ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018м. ДніпроСправа № 904/4278/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо комерційної фірми "Ігрек", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа на стороні Відповідача, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 18 347,55 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Ігрек" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради про стягнення 18347,55 грн.

В обґрунтування позову позивач у позовній заяві зазначив, що 14.06.2017 о 13:40 у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Тролейбус ЮМЗ Т-1 Р-2" номер вагону 2031, під керуванням ОСОБА_1 та автобусом БАЗ 079.34 державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок зазначеного ДТП автобус БАЗ 079.34 отримав механічні пошкодження, які зафіксовані у Протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 214375.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р., ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вихідним листом № 163 від 15.06.2017 р. ТОВ ВКФ "Ігрек" звернулось до Директора КП "Дніпровський електротранспорт" ДМР Кобець В.В. з вимогою бути присутніми на проведенні експертизи з визначення розмірів матеріальної шкоди внаслідок ДТП 14.06.2017р. Даний лист відповідач отримав 15.06.2017 про що свідчить штамп про отримання.

Відповідно до звіту № 16-06-17В автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу БАЗ 079.34 державний номерний знак НОМЕР_1, вартість матеріальної шкоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяна ТОВ ВКФ "Ігрек"складає 10 644,35 грн.

Під час скоєння ДТП, Винуватець ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради. Наявність трудових відносинах підтверджується у Постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017р.

15.08.2017 вих. № 204 та 21.09.2017 р. вих. № 253, Відповідачу було направлено листи з вимогою сплатити матеріальний збиток у розмірі 10644,35 грн.

Відповідач вказаної суми матеріального збитку не сплавив.

Ухвалою від 26.09.2018 позовну заяву залишено без руху та зобов'язано Позивача протягом п'яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

05.10.2018 Позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків.

Позивач у позовній заяві зазначає про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1).

01.11.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з сумою матеріального збитку оскільки, до матеріалів позовної заяви залучена копія звіту, ні ким не завірена. Крім того, згідно копії свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 02.08.2004 р. № НОМЕР_2 Якименко має право здійснювати оцінку машин і обладнання, тобто встановлювати вартість автомобілів, але не яким чином встановлювати матеріальний збиток. Матеріальні збитки встановлюється експертом-автотоварознавцем який має відповідне свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства Юстиції України щодо визначення вартості колісних транспортних засобів розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Таким чином, на думку відповідача вищезазначений факт, ставить під сумнів, щодо правомірності наданих доказів Позивачем на підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 10644,35 грн. Відповідач вважає, що позивач не скористався наданими йому правами які передбачені ст.ст. 73,74 ГПК України та не надав до суду належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх позовних вимог.

Також відповідач зазначив, що на підтвердження упущеної вигоди позивач залучив до матеріалів позовної заяви копію довідки № 71 від 02.03.2018 р. в якій зазначена сума упущеної вигоди що складає 6403,20 грн., яка має сумнівне погодження оскільки, датою дорожньо-транспортної пригоди є 14.06.2018 р. а дата в довідці зазначена 02.03.2018 р., тобто раніше події яка відбулась 14.06.2018 р. крім того, розрахунки Позивача в довідці є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії. Крім того, відсутні шляхові листи за червень 2017 р. на які посилається Позивач у своїй довідці.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 18347,55 грн. у повному обсязі.

22.11.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що телеграмою вих. №163 від 15.06.2017 р., уповноваженого Представника КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, було запрошено на проведення експертизи визначення матеріальної шкоди автобуса БАЗ 079.34 держ. реєстраційний номер НОМЕР_1. За визначенням матеріальної шкоди, заподіяної автобусу БАЗ 079.34 держ. реєстраційний номер НОМЕР_1, ТОВ ВКФ «Ігрек» звернулось до СОД ЧП ОСОБА_4, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 483/15 від 15.06.2015 р., яким передбачено спеціалізацію в межах оцінки колісних транспортних засобів у матеріальній формі. Дослідження з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику автобусу БАЗ 079.34 держ.реєстраційний номер НОМЕР_1, проводив; спеціаліст

ОСОБА_5, який має вищу технічну освіту за спеціальністю «механіка», кваліфікацію оцінювача , (свідоцтво про підвищення НОМЕР_4, дійсне до 25.09.2017 р.), кваліфікацію аварійного комісара (свідоцтво № 472, дійсне до 21.05.2018 р.). Тобто, оцінювач ОСОБА_5 відповідає усім вимогам ст. 15 Закона України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

За викладених обставин, позивач вважає, що визначена СОД ЧП ОСОБА_4, матеріальна шкода, заподіяна власнику автобусу БАЗ 079.34 держ.реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 10644,35 грн. є належним доказом, а розмір упущеної вигоди розрахований позивачем є обґрунтованим. На підставі викладеного позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2017 о 13:40 у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Тролейбус ЮМЗ Т-1 Р-2" номер вагону 2031, під керуванням ОСОБА_1 та автобусом БАЗ 079.34 державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2

Згідно з постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р. у справі № 203/2270/17, провадження № 3/0203/1632/2017, 14 червня 2017 року, о 13 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.1.3, 1.5,12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом "Тролейбус ЮМЗ Т-1 Р-2" номер вагону 2031, рухаючись в м. Дніпрі біля перехрестя пр. О. Поля та вул. ОСОБА_7, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом БАЗ АО79.34 д.н.з. НОМЕР_3, що зупинився попереду, під керуванням водія ОСОБА_2 За даним фактом інспектором роти № 3 бат. 2 УПП у місті Дніпрі складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №214375, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р., ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р. у справі № 203/2270/17, водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради.

15.06.2017 позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 163 від 15.06.2017 р., в якому з запросив уповноваженого представника відповідача бути присутніми на проведенні експертизи з визначення розмірів матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка сталась 14.06.2017р. Даний лист відповідач отримав 15.06.2017 про що свідчить штамп про отримання з вх. №932.

16.06.2017 було проведено огляд транспортного засобу БАЗ АО79.34 д.н.з. НОМЕР_3 та встановлено наявні ушкодження, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу від 16.06.2017.

03.08.2017, з метою встановлення вартості матеріальної шкоди, завданого власнику автобусу АЗ А079.34, оцінювачем ОСОБА_5 (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1508 від 02.08.2004) було складено звіт № 16-06-17В про оцінку транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріальної шкоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяна позивачу складає 10 644,35 грн.

Оскільки, особа, яка визнана винною у ДТП - ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, та під час дорожньо-транспортної пригоди, громадянин ОСОБА_1 виконував свої трудові обов'язки, позивач 15.08.2017 та 21.09.2017 направив відповідачу листи вих. №204 та вих. № 253, з вимогою сплатити матеріальний збиток у розмірі 10644,35 грн.

Відповідач вказаної суми матеріального збитку позивачу не сплавив, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача суми матеріального збитку у розмірі 10644,35 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача оплату за розрахунок матеріальної шкоди автобуса БАЗ 079.34 НОМЕР_1 у сумі 1300 грн. згідно з товарним чеком від 08.11.2017 на суму 1300 грн.(а.с.23).

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи довідку №71 від 02.03.2018, у якій зазначено, що відповідно до путевих листів за червень 2017 р., загальний пробіг автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за 22 дні червня 2017 року складає 7360 км. Таким чином, в результаті простою автобуса БАЗ А079.34 неотриманий прибуток (упущена вигода) складає:

7360 * 0,15 : 22 * 8 * 15,95 = 6403,20 грн., де:

- 7360 км - загальний пробіг автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за 22 дні червня 2017 року;

- 0,15 - кількість пального на кожний кілометр пробігу;

- 22 - кількість робочих днів автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у червні 2017 р.

- 8 - кількість днів простою автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у червні 2017 р.;

- 15,95 - мінімальна вартість пального у червні 2017 р.

На підставі довідки №71 від 02.03.2018, позивач просив суд стягнути з відповідача упущену вигоду (неотриманий прибуток) за період з 14.06.2017 по 22.06.2017 у розмірі 6403,20 грн.

За таких обставин позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 10644,35 грн., оплату за розрахунок матеріальної шкоди автобуса БАЗ 079.34 НОМЕР_1 у сумі 1300 грн. та упущену вигоду (неотриманий прибуток) за період з 14.06.2017 по 22.06.2017 у розмірі 6403,20 грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення цього спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

У відповідності до приписів ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: - наявність реальних збитків, - вина заподіювача збитків, - причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Згідно ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК України для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Застосовуючи дану статтю необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) шкода; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст.1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 р. у справі №6-1693цс16).

Як вбачається з постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р. у справі № 203/2270/17, водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 р., ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно звіту № 16-06-17В про оцінку транспортного засобу, вартість матеріальної шкоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяна позивачу складає 10 644,35 грн. Зазначений звіт складено оцінювачем ОСОБА_5, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1508 від 02.08.2004 має право здійснювати оцінку майна за напрямом 1.3. оцінка дорожніх транспортних засобів. Звіт підписано оцінювачем, скріплено печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

При цьому, суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо того, що зазначений звіт не може бути прийнятий у якості належного доказу, оскільки оцінювач ОСОБА_5, не має право оцінювати, вартість матеріальної шкоди дорожніх транспортних засобів, виходячи з такого:

В матеріалах справи наявне свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1508 від 02.08.2004, видане ОСОБА_5, згідно з яким останній має право здійснювати оцінку майна за напрямом 1.3. оцінка дорожніх транспортних засобів, оскільки зазначений пункт не закреслено. Суд звертає увагу, що в нижньому лівому куті свідоцтва зазначено: непотрібне закреслити.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Так, наявність у ОСОБА_8 кваліфікації та повноважень щодо проведення оцінки майна підтверджується сертифікатом №483/15 від 15.06.2015р., виданим Фондом державного майна України.

Про те, що ОСОБА_5 має достатній рівень підготовки для самостійного проведення робіт з експертної оцінки майна у матеріальній формі за напрямком "оцінка дорожніх транспортних засобів" підтверджується свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 02.08.2004р. №1508, виданого Фондом державного майна України.

Про те, що ОСОБА_5 має право здійснювати оцінку майна за напрямом оцінка об'єктів у матеріальній формі та спеціалізацією в межах напряму: "оцінка колісних транспортних засобів" свідчить посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, видане 25.09.2015 Фондом державного майна України та ТОВ "Формула вартості".

За таких обставин суд вважає, що оцінювач ОСОБА_5 відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Крім того в матеріалах справи міститься свідоцтво аварійного комісара №472, видане ОСОБА_5 26.03.2003 року зі строком дії до 21.05.2018 року.

Згідно з п. 2. постанови Кабінетів Міністрів України №8 від 05.01.1998р. "Про затвердження Тимчасового положення про організацію діяльності аварійних комісарів" аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

У ст. 9 вказаного Закону встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Так, згідно з п. 1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.07.2009р. № 1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/8395 (далі - Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів), її вимоги є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно п.1.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, методика застосовується в т.ч. з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно п.4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Відповідно п.4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація:

а) повне найменування суб'єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб'єкта оціночної діяльності;

б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку;

в) найменування юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ;

г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки);

ґ) назва об'єкта (об'єктів), представленого для оцінки;

д) найменування юридичної особи (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ;

е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання;

ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце);

з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання);

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об'єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки;

ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів;

й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності);

к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах;

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв'язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків;

р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження);

с) додатки, які становлять невід'ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Звіт № 16-06-17В складено у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закону України "Про судову експертизу", Методики товарознавчої експертизи та оцінки Колісних транспортних засобів; оцінювачем досліджено та чітко зафіксовано перелік, вид та вартість робіт необхідних для відновлення пошкодженого в результаті ДТП автобуса БАЗ 079.34 АЕ1039АВ, визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу проведено з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, а тому вказаний звіт визнається судом належним та допустимим доказом по справі, що підтверджує розмір матеріального збитку завданого власнику автобуса БАЗ 079.34 АЕ1039АВ.

При цьому суд зазначає, що нормами чинного законодавства не встановлено обов'язок визначення розміру матеріальної шкоди тільки експертом, а тому суд вважає, що суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 правомірно проведено оцінку транспортного засобу з метою визначення розміру матеріальної шкоди, за результатами чого складено звіт про оцінку транспортного засобу №16-06-17В від 03.08.2017.

В ході розгляду справи відповідача іншого висновку не надав, як і не скористався правом на подання клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, у зв'язку з висловленою незгодою з проведеною оцінкою транспортного засобу з метою визначення розміру матеріальної шкоди та звітом №16-06-17В від 03.08.2017, який було надано позивачем. Проте, таким правом на спростування цього дослідження він не скористався та іншого висновку не надав.

Заперечення відповідача з приводу того, що зазначений звіт не засвідчено належним чином, суд також вважає безпідставним, оскільки при поданні позовної заяви, позивачем було прошито, пронумеровано та засвідчено позовну заяву з доданими до неї документами у цілому на 23 арк., що підтверджується печаткою позивача та підписом директора (а.с.8 на звороті). При цьому, при формуванні матеріалів справи №904/4278/18, позовні матеріали було розшито та сформовано відповідно до вимог Інструкції з діловодства у господарських судах України, у зв'язку з цим останній аркуш позовної заяви було підшито до справи, аркушем справи 8.

За викладених обставин суд вважає, заперечення відповідача необґрунтованими, а наданий позивачем звіт № 16-06-17В про оцінку транспортного засобу, таким що відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, а отже зазначений звіт є належним та допустимим доказом у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив за проведену оцінку транспортного засобу 1300 грн., що підтверджується товарним чеком від 08.11.2017 з відміткою «оплачено».

Відповідач доказів відшкодування позивачу збитків, завданих внаслідок скоєної ДТП, на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України у розмірі 10 644,3 грн. та суму витрат, понесених позивачем за розрахунок матеріальної шкоди автобуса БАЗ 079.34 НОМЕР_1 у сумі 1300 грн., оскільки транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки), яким було заподіяно шкоду позивачу, належить відповідачу.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача упущену вигоду (неотриманий прибуток) за період з 14.06.2017 по 22.06.2017 у розмірі 6403,20 грн., суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 1 статті 225 Господарського Кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного зобов'язання другою стороною.

Вищий господарський суд України в Оглядовому листі від 14.01.2014 № 01-06/20/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» зазначає, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначеного автобуса БАЗ А079.34.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті позивачем заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби відповідачем при здійсненні ним своїх повноважень не було прийнято незаконне рішення. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не повинні. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права. Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється позивачем. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків.

На підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача упущеної вигоди за період з 14.06.2017 по 22.06.2017 у розмірі 6403,20 грн. позивачем надано до матеріалів справи довідку №71 від 02.03.2018, у якій зазначено, що відповідно до путевих листів за червень 2017 р., загальний пробіг автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за 22 дні червня 2017 року складає 7360 км. Таким чином, в результаті простою автобуса БАЗ А079.34 неотриманий прибуток (упущена вигода) складає:

7360 * 0,15 : 22 * 8 * 15,95 = 6403,20 грн., де:

- 7360 км - загальний пробіг автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за 22 дні червня 2017 року;

- 0,15 - кількість пального на кожний кілометр пробігу;

- 22 - кількість робочих днів автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у червні 2017 р.

- 8 - кількість днів простою автобуса БАЗ А079.34 маршрутом м. Дніпро - м. Марганець, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у червні 2017 р.;

- 15,95 - мінімальна вартість пального у червні 2017 р.

Отже, згідно довідки №71 від 02.03.2018, упущена вигода (неотриманий прибуток) за період з 14.06.2017 по 22.06.2017 складає 6403,20 грн.

При цьому путевих листів за червень 2017 р., на які посилається позивач у довідці №71 від 02.03.2018 до матеріалів справи не надано.

Суд критично оцінює посилання позивача на розрахунок неотриманого прибутку, оскільки Позивачем не доведено не використання ним транспортного засобу після ДТП та не доведено статичного розміру щоденного прибутку внаслідок використання ним майна якому завдано шкоду.

Вказане вище зумовлює неможливість визнання вказаних доказів належними та допустимими, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 6 403,20 грн. збитків за час вимушеного простою (упущеної вигоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: на відповідача - 1 147,07грн., на позивача - 614,93 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Ігрек" до Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради про стягнення 18 347,55 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради (49038, Дніпровська область, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 119-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Ігрек" (49017, м. Дніпро, вул. Караваєва, 11, ) суму матеріального збитку у розмірі 10 644,35 грн., оплату за розрахунок матеріальної шкоди автобуса БАЗ 079.34 НОМЕР_1 у сумі 1300 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1147,07 грн., про що видати наказ.

В задоволенні позовних вимог пр. стягнення з відповідача 6 403,20 грн. збитків за час вимушеного простою (упущеної вигоди) - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у сумі 614,93 грн. - покласти на Позивача.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.11.2018

Суддя Н.Г. Назаренко