ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Справа № 906/529/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

позивача: Невисевич М.В. - директор.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.08.2018р. у справі №906/529/18 (суддя Лозинська І.В., повний текст рішення складено 28.08.2018р.)

за позовом підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до фізичної особи - підприємця Кари Галини Павлівни

про стягнення 25289,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» (надалі - позивач) звернулося в Господарський суд Житомирської області з позовом до ФОП Карої Галини Павлівни (надалі - відповідач) про стягнення 1437,10 грн. орендної плати та 23852,36 грн. неустойки.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.08.18 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1437, 10 грн. боргу з орендної плати, в частині стягнення 23852,36 грн. неустойки відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надала суду доказів щодо виконання своїх договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати в установлені договорами строки, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 01.01.14 р. по 21.06.14 р. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем 21.06.14 р. претензії від 20.06.14 р. та відсутні документи щодо наявності обов'язку відповідача, визначеного у п. 4.3.8 договору, у 7 денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві, на виконання вимог ч. 1 ст. 785 ЦК України. В той же, час суд першої інстанції зазначив, що основним видом діяльності відповідача є роздрібна торгівля з лотків і на ринках, а тому, торгівля на ринку є фактичним місцем праці відповідача, що в умовах реального безробіття, скорочення соціальних виплат є джерелом її додаткових стабільних доходів. Тому, дія договору оренди станом на 01.06.18 р. не припинилась та у відповідача не виникло обов'язку негайного повернення об'єкту оренди згідно ч. 1 ст.. 785 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 23.08.18 року в частині відмови позовних вимог щодо стягнення неустойки в сумі 23852,36 грн., в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково вважає, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем претензії і зазначає, що повідомлення отримав саме відповідач, про що кур'єр-поштовик зробив відповідну відмітку. Крім того, відповідач не заперечує отримання листа з претензією.

Позивач стверджує, що суд першої інстанції надав переваги відповідачу за його недобросовісної поведінки щодо невиконання ним своїх договірних обов'язків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання від 28.11.18 р. представник відповідача не з'явився. Причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 01.11.18 р. про призначення розгляду апеляціної скарги на рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.08.18 року по даній справі була направлена відповідачу на адресу, зазначену в ЄДР юридичних та фізичних осіб підприємців: 12501, Житомирська обл., Коростишівський р-н, м. Коростишів, вул. Карла Лібнехта, б. 26, однак, повернута з відміткою за "закінченням терміну зберігання". Крім того, 27.11.18 р. Кару Г.П. повідомлено телефоном про час та місце розгляду апеляційної скарги 28.11.18 р. об 10:00 год., що підтверджується довідкою суду від 27.11.18 р.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Карою Галиною Павлівною (орендар) укладено договір оренди № 403.

Предметом договору є торговельний майданчик № 90/1 загальною площею 4,37 кв.м., місцезнаходження якого зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності.

Орендна плата складає 252,14 грн. на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата (п. 3.1 договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії Договору відповідно до п.6 Договору.

Орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним об'єкта оренди (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.2.1 Договору сторони передбачили, що орендодавець має право ініціювати внесення до договору або його розірвання у разі погіршення стану об'єкта оренди внаслідок невиконання або неналежного виконання орендарем умов Договору.

Орендодавець має право: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 4.2.3); відмовитись від Договору, якщо орендар систематично порушує умови Договору або не вносить орендну плату протягом двох місяців підряд; у разі якщо орендар після припинення дії договору в семиденний термін не звільнить об'єкт оренди орендодавець переміщає тимчасову споруду, що встановлена на орендованому торговельному місці, на штраф майданчик ринку (п. 4.2.5).

У пункті 4.3.3 договору сторони, зокрема, погодили обов'язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з п. 4.3.8 договору орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору у 7-ми денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди з вини орендаря.

Відповідно до п. 6.1 договору, Договір укладено на 1 рік, діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором продовж 6 місяців, позивач звернувся до відповідача з претензією № 162 від 20.06.2014, в якій повідомив та вимагав сплатити заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2014 по 30.06.2014 в сумі 1512,84 грн.. Повідомив, що позивач відмовляється від договору оренди з 21.06.2014 та договір оренди є розірваним з моменту одержання цього повідомлення. Разом з тим, позивач роз'яснив відповідачу обов'язок негайного звільнення торгівельного майданчику № 90/1 та сплати 4841,62 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення з 22.06.2014 по 14.01.2015.

Вказана претензія отримана відповідачем 21.06.18 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, залишена без відповіді та задоволення.

Крім того, 15.01.15 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 7, в якій повторно повідомив, що договір оренди розірваний 21.06.14 р. згідно ч. 2 ст. 782 ЦК України та вимагав сплатити неустойку за користування річчю за час прострочення повернення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконував умови Договору в частині сплати орендної плати, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, що стало підставою звернення в господарський суд з даним позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Частиною 1 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Водночас, порушенням зобов'язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Неналежним виконанням, виходячи з встановлених судом обставин, є несплата відповідачем орендної плати протягом значного періоду часу, що також тягне за собою правові наслідки, передбачені ч.1 ст.782 ЦК України.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що орендна плата складає 252,14 грн. на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним об'єкта оренди (п. 3.2 Договору).

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких доказів на підтвердження виконання відповідачам зобов'язання по орендній оплаті. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не провів розрахунки з позивачем в установлені договором оренди строки.

Враховуючи вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати в сумі 1437,10 грн. за період з 01.01.14 р. по 21.06.14 р. є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а тому залишає оскаржуване рішення в цій частині без змін.

Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі подвійної плати за користування торгівельним майданчиком № 90/1 за час прострочення його повернення з 22.06.2014 по 01.06.2018 в сумі 23852,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди розірваний з 21.06.2014р., однак, відповідач не повернув предмет оренди та продовжує використовувати його в своїй господарській діяльності.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимоги щодо стягнення неустойки в сумі 23852,36 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України орендодавець має право відмовитися від договору найма і вимагати повернення речі, якщо орендар не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами договору оренди передбачено, що орендодавець має право відмовитись від Договору, якщо орендар систематично порушує умови Договору або не вносить орендну плату протягом двох місяців підряд.

Згідно з п. 4.3.8 договору орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання договору у 7-ми денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди з вини орендаря.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором продовж 6 місяців, позивач звернувся до відповідача з претензією № 162 від 20.06.2014, про сплату заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2014 по 30.06.2014. Водночас, позивач повідомив відповідача, що відмовляється від договору оренди з 21.06.2014 та договір оренди є розірваним з моменту одержання цього повідомлення. Разом з тим, позивач роз'яснив відповідачу обов'язок негайного звільнення торгівельного майданчику та сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Вказана претензія отримана відповідачем 21.06.18 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15). При цьому, вказане поштове відправлення отримано «Кара» та підписано працівником поштового зв'язку, а не відповідачем, як зазначає суд першої інстанції. При цьому висновок суду щодо неодержання повідомлення у зв'язку з невідповідністю підпису на повідомленні про вручення, встановленою органолептичним методом, суд вважає неспроможним. Судова почеркознавча (графологічна) експертиза у справі не призначалася. Відповідач у судові засідання не з'являвся, заперечень щодо отримання повідомлення про відмову від договору не надавав, доказів повернення майна з оренди стороною не надано , а судом не здобуто.

Крім того, 15.01.15 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 7, в якій повторно повідомив, що договір оренди розірваний з відповідачем 21.06.14 р. згідно ч. 2 ст. 782 ЦК України та вимагав сплатити неустойку за користування річчю за час прострочення повернення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що Договір оренди вважається розірваний з 21.06.14 р. - з дня отримання повідомлення про розірвання договору, а тому у відповідача виник обов'язок щодо негайного повернення об'єкту оренди згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України, а у позивача - право вимоги стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування торгівельним майданчиком.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства та обставини справи, перевіривши розрахунок неустойки, колегія суддів вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу неустойку в розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення з 22.06.2014 по 01.06.2018 в сумі 23852,36 грн., а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, апеляційний суд оцінює критично твердження суду першої інстанції про відсутність доказів отримання претензії відповідачем 21.06.14 р.

Апеляційний господарський суд не заперечує щодо твердження суду першої інстанції, що торгівля на ринку є фактичним місцем праці Кари Галини Павлівни, що в умовах реального безробіття, скорочення соціальних виплат, є суттєвим джерелом її додаткових стабільних доходів, однак, звертає увагу на те, що це не звільніє її від обов'язку належним чином виконувати умови договору та чинного законодавства України, а межі здійснення цивільних прав, визначені ст. 13 ЦК України.

При цьому апеляційний суд зазначає, що сторони повинні добросовісно користуватися наданими їм правами. Судом першої та апеляційної інстанції вжито всіх передбачених процесуальним закододавством та можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та апеляційної скарги, про що свідчать матеріали справи та довідки про повідомлення сторони телефонним зв'язком. Водночас відповідач не скористався своїм правом на захист шляхом заперечення позову, подання відповідних доказів на спростування вимог позовної заяви та апеляційної скарги. Матеріалами справи доведено передання відповідачу в оренду майна (торгівельного майданчика) та неповернення його з оренди (відсутні докази звільнення орендованого майна), а відтак користування таким майном за період з 01.01.2014 по даний час без будь-якої оплати.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні обставинам справи, а тому скасовує оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 23852,36 грн. подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 272, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.08.2018р. у справі №906/529/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 23.08.2018р. у справі №906/529/18 скасувати в частині відмови у стягненні 23852,36 грн неустойки.

В цій частині прийняти нове рішення.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Кари Галини Павлівни (12501, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (12501,Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченка, 40, ) 23852,36 грн. неустойки. В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Кари Галини Павлівни (12501, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (12501,Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченка, 40, ) 2643 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/529/18 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови буде виготовлений в строк до 04.12.18р.

Повний текст постанови складений "30" листопада 2018 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.