідачем у визначений строк, такі послуги вважаються прийнятими та підлягають оплаті відповідачем згідно п.3.2 Договору.; суд однобічно та не обєктивно розглянув та дослідив докази, не взяв до уваги істотні пояснення та доводи ДП «АМГТУ», що призвело до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - права на справедливий суд; предметом спору є вимоги про стягнення боргу за договором та зобовязання у спорі виникли саме з договору, а не з акту цивільного законодавства, що виключає необхідність дослідження судом першої інстанції питання сплати портових зборів.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2018р. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» на рішення господарського суду Миколаївської області від 15.08.2018р. у справі №915/370/17; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 12.10.2018р.; розяснено учасникам справи про їх право в строк до 12.10.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно із ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №915/370/17 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

24.10.2018р. апеляційна скарга зареєстрована відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду(вх. №511/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 24.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів Л.В. Поліщук, І.Г.Філінюка.

24.10.2018р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ СП «Нібулон», в якому відповідач просить суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2018р. прийнято справу до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у новому складі. Ухвалено розгляд справи розпочати спочатку. Розяснено учасникам справи їх право в строк до 08.11.2018р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст.170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 19.11.2018р. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази стосовно фактів, наведених скаржником та відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 25.12.2013р. між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ СП «Нібулон» укладено договір №57-П-МИФ-13, за умовами якого Адміністрація за наявністю можливості надає послуги по організації вантажопереробки вантажу силами та засобами Генекспедитора (ДП СП «Нібулон») на рейдах Миколаївського морського порту згідно Додатку №1, а Генекспедитор приймає ці послуги та оплачує їх згідно рахунків Адміністрації. Прийом судна здійснюється тільки після підтвердження його Адміністрацією згідно із «Зводом звичаїв Миколаївського морського порту» (п.1.1 Договору).

Згідно п. 2.1.1 Договору Адміністрація зобовязана надавати послуги згідно п.1.1 Договору та Правил надання послуг у морських портах України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348, також дозвіл на проведення вантажно-розвантажувальних робіт на рейдах порту; здійснювати обслуговування суден у відповідності із Зводом звичаїв Миколаївського морського порту; контролювати роботи при вантажопереробці вантажу на/з судна силами та засобами Генекспедитора; здійснювати облік вантажу вагою, заявленою Генекспедитором на підставі коносаментів

Відповідно пунктів п. 2.2.4, 2.2.5,. 2.2.6, 2.2.7 п. 2.2.8, 2.2.9, 2.2.15, 2.2.22 Договору Генекспедитор відповідно до умов договору зобов'язаний: самостійно здійснювати вантажопереробку вантажу на рейдах порту своїми силами та засобами; за 10 діб до заходження судна у порт надавати заявку на підхід судна в диспетчерську позивача; завчасно до початку здійснення вантажних операцій на/з судно надавати позивачу доручення на вантажопереробку; не менш ніж за 5 діб до заходження судна в порт надавати заявку на надання послуг; отримувати та підписувати приймально-здавальні акти щодо надання послуг протягом двох робочих днів з моменту його отримання; протягом 5-ти робочих днів з дати закінчення надання послуг отримувати рахунки та акти наданих послуг адміністрації за фактично надані послуги по кожній судновій партії. Оплачувати рахунки адміністрації у терміни згідно з п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р. до договору); надавати позивачу до прийняття судна "Декларацію про вантаж" та "Сертифікат про властивість вантажу на момент перевантаження"; по закінченню відвантаження суднової партії отримувати та повертати протягом 5-ти робочих діб оформлений належним чином акт наданих послуг на кількість перевантаженого вантажу. У разі не підписання акту наданих послуг генекспедитором у визначений строк, такі послуги вважаються прийнятими та підлягають оплаті відповідачем згідно з п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № від 28.04.2014 до договору).

Відповідно до п. 3.1 договору Генекспедитор сплачує адміністрації вартість послуг, що вказані у додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору;

Пунктом 4.2 Додатку № 1 до Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 22.07.2014р. до договору) за послугу з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами відповідача встановлені відповідні тарифи: від 0 до 300 000 тонн включно - 1 грн за тонну, від 300 001 тонн і більше - 0,50 грн за тонну.

Згідно з п. 3.2 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.04.2014 до Договору) оплата за фактично надані послуги здійснюється відповідачем не пізніше 7 робочих днів з дати закінчення надання послуг на підставі рахунку.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що рахунки, які направляються по факсу або електронною поштою вважаються такими, що передані та прийняті. Дата відправлення являється датою отримання.

Згідно пункту 2.1.5 Договору (в редакції Додаткової угоди № від 28.04.2014р. до Договору) Адміністрація зобовязана протягом 5-ти робочих днів з дати закінчення надання послуг надавати рахунки та акти наданих послуг Генекспедитору за фактично надані послуги Адміністрацією по кожній судовій партії.

Відповідно до п. 7.1 договору термін дії договору починається з 01.01.2014 року та діє по 31.12.2014 року включно. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору не надійшло письмової заявки від жодної із сторін про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах.

В матеріалах справи наявні листи ТОВ СП "Нібулон" адресовані ДП «АМПУ», а саме: лист від 12.05.2016р. № 5844/3-16/33 про надання якірної стоянки на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4 для загрузки пшениці на т/х «FLAG EVI»; лист від 25.05.2016р. №6519/3-16/33 про надання якірної стоянки на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4 для дозагрузки кукурудзи на т/х «JIN ZHU HAI»; лист від 24.05.2016р. №6450/3-16/33 щодо навантаження на т/х «JIN ZHU HAI» на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4; лист від 12.05.2016 №5845/3-16/33 на надання якірного місця на зовнішньому рейді для завантаження т/х "FLAG EVI"; лист від 24.05.2016р. № 6450/3-16/33 про надання дозволу на навантаження судна "JIN ZНU HAI" на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4; листи від 24.05.2016р. №№ 6434/3-16/33, 6451/3-16/33 про погодження навантажувально-розвантажувальних робіт судна "JIN ZНU HAI" на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4.

Також ДП "АМПУ" було отримано лист ТОВ СП "Нібулон" від 25.05.2016р. № 6520/3-16/33 з проханням погодити виконання завантажувально-розвантажувальних робіт у період з 25.05.2016р. по 29.05.2016р. по завантаженню судна "JIN ZНU HAI" та вказати місце на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4;

У всіх листах ТОВ СП "Нібулон" зазначено, що всі операції будуть проводитися ним власними та залученими силами без використання послуг ДП "АМПУ";

Як стверджує позивач, згідно з вказаними листами та на виконання умов договору Адміністрація надала відповідачу послуги з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту силами та засобами відповідача по т/х "FLAG EVI", рейс 29.05.2016р. (пшениця) на суму 45 974, 25 грн з ПДВ та по т/х "JIN ZНU HAI" рейс 30.05.2016р. (кукурудза) на суму 4 964, 03 з ПДВ та виставлено рахунки за використання місця на рейді порту: від 29.05.2016р. № 33361512 на суму 39 748, 49 грн, від 29.05.2016р. № 3337512 на суму 6 225, 76 грн та від 30.05.2016р. № 33391512 на суму 4 964, 03грн, які були надіслані факсом. Також рахунки та акти наданих послуг отримані під підпис уповноваженим працівником ТОВ СГП "Нібулон" 07.06.2016р., про що зроблено запис у Журналі реєстрації рахунків.

Виставлені Адміністрацією рахунки не були сплачені відповідачем, у звязку із чим виник спір про стягнення вартості наданих послуг в господарському суді.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду такого.

Згідно із статтею 3 Цивільного кодексу України однією із засад цивільного законодавства України є свобода договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України" акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об'єкта (об'єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов'язаних з цим видів господарської діяльності (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України").

Рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об'єктами природного походження (внутрішній рейд) (пункт 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України").

Згідно Лоції Чорного та Азовського морів на води України Миколаївський морський порт розташовано біля лівого берега річки східніше Каботажного молу. Акваторія порту поділена на зовнішній та внутрішній рейди. Акваторія порту охоплює водний простір річки Південний Буг, обмежений береговою лінією причалів, тринадцятим коліно Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першим коліном каналу акваторії порту ОСОБА_4, що є внутрішнім рейдом порту; акваторію приписаного портового пункту Очаків і підхідного каналу портового пункту Очаків; а також водний простір в районі банки Трутаєва, що є зовнішнім рейдом порту.

Зовнішній рейд порту використовується для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт.

Відповідно до ст.. 22 Закону України "Про морські порти України" у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Контроль за цільовим використанням коштів від портових зборів здійснює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. За нецільове використання коштів від портових зборів суб'єкт, який допустив таке порушення, сплачує до Державного бюджету України штраф у розмірі 200 відсотків використаної не за цільовим призначенням суми портових зборів.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про морські порти України", у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Поряд з тим, вказаним законом не передбачено обов'язковість надання таких послуг у морському порту при кожному заході/виходу судна до/з порту..

Враховуючи умови договору від 25.12.2013р. №57-П-МИФ-13, послуги з розвантаження/навантаження вантажу - це послуга, яка надається за погодженням сторін та не є обов'язковою для кожного судна, яке заходить в акваторію порту. Зокрема, сторонами погоджено, що порт надає послуги згідно з письмовими заявками агенту, тому належним доказом замовлення послуг для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту повинна бути відповідна заявка.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази надання заявок відповідачем на замовлення послуг, передбачених п.4.2 Додатку 1 до Договору, акти приймання-передачі наданих послуг, що підписані представником відповідача та позивача.

Наявні у справі листи відповідача про надання якірної стоянки на зовнішньому рейді морського порту ОСОБА_4 не є заявками на отримання послуги з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді порту, оскільки ними не підтверджується факт замовлення таких послуг та у вказаних листах відсутні посилання на Договір №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р.

Також матеріали справи не містять доказів того, що спірна послуга по організації вантажопереробки вантажу була надана Адміністрацією.

Щодо зясування змісту спірної послуги та впливу факту її надання на економічний результат діяльності відповідача, на необхідність зясування чого надана вказівка у постанові Верховного Суду у даній справі, в засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача надані пояснення стосовно усних перемовин між представниками сторін на предмет визначення Адміністрацією конкретних координат місця на зовнішньому рейді порту, де ТОВ «СП «Нібулон» може здійснювати перевантаження вантажу своїми силами.

Тобто зміст наданої послуги, з приводу оплати якої виник спір, вичерпується визначенням Адміністрацією місця якірної стоянки суден для здійснення перевантаження вантажу, адже письмові докази у справі як окремо так і у сукупності про інше не свідчать.

В матеріалах справи наявні надані позивачем та одностороннє ним підписані акти наданих послуг, які за його твердженням були вручені відповідачу для підписання разом із рахунками на оплату, на доведення чого наданий Витяг із журналу реєстрації рахунків.

Вказані докази не спроможні доводити обставину виникнення підстав для застосування пункту 2.2.22 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., а саме, підстав вважати прийнятими відповідачем послуги із використання місця на зовнішньому рейді навіть у разі їх не підписання, та відповідно обовязок їх оплати.

Адже докази щодо особи (прізвище не читається т.1, а.с.25- Витяг з журналу реєстрації рахунків), яка отримала рахунки та Акти, та уповноваження її на це з боку відповідача в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані положення Договору кореспондуються з обовязком Адміністрації, передбаченим пунктом 2.1.5 Договору, надавати рахунки та акти наданих послуг Генекспедитору за фактично надані послуги Адміністрацією по кожній судновій партії протягом 5-ти робочих днів з дати закінчення надання послуг.

Так, господарський договір, як підстава виникнення договірних відносин, є основною правовою формою організації економічних відносин між рівноправними суб'єктами господарювання, при цьому, договір не є первинним документом, оскільки він свідчить лише про намір вчинити будь-які дії, але не підтверджує факт їх здійснення.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року (із змінами та доповненнями) (надалі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

До первинних документів, які підтверджують виконання договору або наявність яких є обов'язковою, згідно зі змістом договору про надання послуг є акти приймання-передачі наданих послуг, акт виконаних робіт тощо, які свідчать про реальність здійснення операції та її зміст.

Колегія суддів констатує обґрунтованість висновку місцевого господарського суду щодо ненадання позивачем належних, допустимих, достовірних доказів надання Адміністрацією спірних послуг та їх споживання ТОВ «СП «Нібулон» в процесі господарської діяльності при виконанні договору №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р. (із додатковими угодами).

Скаржник убачає в якості таких доказів, серед інших доводів, Доручення на відвантаження експортних вантажів, копії яких залучені до матеріалів справи та містять посилання на договір з надання послуг з ММП №57-П-МИФ-13 від 25.12.2013р., що на його думку підтверджує факт надання послуг Адміністрацією ТОВу «СП «Нібулон» з використання місця на зовнішньому рейді.

Така позиція не є переконливою у розрізі необхідності доведення не потенційного, а реального надання такої послуги та прийняття її відповідачем як замовленої.

Відповідно до ст.ст.901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду вищенаведеного, колегія суддів дійшла до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення про відмову у позові з підстав недоведеності обставини замовлення та прийняття відповідачем послуг, передбачених п.4.2 Додатку 1 до Договору від 25.12.2013р.

Решта доводів апеляційної скарги колегією суддів відхиляються, оскільки у своїй сукупності не можуть спростовувати встановлені судом першої інстанції підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд Миколаївської області дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, рішення господарського суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а отже його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-283, 286-288 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року у справі №915/370/17 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, згідно положень ст. 286, 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.11.2018р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк