ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.11.2018 Справа № 22/6пн

Позивач: Вугледарська міська рада, м. Вугледар

до відповідачів:

1. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

2. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Вугледарського міського відділу земельних ресурсів, м. Вугледар

2. Комунального підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради", м. Вугледар

про: оскарження дій Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області

Суддя В.І. Матюхін

Секретар судового засідання Гайдар М.А.

Представники:

позивача: не з'явився

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2 (скаржника): не з'явився

третьої особи 1: не з'явився

третьої особи 2: не з'явився

Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області: не з'явився

У травні 2017 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1М.) звернулась до господарського суду Донецької області зі скаргою на дії (бездіяльність) Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі - ДВС), в якій посилаючись на порушення ДВС вимог статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" просить суд:

1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами по справі № 22/6 пн;

2) зобов'язати державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницьку О.А. закінчити виконавче провадження за наказом господарського суду Донецької області № 22/6пн від 25.12.2013р. в редакції від 21.06.2016р. про зобов'язання СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІНН номер НОМЕР_1) та СПД ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; НОМЕР_2) солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р. та СПД ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 16, код ЄДРПОУ 2416468).

Скарга мотивована тим, що СПД ОСОБА_1 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2013 у справі № 22/6пн в ході виконавчого провадження добровільно вчинені дії щодо звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, шляхом повного знесення самовільно прибудованих до будинку кафе будівельних споруд, тому дії ДВС з організації та проведення виконавчих дій щодо знесення будинку кафе, який належить боржникам на підставі договорів купівлі-продажу, і право власності на який зареєстровано 24.04.2017, є протиправними і направленими на безпідставне припинення права власності, що не відповідає вимогам статей 182, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.09.2017 (колегія суддів Сковородіна О.М., Тарапата С.С., Попов О.В.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2017 (колегія суддів: Сгара Е.В., Будко Н.В., Склярук О.І.) у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Верховного суду від 24.04.2018р. з посиланням, зокрема, на те, що:

- «…у касаційній скарзі СПД ОСОБА_1 зазначає про те, що на підтвердження залишення на земельній ділянці саме того будинку, який був придбаний відповідачами у 1996 - 1997 роках нею в якості доказів були подані та залучені до матеріалів справи: інвентарна справа № 5/11553 на будинок кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 02.07.1996; технічний паспорт будинку кафе від 04.04.2017; інформаційна довідка щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна, яка є складовою технічного паспорту будинку кафе від 04.04.2017, проте ці докази не були оцінені судами попередніх інстанцій.

- в наказі суду від 25.12.2013 не були зазначені технічні характеристики будівлі кафе, що підлягало знесенню, а тому ДВС не мав права вчиняти будь-які дії по знесенню кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки стосовно цього об'єкту судовий наказ не видавався»,

ухвалу господарського суду Донецької області від 06.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2017 у справі №22/6пн скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 15.11.2018 розгляд скарги призначено на 22.11.2018р. о 10 год. 00 хв. Явка у судове засіданні представників заявника та ВДВС визнана обов'язковою.

Заявник і виконавча служба у судове засіданні своїх представників не направили, ніяких додаткових документів щодо суті спору не надали.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами письмові докази та пояснення в їх сукупності і взаємозв'язку, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. по справі № 22/6пн задоволені позовні вимоги Вугледарської міської ради та зобов'язано:

1) суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., шляхом її зносу та вивозу;

2) суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_2) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця 30-рччя Перемоги, 16, код ЄДРПОУ 2416468);

3) суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_2) знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

Судове рішення набрало законної сили 15.11.2013р. та на його виконання господарським судом Донецької області 25.12.2013р. видано відповідні накази.

В подальшому, ухвалою суду від 23.06.2014р. виправлено описку у судових наказах від 25.12.2013р.

В рішенні судом зроблений висновок, що відповідачами не оформлено право на користування земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства, а також зазначено (встановлено) наступне:

- «відповідачами здійснювались будівельні роботи (реконструкція) літнього кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, на земельній ділянці, що не була надана останнім у користування»;

- «робітниками БТІ було виявлено самовільну реконструкцію кафе, за результатами яких загальна площа об'єкту нерухомості склала 107,5кв.м., а площа забудови - 167,4кв.м.»;

- «факт проведеної самовільної реконструкції будівлі літнього кафе по АДРЕСА_3 підтверджується й висновками експертних досліджень, виконаних фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, призначеної в межах даної справи»;

- «зі змісту висновку № 1986/24 від 20.08.2013р., вбачається, що будівля кафе по АДРЕСА_3 була реконструйована (перебудована). Відокремити реконструйовану частину будівлі кафе від основної, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_1, без нанесення їй (будівлі) шкоди не є можливим»;

- «проведена відповідачами самочинна реконструкція будівлі кафе змінила характеристики будівлі літнього кафе, яку було придбано відповідачами на підставі договорів купівлі-продажу. Отриманий в результаті такої реконструкції (здійсненої самочинно, без відповідних дозволів та відповідної проектно-кошторисної документації без виділення земельної ділянки) об'єкт нерухомості не є об'єктом щодо якого відповідачі первісно мали належне правоволодіння»;

- «доказів того, що об'єкт знаходиться у первісному стані (як-то на момент придбання), СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2, під час розгляду справи, не надано»;

- «відповідачі за тривалий час розгляду даної справи (з 2008р.), не усунули порушення, які виникли під час самовільної реконструкції будівлі кафе, та не привели вказане майно до первісного стану (як-то на момент придбання спірного майна СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2)»;

- «у суду відсутні підстави вважати дії відповідачів щодо самовільного проведення реконструкції спірного майна (збільшення площі будівлі кафе) та, як слід, користування спірною земельною ділянкою правомірними та такими, що ґрунтується на вимогах закону».

Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11.07.2016р. відкрито виконавче провадження №51609063 з виконання наказу господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р.

09.03.2017р. боржнику ОСОБА_1 надіслана вимога державного виконавця щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загальною площею 0,0221га, розташованої по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50 шляхом її зносу та вивозу.

Згідно акта державного виконавця від 13.03.2017р. виходом на місцевість встановлено, що боржником самостійно проводяться дії по зносу самовільно зайнятої ділянки та вивозу будматеріалів.

17.03.2017р. до органу виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_1 про закриття виконавчого провадження у зв'язку зі звільненням земельної ділянки та знесенням самовільно зведених будівель, оскільки земельна ділянка приведена до стану, що існував до порушення.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 17.03.2017р. призначено перевірку стану та дійсності виконання рішення щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки із залученням представників Вугледарської міської ради.

За результатами перевірки дійсності виконання судового наказу боржником із залученням представників Вугледарської міської ради та Відділу містобудування та архітектури Вугледарської міської ради державним виконавцем Бойницькою О.А. 17.03.2017р. складено акт, в якому зафіксовано, що рішення суду в повному обсязі не виконано: самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено, не приведено в придатний до використання стан, оскільки залишено частину будівлі та підлоги, вкритою керамічною плиткою, залишки стін.

Відтак, державним виконавцем документально встановлено часткове виконання боржником судового наказу.

Як наслідок, ОСОБА_1 ВДВС направлено лист №51609063/1546 від 20.03.2017р. з наведенням зазначених вище обставин, яким у задоволенні заяви щодо закриття виконавчого провадження відмовлено.

28.03.2017р., 12.04.2017р. Вугледарським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області винесено постанови про відкладення проведення виконавчих дій з виконання наказу на підставі заяв ОСОБА_1 до розгляду господарським судом Донецької області її клопотання про визнання наказів №22/6пн від 25.12.2013р., такими, що не підлягають виконанню.

12.04.2017р. ухвалою господарського суду Донецької області відмовлено у задоволенні заяви гр. ОСОБА_1 про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. по справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню, оскільки, не доведено факту виконання наказів шляхом звільнення земельної ділянки від будинку кафе, в тому числі не доведено тотожності первісно придбаного боржниками об'єкту нерухомості за договором купівлі-продажу від 02.09.1997р. з існуючим в теперішній час об'єктом Вказана ухвала суду отримана ВДВС 05.05.2017р., що стало підставою для відновлення дій з примусового виконання наказу суду.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.06.2017р. встановлено правомірність дій Відділу державної виконавчої служби щодо відкладення виконавчих дій, відмовлено у задоволенні відповідної скарги на дії ВДВС з боку Вугледарської міської ради.

У подальшому, постановами від 19.05.2017 р. залучено для проведення виконавчих дій представників КП "Водоканал", ПТ ДТЕК ПЕМ "Енерговугілля" КП "Благоустрій", ПП "Вікс".

Постановою Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Бойницької О.А. від 30.05.2017р. встановлено факт примусового виконання наказу № 22/6пн, виданого господарським судом Донецької області 25.12.2013, на підставі ч. 9 с. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження № 51609063 закінчене.

Зокрема, відповідно до акту державного виконавця Бойницької О.А. від 29.05.2017р. будівлю знесено та вивезено до КП "Благоустрій". В зв'язку з тим, що від зносу уламки будівлі знаходяться в повністю зруйнованому стані, опис та передачу на зберігання уламків не проводився. Земельну ділянку звільнено.

З посиланням на те, що будівля приведена у первісний стан та на неї зареєстровано право власності, СПД ОСОБА_1 26.04.2017р. та 17.05.2017р. зверталась до ВДВС з клопотаннями, в яких просила встановити фактичний стан земельної ділянки загальною площею 0,0221га, розташованої по АДРЕСА_3, та, за наявності на ділянці нерухомого майна, щодо якого постановлене судове рішення, скласти відповідний акт; закінчити виконавче провадження за наказом.

Листами б/д б/д та №14.24-28-1324/4077 від 18.05.2017р. Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби повідомив заявника, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні внаслідок того, що боржник самостійно рішення суду не виконав.

Зазначене стало підставою для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області в частині не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами, просить зобов'язати закінчити останнє.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав вимог скарги, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 Конституційний Суд України вказав на те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Зокрема, примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акту способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням.

Згідно ст.116 ГПК України (в редакції станом на травень 2017 року) виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом. Підстави закінчення виконавчого провадження визначено у статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема у разі: 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з наказів господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р. у редакції, що викладена в ухвалах суду від 23.06.2014р. та 21.06.2016р., суд зобов'язав суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0442га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 02.09.1997року, та СПД ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 26.11.1996р. шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради.

Відповідно, повне виконання наказів суду обумовлюється виключно повним звільненням самовільно зайнятої земельної ділянки від самочинно реконструйованої будівлі кафе в цілому, шляхом їх зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради.

За зверненням скаржника згідно пункту 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. державним виконавцем Бойницькою О.А. складено акт від 17.03.2017р., в якому зафіксовано, що у добровільному порядку рішення суду в повному обсязі не виконано, оскільки, при демонтажі боржником залишено частину будівлі та підлоги, вкритою керамічною плиткою, залишки стін.

У подальшому, звертаючись до ВДВС з листами, скаржник вказує на відокремлення реконструйованої частини будівлі кафе від тієї, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., без нанесення шкоди основній будівлі, що начебто привело до того, що на теперішній час на земельній ділянці відсутній об'єкт нерухомості, відносно якого прийнято рішення суду. В той же час, факт того, що за наслідками демонтажних робіт залишилась частина будівлі кафе, скаржником під сумнів не ставиться і не оспорюється.

Докази на підтвердження тотожності стану об'єкту, який був початково набутий у власність відповідачів, та існуючим на час примусового виконання рішення (знесення самовільно зведених (реконструйованих) споруд) в матеріалах справи відсутні і ця обставина не впливає на розгляд скарги на дії (бездіяльність) Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області по суті, оскільки:

1) як зазначено в рішенні суду по даній справі, «отриманий в результаті такої реконструкції (здійсненої самочинно, без відповідних дозволів та відповідної проектно-кошторисної документації без виділення земельної ділянки) об'єкт нерухомості не є об'єктом щодо якого відповідачі первісно мали належне правоволодіння»;

2) рішенням суду відповідачі зобов'язувались звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від самочинно реконструйованої будівлі кафе в цілому, шляхом її зносу та вивозу;

3) ні виконавча служба, ні господарський суд, який розглядає скаргу на дії виконавчої служби, не вправі змінювати чи скасовувати судове рішення (це не є їх компетенцією).

Технічний паспорт від 04.04.2017р., виданий ТОВ "Агентство оцінки "Грош ціна" на існуючу на момент складання технічного паспорту будівлю містить дані щодо загальної площі у 14,1 кв.м., яка вказана як площа внутрішніх приміщень, а не самої будівлі, тоді як загальна площа об'єкту за договором купівлі-продажу від 26.11.1996р. становить 14,5 кв.м. Ідентифікувати обсяг внутрішньої площі приміщення, що було предметом договору, за відсутності технічного паспорту станом на 1997рік не є можливим.

Суд вважає, що відсутні правові підстави вважати, що внаслідок начебто відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому був початково набутий у власність відповідачів, відбулось внесення відомостей щодо права власності ОСОБА_1 на об'єкт у відповідний реєстр, виходячи з наступного.

Згідно ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

Як встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2013р., ОСОБА_2 придбав будівлю літнього кафе загальною площею 14,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу від 26.11.1996р.

Гр. ОСОБА_1 набула у власність ? частину будівлі вказаного літнього кафе на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р.

При цьому, суд зазначає, що станом на 1997 рік законодавець не пов'язував виникнення права власності на нерухомість з його державною реєстрацію (глава 12 Цивільного кодексу УРСР).

Відповідно до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за № 31/1056, державній реєстрації підлягали об'єкти нерухомого майна, а не права на них.

З листа Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Вугледар №129 від 10.09.2008року, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що за даними реєстраційної та інвентарної справ КП БТІ м.Вугледар станом на 04.09.2008р. за ОСОБА_1 зареєстровано право на ? у приватній спільній частковій власності на будівлю кафе по АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого та посвідченого Вугледарською нотаріальною конторою 02.09.1997р.за №496 загальною площею 14,5 кв.м. Технічною інвентаризацією від 14.03.2008р. виявлено самочинну реконструкцію будівлі кафе.

В рішенні господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. також зазначено, що після укладення договору купівлі-продажу від 02.09.1997р. «робітниками БТІ було виявлено самовільну реконструкцію кафе, за результатами яких загальна площа об'єкту нерухомості склала 107,5кв.м., а площа забудови - 167,4кв.м.»

Суд констатує, що з матеріалів відновленої справи вбачається, що проведення самочинної реконструкції мало місце ще у 2004 році (а.с. 29, том 1; а.с. 22-33 том 4), тобто до винесення рішення.

Згідно висновку Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз №1986/24 від 20.08.2013р. відокремити реконструйовану частину будівлі кафе від основної, яка була придбана на підставі договорів купівлі-продажу без нанесення їй (будівлі) шкоди не є можливим.

Приймаючи рішення суд визнав, що проведена самочинна реконструкція змінила характеристики будівлі літнього кафе. Отриманий в результаті такої реконструкції (здійсненої самочинно, без відповідних дозволів та відповідної проектно-кошторисної документації, без виділення земельної ділянки) об'єкт нерухомості не є об'єктом, щодо якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 первісно мали правоволодіння.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок проведення самочинної реконструкції річ, яка існувала первісно та була предметом договорів купівлі-продажу, у розумінні ст.179 ЦК України станом на час розгляду справи і прийняття рішення була відсутня (в наявності на спірній земельній ділянці був інший об'єкт, створений після укладення договору купівлі-продажу від 02.09.1997р.).

Щодо посилання Верховного суду на не оцінку судом першої інстанції у якості доказів інвентарної справи №5/11553, технічного паспорту та інформаційної довідки, господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з письмових пояснень державного реєстратора Виконавчого комітету Вугледарської міської ради Донецької області Рахлій Оксани Володимирівни, 18.04.2017р. до Центру надання адміністративних послуг Вугледарської міської ради звернулась громадянка ОСОБА_1 з заявою про державну реєстрацію права власності на ? частину будівлі кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

До заяви був наданий договір купівлі - продажу (дублікат) №1571 від 02.09.1997р., виданий державним нотаріусом БуршЛ.І., технічний паспорт від 04.04.2017р., виданий ТОВ "Агентство оцінки "Грош ціна", інформаційна довідка від 04.04.2017р., видану ТОВ "Агентство оцінки "Грош ціна".

Отримавши інформацію щодо речових прав на вказане нерухоме майно, що виникли у встановленому законом порядку до 01.01.2013р. у Комунального підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради", в якій підтверджено право власності ОСОБА_1 на об'єкт - ? частки будівлі-кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за вищезазначеною адресою, державним реєстратором прийнято рішення за результатами розгляду заяви та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №148 (номер запису про право власності 20100007).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Тобто, норми вказаного Закону не містять імперативної вказівки на необхідність або обов'язковість реєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно тих прав, що виникли та були зареєстровані у встановленому порядку до 01.01.2013 року, натомість встановлена презумпція дійсності набуття права власності на майно.

Внесення у вказаний реєстр даних щодо вже існуючого права власності, яке виникло та зареєстровано до 2013 року, є правом, а не обов'язком власника.

Згідно ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

У даному випадку, державним реєстратором внесено до реєстру дані щодо наявності права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., яке вже було зареєстровано органами БТІ на підставі того ж договору. Тобто, фактично відбулось підтвердження наявності існуючого станом на 02.09.1997р. права власності.

Пунктом п.58.Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об'єкта, також подається технічний паспорт на такий об'єкт.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об'єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна відбулися у зв'язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об'єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об'єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

У реєстр внесені дані щодо площі об'єкту нерухомості у розмірі 14,1 кв.м., що відповідає технічному паспорту від 04.04.2017р., а не 14,5 кв.м., як зазначено у договорі купівлі-продажу.

Документів, щоб свідчили про підстави змін технічних характеристик об'єкта нерухомого майна додано не було.

З копії інвентарної справи №5/11553, яка знаходиться в матеріалах справи, не вбачається за можливе встановити загальну площу приміщення.

При цьому, фактично на час внесення даних до реєстру щодо наявності права власності на предмет договору фактично двічі відбулась самочинна реконструкція об'єкту, а саме:

· первісно відбулось створення іншої речі внаслідок істотної зміни характеристик будівлі літнього кафе з неможливістю відокремлення наслідків самочинної реконструкції від об'єкту, що був предметом договору, факт чого встановлено судом;

· вдруге - внаслідок начебто відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому був початково набутий у власність.

Крім того, суд зауважує, що з фотознімків вбачається, що після самочинної реконструкції (без дотримання будівельних норм і правил), об'єкт, який розташований на спірній земельній ділянці має ознаки пошкоджень (а.с. 61 том 4, а.с. 222-223 том 4), що свідчить про його небезпечне становище.

Особливості реєстрації об'єктів нерухомості внаслідок проведеної реконструкції визначені п. 45 вказаного Порядку, а саме, для державної реєстрації права власності у зв'язку із зміною суб'єкта такого права в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

3) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; та інші.

Факт тотожності існуючого станом на квітень-травень 2017 року об'єкту первісно придбаному будь-якими доказами не доведено. Твердження скаржника, що факт тотожності встановлено реєстратором в момент внесення відповідних даних у реєстр є помилковим, оскільки на момент внесення до Державного реєстру речових прав відомостей щодо права власності на нерухоме майно, яке є предметом договору від 02.09.1997р., такого об'єкту не існувало, що було встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2013 року та відповідно не спростовано а ні під час розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а ні в теперішній час.

Тому, проведення реєстраційних дій 04.04.2017р. не є встановленням права власності гр. ОСОБА_1 на об'єкт нерухомості, який в дійсності існував станом на 02.09.1997р.

Як наслідок, суд констатує:

- у державного виконавця були відсутні належні правові підстави для закриття виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" внаслідок добровільного виконання боржником наказу суду, що обумовлюється повним звільненням земельної ділянки (невиконання рішення підтверджено і актом від 17.03.2017р.);

- відновлення скаржником стану об'єкту до стану, в якому він був початково набутий у власність, належними та допустимими доказами не доведено.

Враховуючи встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що законні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" і керуючись ст.343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про: 1) визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами по справі № 22/6 пн; 2) зобов'язання державного виконавця Вугледарського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницьку О.А. закінчити виконавче провадження за наказом господарського суду Донецької області № 22/6пн від 25.12.2013р. в редакції від 21.06.2016р. про зобов'язання СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану по АДРЕСА_3, від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р. та СПД ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996р., шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради, відмовити.

Відповідно до ст.ст.235, 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення (підписання) і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення (складення повного тексту ухвали).

Інформацію по справі що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 27.11.2018р.

Суддя В.І. Матюхін