РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2018Справа № 910/11420/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП"

до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва

про стягнення заборгованості

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва про стягнення 24000,00 грн. - основного боргу, 471,45 грн. - 3% річних, 3904,45 грн. - пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №04/09 від 04.09.2017, в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

12.09.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11420/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

05.10.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на безпідставність заборгованості за актом надання послуг №2967 від 15.11.2017 на суму у розмірі 24000,00 грн., оскільки уповноважена особа відповідача вказаного акту не затверджувала та відповідач у листопаді 2017 року послуг за договором № 04/09 не отримував.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП" (виконавець, позивач) та Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва (замовник. відповідач) укладений договір №04/09 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з прибирання території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва (код 90610000- 6 згідно ДК 021:2015 (СРV)), далі - послуги, а замовник - прийняти ці послуги та сплатити за них на умовах даного договору.

Обсяг надання послуг - прибирання території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва вздовж паркових доріжок із заглибленням від доріжок до 20 метрів. Довжина доріжок 2,5 км. (ширина 3 м), площа доріжок - 2,17 га; прибирання сміття з залізобетонних урн - 40 шт. (п. 2.1. договору).

Відповідно до пункту 1.3. договору, загальна вартість договору складає 192000,00 грн.

Згідно із додатковою угодою №1 від 31.10.2017 сторони виклали у новій редакції пункт 1.3. договору, згідно із яким загальна вартість договору складає 192000,00 грн., з яких: з бюджетного рахунку №8925 - 89600,00 грн.; з госпрозрахункового рахунку - 102400,00 грн.

Оплата за надані послуги здійснюється замовником на підставі акту приймання наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.1. договору).

В пункті 4.2. договору сторони погодили, що у разі порушення з вини замовника строків перерахування платежів, передбачених цим договором, за надані послуги замовник сплачує виконавцю за кожен день прострочення пеню, розмір якої обчислюється від суми простроченого платежу, з розрахунку двох облікових ставок НБУ, діючих в період, за який сплачується пеня.

Цей договір вступає у дію з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків - до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у період з 04.09.2017 року по 31.12.2017 року згідно із актом надання послуг №2486 від 30.09.2017 на суму 41600,00 грн., актом надання послуг №2809 від 31.10.2017 на суму 48000,00 грн., актом надання послуг №2967 від 15.11.2017 на суму 24000,00 грн. позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму в розмірі 113 600,00 грн.

Відповідач оплату вартості наданих позивачем послуг за договором №04/09 від 04.09.2017 здійснив частково у сумі 89600,00 грн.

08.02.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію вих. №4213/02/18 від 06.02.2018 року в якій вимагав сплатити заборгованість за надані послуги на суму 24000,00 грн. за актом надання послуг №2967 від 15.11.2017.

Листом вих. №236-385 від 13.03.2018 відповідач відмовив у задоволенні вказаної вище претензії позивача, посилаючись на те, що з жовтня 2017 року послуги позивачем не надавались та акт на суму уповноваженою особою відповідача не затверджувався.

27.03.2018 позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу вих. №4278/03/18 від 20.03.2018 про сплату заборгованості у сумі 24000,00 грн. за надані послуги згідно із актом надання послуг №2967 від 15.11.2017.

У зв'язку із наявністю заборгованості за договором №04/09 від 04.09.2017 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 24000,00 грн., а також нарахованих у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання позивачем 471,45 грн. - 3% річних та 3904,45 грн. - пені.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у сумі 873,07 грн., однак в прохальній частині позовної заяви позивачем не заявлено до стягнення вказану суму інфляційних нарахувань.

З огляду на приписи статті 237 Господарського процесуального кодексу України згідно із якими при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, враховуючи, що позивачем у прохальній частині позовної заяви не заявлено вимогу до стягнення нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у сумі 873,07 грн., суд здійснює розгляд справи в межах заявлених вимог, а саме про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 24000,00 грн., 3% річних у сумі 471,45 грн. та пені у сумі 3904,45 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання договору №04/09 від 04.09.2017 позивач надав, а відповідач прийняв послуги по прибиранню території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва на суму 113 600,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №2486 від 30.09.2017 на суму 41600,00 грн., актом надання послуг №2809 від 31.10.2017 на суму 48000,00 грн., актом надання послуг №2967 від 15.11.2017 на суму 24000,00 грн.

Відповідач підписав вказані акти та прийняв надані позивачем послуги без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

В пункті 3.1. договору сторони погодили, що оплата за надані послуги здійснюється відповідачем на підставі акту приймання наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг за актами надання послуг №2486 від 30.09.2017, №2809 від 31.10.2017 на суму 89600,00 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "Кредобанк".

Відповідач в заперечення позовних вимог посилається на те, що акт надання послуг №2967 від 15.11.2017 на суму у розмірі 24000,00 грн. уповноваженою особою відповідача не затверджувався та відповідач у листопаді 2017 року послуг за договором № 04/09 від 04.09.2017 не отримував.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Документ, який містить відомості про господарську операцію у розумінні ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом.

Згідно із п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (п. 2.4 Положення).

З урахуванням наведених норм законодавства, в актах надання послуг у сторін відсунутій обов'язок зазначати заборгованість, що існувала до періоду за який безпосередньо складається акт.

В підтвердження надання послуг по прибиранню території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва на суму 24000,00 грн. позивачем надано копію акту надання послуг №2967 від 15.11.2017.

Акт надання послуг №2967 від 15.11.2017 містить перелік наданих послуг, їх вартість, посилання на договір, найменування юридичних осіб, підписи осіб, які надають та отримують послуги.

Вказаний акт підписаний відповідачем без заперечень та зауважень. Також акт надання послуг №2967 від 15.11.2017 в графі затвердження містить підпис директора відповідача та печатку Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва.

З урахуванням наведеного, оскільки в матеріалах справи міститься підписаний відповідачем та засвідчений печаткою останнього, акт надання послуг №2967 від 15.11.2017 на суму 24000,00 грн., то суд дійшов висновку про необґрунтованість заперечень відповідача щодо наданих позивачем послуг по договору № 04/09 від 04.09.2017 на суму 24000,00 грн.

Додана відповідачем до відзиву доповідна записка від 20.11.2017 не приймається судом як належний доказ, оскільки не містить жодних відомостей щодо договору та акту, надання послуг за якими заперечується відповідачем. Крім того, відповідачем не надано жодних документів в підтвердження наявності повноважень в майстра дільниці №8 Лаш Л.А. на підписання доповідної записки від імені відповідача.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов'язання за договором у сумі 24000,00 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд визнає обґрунтованими позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 24000,00 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 471,45 грн., нараховані за період з 21.12.2017 по 17.08.2018 та пеню у сумі 3904,45 грн., нараховану за період з 21.12.2017 по 20.06.2018.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за надані позивачем послуги передбачена у п. 4.2. договору.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Розрахунки пені у сумі 3904,45 грн. та 3% річних у розмірі 471,45 грн. є арифметично вірними, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП" про стягнення з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва 24000,00 грн. - основного боргу, 471,45 грн. - 3% річних, 3904,45 грн. - пені.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва (01030, м. Київ, вулиця ПИРОГОВА, будинок 4/26, ідентифікаційний код 31753249) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП" (01033, м. Київ, вулиця ШОТА РУСТАВЕЛІ, будинок 38 Б, кімната 12, ідентифікаційний код 35634872) основний борг у сумі 24000,00 грн., пеню у сумі 3904,45 грн., 3% річних у сумі 471,45 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення: 22.11.2018.

Суддя О.В. Гулевець