ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.06.2018 м. Харків Справа № 905/273/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання (помічник судді) Паюновій Н.А.,

розглянувши справу №905/273/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

про стягнення 22 064 343,42 грн.,

за участю представників:

від позивача: Єфременко О.О., за довіреністю № 14-85 від 14.04.2017

від відповідача: Анохіна Т.І., за довіреністю №юр/3254 від 28.12.2017

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 22 064 343,42 грн., з яких: 1 789 081,23 грн. - 3% річних, 20 275 262,19 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на купівлю - продаж природного газу №14/2487/11 від 30.09.2011 в частині здійснення оплати основного боргу за природний газ, який стягнуто рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2012 у справі №5006/8/55/2012.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 9343/18 від 07.05.2018 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що затримка у проведенні розрахунків виникла не з вини відповідача, а внаслідок проведення АТО на території Донецької області, несвоєчасних розрахунків споживачів відповідача та наявності значної дебіторської заборгованості з боку споживачів, збитковості підприємства, реалізації послуг з теплопостачання по збитковим тарифам. Одночасно, відповідач вказує, що розрахунок за поставлений у грудні 2011 року природний газ за договором №14/2487/11 від 30.09.2011 на суму 12 400 431,83 грн. відбувся у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків №1591/90 від 24.12.2014, №1587/30 від 24.12.2014, №1589/30 від 24.12.2014, внаслідок чого відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченої ст.625 ЦК України, у межах спірних правовідносин. Крім того, відповідачем здійснений контррозрахунок позовних вимог, згідно з яким розмір 3% річних за період з 31.12.2014 по 31.07.2017 на залишкову суму заборгованості за поставкою грудня 2011 року (на суму 21 031 068 грн.) становить 1 744 138,12 грн., інфляційні втрати за період з 31.12.2014 по 31.07.2017 на вказану суму становлять 13 425 884,70 грн.

У відповіді на відзив за вх. № 9534/18 від 10.05.2018 позивач вказував, що останнім враховано те, що оплати за спірними поставками природного газу проведені на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків, на які посилається відповідач у відзиві, та, відповідно, не здійснювалось нарахування 3% річних та інфляційних втрат на відповідні суми.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 20.06.2018 за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 30.09.2011 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (відповідач, покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №14/2487/11 (договір), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

У договорі та додаткових угодах до нього в т.ч. встановлені порядок та умови передачі газу, порядок та умови проведення розрахунків.

Договір №14/2487/11 від 30.09.2011 набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2011, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (п.11.1 договору з урахуванням змісту додаткової угоди №3 від 31.07.2012).

На виконання укладеного сторонами правочину, продавцем та покупцем було підписано наступні акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 76 294 118,14 грн., а саме:

- №22донБО від 31.10.2011 на суму 151 111,63 грн. (поставка жовтня 2011 року (з 01.10.2011 по 10.10.2011)),

- №23донБО від 31.10.2011 на суму 9 216 675,24 грн. (поставка жовтня 2011 року (з 11.10.2011 по 31.10.2011)),

- №24донБО від 31.10.2011 на суму 283 501,50 грн. (поставка жовтня 2011 року (з 11.10.2011 по 31.10.2011)),

- б/н від 30.11.2011 на суму 32 322 087,63 грн. (поставка листопада 2011 року),

- б/н від 30.11.2011 на суму 889 242,31 грн. (поставка листопада 2011 року),

- б/н від 31.12.2011 на суму 911 979,45 грн. (поставка грудня 2011 року),

- б/н від 31.12.2011 на суму 32 519 520,38 грн. (поставка грудня 2011 року).

Також судом встановлено, що у серпні 2012 року Заступник прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, НАК «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості у розмірі 74 403 989,79 грн., 3% річних у розмірі 678 100,80 грн., пені у розмірі 3 511 714,54 грн., інфляційних втрат у розмірі 540 096,20 грн., штрафу 5 220 573,97 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2012 у справі №5006/8/55/2012 позов задоволено частково; стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь НАК «Нафтогаз України» основний борг у розмірі 74 249 571,95 грн., інфляційні втрати - 572 088,99 грн., 3% річних - 1 383 590,15 грн., пеню - 4 543 787,14 грн., штраф - 5 268 103,10 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 64 380 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При розгляді справи №5006/8/55/2012 суд дослідив обставини укладання між сторонами договору на купівлю - продаж природного газу №14/2487/11 від 30.09.2011, встановив, зокрема, обставини постачання природного газу у жовтні - грудні 2011року на загальну суму 76 294 118,14 грн., неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати спожитого природного газу та наявність боргу за природний газ у розмірі 74 249 571,95 грн. за вказаний період.

При цьому, інфляційні втрати стягнуті за період листопад 2011 року - квітень 2012року, 3 % річних - за період з 14.11.2011 по 07.08.2012 за поставками жовтня - грудня 2011року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.2012 рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2012 у справі №5006/8/55/2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013 рішення господарського суду Донецької області від 12.11.2012 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.2012 року у справі №5006/8/55/2012 залишено без змін.

У січні 2014 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційних втрат у розмірі 295 455,47 грн., 3% річних у розмірі 2 900 338,66 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.04.2014 у справі №905/579/14 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково; стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 3% річних у розмірі 2 900 338,66 грн., судовий збір у розмірі 58 003,66 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване невиконанням відповідачем зобов'язань, встановлених договором №14/2487/11 від 30.09.2011 та рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2012 по справі №5006/8/55/2012.

При цьому, 3 % річних стягнуті за період з 08.08.2012 по 02.12.2013 за поставками жовтня - грудня 2011 року. В той же час, у мотивувальній частині суд дійшов висновку про те, що правомірним є застосування при розрахунку інфляційних втрат періоду з 08 серпня 2012 року по 02 грудня 2013 року, та про те, що в цій частині загальний розмір втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції становив «-75 844,49 грн.», тобто фактично дорівнював нулю.

Рішення суду від 14.04.2014 по справі №905/579/14 не переглядалось в апеляційному, касаційному порядках та набрало законної сили.

У січні 2015 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційних втрат у розмірі 9 776 501,34 грн. та 3% річних у розмірі 1 711 593,64 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.03.2015 у справі №908/533/15-г позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено; стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційні втрати у розмірі 9 776 501,34 грн., 3% річних у розмірі 1 711 593,64 грн., судовий збір у розмірі 73 080 грн.

Рішення мотивоване невиконанням відповідачем зобов'язань, встановлених договором №14/2487/11 від 30.09.2011 та рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2012 у справі №5006/8/55/2012. При розгляді справи №908/533/15-г судом встановлено наявність станом на 15.09.2014р. заборгованості у розмірі 72 558 848,05 грн. за спожитий у жовтні - грудні 2011 року природний газ, стягнуто 3 % річних за період з 03.12.2013 по 15.09.2014, інфляційні втрати за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року за поставками жовтня - грудня 2011 року.

Рішення суду від 26.03.2015 по справі №908/533/15-г не переглядалось в апеляційному, касаційному порядках та набрало законної сили.

Враховуючи приписи ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.75 ГПК України, господарський суд дійшов висновку, що вказані судові акти мають преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

В той же час, як вказує позивач, відповідач встановлений договором обов'язок по оплаті отриманого у грудні 2011 року природного газу за договором №14/2487/11 від 30.09.2011 в порушення вимог ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України належним чином не виконав.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість відповідача з урахуванням проведення оплати на суму 12 400 431,83 грн. на теперішній час становить 21 031 068 грн.

При цьому, оплата природного газу, спожитого у жовтні - грудні 2011 року, відбулась в порядку та строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків № 1587/30 від 24.12.2014, № 1589/30 від 24.12.2014, № 1591/30 від 24.12.2014, які укладені між ГУ ДКСУ у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Департаментом ЖКГ Донецької облдержадміністрації, ОКП «Донецьктеплокомуненерго», НАК «Нафтогаз». Загальна сума сплачених коштів складає 51 527 780,05 грн., з яких 39 127 348,22 грн. зараховано в рахунок погашення заборгованості жовтня - листопада 2011 року, 12 400 431,83 грн. - в рахунок погашення заборгованості грудня 2011 року (платіжні доручення №4 від 29.12.2014, №6 від 29.12.2014, №8 від 29.12.2014).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою ст.625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відтак, з огляду на те, що відповідач за спожитий у грудні 2011 року природний газ за договором №14/2487/11 від 30.09.2011 на теперішній час не розрахувався, позивач здійснив нарахування 3% річних за період з 05.12.2014 по 05.10.2017 у розмірі 1 789 081,23 грн., інфляційних втрат за період з грудня 2014 року по липень 2017 року (включно) у розмірі 20 275 262,19 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарським судом встановлено, що їх розмір є фактично більшим, ніж заявлений позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму - 1 789 081,23 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Держкомстату від 23.12.2011 №386, інфляція - це зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Як зазначено у Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін, затверджених наказом Держстату України 01.07.2013 №190 (зі змінами, затвердженими наказами Держстату від 28.11.2014р. №371 та від 05.11.2015р. №315) (далі - Методологічні положення), індекс споживчих цін є показником, який характеризує рівень інфляції.

Законодавчо визначено, що звітним періодом встановлення індексу інфляції є місяць. Отже, найменший період визначенні індексу інфляції - місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат за поставкою грудня 2011 року, суд зазначає, що позивачем було здійснено подвійне нарахування інфляційних втрат, не на суму боргу, а на суму боргу з урахуванням інфляційних втрат за попередні періоди, що є помилковим.

Тому господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що їх розмір становить 16 698 669,48 грн.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 16 698 669,48 грн.

Твердження відповідача, що розрахунок за поставлений у грудні 2011 року природний газ за договором №14/2487/11 від 30.09.2011 на суму 12 400 431,83 грн. відбувся у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків №1591/90 від 24.12.2014, №1587/30 від 24.12.2014, №1589/30 від 24.12.2014, внаслідок чого відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченої ст.625 ЦК України, у межах спірних правовідносин, до уваги судом не приймаються з огляду на те, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат здійснено позивачем лише на залишкову суму заборгованості (21 031 068 грн.) за поставкою грудня 2011 року за договором №14/2487/11 від 30.09.2011.

Посилання відповідача на те, що прострочення відповідача почалося з 31.12.2014, з огляду на здійснення оплати 30.12.2014, які надані у судовому засіданні в усній формі, та відповідні контррозрахунок 3% річних, який здійснений відповідачем з 31.12.2014 по 31.07.2017, та контррозрахунок інфляційних втрат, який здійснений відповідачем з 31.12.2014 по 31.07.2017, є помилковими та судом не приймаються, оскільки борг у розмірі 21 031 068 грн., який залишився несплаченим після здійсненої 30.12.2014 оплати у розмірі 12 400 431,83 грн., існував весь час прострочення, у т.ч. і у період, який визначений позивачем.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, буд. 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 3% річних у розмірі 1 789 081 (один мільйон сімсот вісімдесят дев'ять тисяч вісімдесят одна) грн. 23 коп., інфляційні втрати у розмірі 16 698 669 (шістнадцять мільйонів шістсот дев'яносто вісім тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. 48 коп., судовий збір у розмірі 277 316 (двісті сімдесят сім тисяч триста шістнадцять) грн. 27 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02.07.2018.

Суддя Л.В. Ніколаєва