ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018

року м. Дніпро Справа № 912/969/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2018 р.

( суддя Макаренко Т.В., м. Кропивницький, повне рішення складено 01.08.2018 р.) у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна",

м. Київ

до відповідача-1: Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор"

відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "

Автомобільні дороги України"

Кіровоградська обл., м. Кропивницький

та відповідача-2: Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області,

Кіровоградська обл., м. Кропивницький

за участю 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача начальника філії "Кіровоград ДЕД" ОСОБА_1

про стягнення 57 962,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 57 962,50 грн.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що ПАТ "Страхова компанія "Країна" виконала покладені на неї зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування Страхувальнику та в силу положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України має право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток на суму виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2018 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що доводи Позивача на той факт, що вина відповідачів полягає в недотриманні законодавчих вимог ( ст. ст. 9, 24 Закону України Про автомобільні дороги" ), які стосуються належного експлуатаційного утримання дороги, є неспроможними.

При цьому, господарський суд дійшов висновку, про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення як необхідної умови для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 24.07.2018р. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з твердження суду першої інстанції про те, що у даній справі недоведеність вини працівника юридичної особи ( в даному випадку за ч. 4 ст.140 КУпАП ) означає недоведеність вини і самої юридичної особи.

Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції помилково зосередився на встановленні наявності чи відсутності вини ОСОБА_1, як працівника «Кіровоградське ДЕД», оскільки за наявними у справі доказами слід було встановити чи були наявними пошкодження дорожнього покриття на 67 км.+500 м. автодороги Кіровоград - Кривий Ріг та чи у зв'язку з цими пошкодженнями відповідачами було дотримано вимог Договору підряду № 31 від 13.03.2015 р. та чинного на той час законодавства з утримання доріг.

При цьому Скаржник зазначає, що вина відповідачів, як елемент цивільно-правової відповідальності може доводитись не виключно постановою суду за ст. 140 КУпАП, а й іншими матеріалами справи, зокрема схемою місця ДТП, поясненнями свідків, протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 783601, та положеннями законодавства,

Скаржник наголошує на тому, що в Акті обстеження вулично-шляхової мережі вулиці не зазначено будь-якої іншої ймовірної причини ДТП чи будь-яких об'єктивних даних, які б давали підстави вважати причиною ДТП якісь інші обставини. Ні щодо водія автомобіля, ні щодо пішохода чи іншого учасника дорожнього руху не було складено протоколу про адміністративне правопорушення за фактом пошкодження 16.04.2015 р. автомобіля «Mersedes-Benz» S550 ДНЗ НОМЕР_4. Із змісту протоколу та постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2015 р. у справі № 404/3505/15-п в однозначній формі йдеться про те, що саме порушення норм, стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг спричинило пошкодження транспортного засобу.

Скаржник вважає, що районний суд закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_1 встановив не відсутність будь-якого з елементів об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, а невідповідність лише суб'єкта і як наслідок відсутність в ОСОБА_1 суб'єктивної сторони.

Скаржник зазначає, що у діяннях відповідачів наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправна поведінка, яка виразилась у бездіяльності відповідачів щодо утримання в належному стані автомобільної дороги. З огляду на підписаний відповідачами Договір підряду № 31 від 13.03.2015 р., суд першої інстанції не з'ясував, чи було заподіяно шкоди внаслідок самостійних дій чи бездіяльності ДП «Кіровоградський облавтодор» або внаслідок виконання чи невиконання ним зобов'язань за Договором від 13.03.2015 р. № 31 за завданням Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, а тому, застосовуючи лише положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, достеменно не установив і особу, відповідальну за завдання шкоди у даних спірних правовідносинах.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 912/969/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.09.2018 р.

20.09.2018 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Дніпропетровському апеляційному господарському суді, у зв`язку з відпусткою члена колегії - судді Білецької Л.М. розгляд справи № 912/969/18 в судовому засіданні не відбувся.

Після усунення обставин, пов'язаних із відпусткою члена колегії - судді Білецької Л.М., ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2018 р. судове засідання призначено на 29.10.2018 р.

Указом Президента України від 29.12.2017 р. № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 р. припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

У зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Дніпропетровськи апеляційним господарським судом, справа № 912/969/18 передана до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПКу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2018 р. колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П. прийнято до свого провадження справу № № 912/969/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2018 р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від Відповідача-1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що ДП «Кіровоградський облавтодор» не погоджується з доводами апеляційної скарги вважає її необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та переконливі докази на підтвердження заподіяння шкоди Відповідачем - 1 ( або його працівником ), як виконавця робіт на автодорозі на якій сталося ДТП, наявність в його діях чи бездіяльності причинно-наслідковий зв'язок.

У відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач - 2 вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а у Страхової компанії відсутні правові підстави для стягнення зі Служби коштів у розмірі 57 962,50 грн., оскільки саме Облавтодор здійснював експлуатаційне обслуговування вказаної вище дороги. Крім того, згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2015 р. у справі № 404/350/15-ц ( номер провадження 3/404/831/15 ) вини службової особи, яка є відповідальною за утримання в належному стані відповідної ділянки дороги, не встановлено.

Також, Відповідач - 2 наголошує на тому, що на місце аварії працівники дорожньої організації не викликалися, не приймали участі в обстеженні ділянки дороги, не підписували схеми та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами.

Служба вважає, що виплата позивачем страхового відшкодування страхувальнику на виконання умов договору страхування не може бути однозначною підставою для стягнення такої суми виплат у регресному порядку зі Служби у даній судовій справі, адже докази притягнення до відповідальності будь-яких інших осіб із приводу ДТП, що могли б стати підставою для страхового відшкодування, в матеріалах даної судової справи відсутні.

Позивач користуючись правом, надав суду відповідь на відзив, в якому вважає доводи Відповідача-1 необгрунтованими та такими, що суперечать сукупності наданих у суді першої інстанції доказів.

Так, Скаржник вказує на те, що дійсно, ОСОБА_1 не був працівником ні Відповідача-1 ні Відповідача-2, а «Кіровоградське ДЕД», яке він очолював, не було власником 67 км.+500 м. автодороги Кіровоград - Кривий Ріг чи уповноваженою власником особою, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відсутність саме у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП свідчить про відсутність вини відповідачів. Таким чином, працівниками поліції було помилково складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 Проте, Позивач вважає, що відсутність в діях конкретної посадової особи Відповідача-1 чи Відповідача-2 складу адміністративного правопорушення не свідчить про дотримання відповідачами вимог нормативних актів з утримання доріг. Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2015 р. у справі № 404/3505/15-п та схему місця ДТП, за думкою Позивча слід оцінювати виключно в частині відомостей, які зафіксовані у них, а саме щодо неналежного стану дорожнього покриття на відрізку де трапилося ДТП та факту наявності вибоїн і руйнувань на місці ДТП. Враховуючи зазначене, вина відповідачів, як елемент цивільно-правової відповідальності може доводитись не виключно постановою суду про притягнення відповідального працівника за ст. 140 КУпАП, а й іншими матеріалами справи, зокрема схемою місця ДТП, поясненнями свідків, протоколом про адміністративне правопорушення.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи щодо неоспорених обставин та встановлено судом першої інстанції, 07.04.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" та ОСОБА_4 ( Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 110433, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать Закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем "Mersedes-Benz S550" д. н. НОМЕР_4. Відповідно до умов договору строк дії договору з 08.04.2015 р. по 07.04.2016 р.

Згідно з довідкою ВДАІ Долинського РВ УМВС в Кіровоградській області № 61769935 про дорожньо-транспортну пригоду, 16.04.2015 р. на 67 км+500 м автодороги Кіровоград-Кривий Ріг ОСОБА_5 керуючи автомобілем "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4 здійснив наїзд на вибоїни розміром 0,7 м. кв., 0,53 м. кв., 4 м. кв., 4.9 м. кв., внаслідок чого було спричинено пошкодження автомобіля "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4.

Зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав механічні пошкодження: задня права частина, передня права частина. Водій - ОСОБА_5, медична допомога - не надавалася; перевірка на стан сп'яніння - тверезий. Відомості про потерпілих - потерпілі відсутні.

В п. 3 довідки про дорожньо-транспортну пригоду в графі "наявні недоліки утримання вулично-дорожньої мережі на місці ДТП" зазначено: наявність на покритті ямок і руйнувань.

З даної довідки ВДАІ Долинського РВ УМВС, вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення: ОСОБА_1 п. 1.5 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

За фактом правопорушень, які призвели до ДТП складено адміністративний протокол АП 783601 за статтею ст. 140 КУпАП.

Матеріали ДТП направлено в Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2015 р. закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У постанові зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав повністю, надав суду пояснення, які ґрунтуються на тому, що "Кіровоградське ДЕД" є структурним підрозділом ДП "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", даний структурний підрозділ самостійно здійснює господарську діяльність відповідно до завдань, постановлених ДП "Кіровоградський облавтодор" відповідно до договору, однак останнім такі завдання філії не надавались.

Також постановою встановлено, що наявність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не знайшла свого підтвердження, матеріали та пояснення ОСОБА_1, надані в судовому засіданні повністю спростовують висновок Інспектора ДПС про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова набрала законної сили.

Оскільки між ОСОБА_4 та ПАТ "Страхова компанія "Країна" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту від 07.04.2015 р., предметом страхування за яким є майнові інтереси ОСОБА_4, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4, остання 04.06.2015 р. звернулася до ПАТ "Страхова компанія "Країна" з заявою на виплату страхового відшкодування вх. № 3851.

Згідно Звіту № 096/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.05.2015 р. ринкова вартість "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4 до пошкоджень складала 752 543,08 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля "Mersedes-Benz S550" д. н. НОМЕР_4 становить 132 002,13 грн. з ПДВ та 111 661,04 грн. без ПДВ. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4 визначався, проте при визначенні розміру страхового відшкодування не застосовувався у зв'язку з тим, що умовами п. 7.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту № УА110433 від 07.04.15 передбачено, що фізичний знос деталей транспортного засобу не враховується.

04.06.2015 р., з урахуванням Звіту № 096/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.05.2015 р. Страхувальником погоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 85 000,00 грн, про що ОСОБА_4 написано відповідну заяву № 3865 від 04.06.2015 р.

Відповідно до п. 18.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту у разі несплати Страхувальником частини страхового платежу за наступні періоди страхування, Страховик має право вирахувати із суми страхового відшкодування несплачені чергові страхові платежі.

ОСОБА_4 у заяві № 3865 від 04.06.2015 р. зазначила про вирахування з погодженої суми страхового відшкодування несплачених чергових страхових платежів у розмірі 27 037,50 грн. ( 85 000,00 грн. - 27 037,50 грн. + 57 962,50 грн.).

ПАТ "Страхова компанія "Країна" на підставі зібраних доказів, зокрема заяви Страхувальника, згідно страхового акта № 34/35648/2.1.5.1 виплачено суму в розмірі 57 962,50 грн. ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 5692 від 09.06.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Ч. 4 передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як зазначив місцевий суд в силу положень ст. 1172 ЦК України, відповідальність за шкоду, заподіяну посадовою особою при виконанні ( невиконанні ) нею своїх службових обов'язків ( ОСОБА_1 ) має нести Дочірнє підприємство "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги", державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України,що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області є тим державним підприємством, який уповноважений власником, а саме державою, на здійснення заходів для забезпечення нормального стану доріг.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про дорожній рух", власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух", до компетенції власників автомобільних доріг належить передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

13.03.2015 р. між Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області ( Замовник ) та ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ( Підрядник ) укладено Договір підряду № 31 поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, згідно п. 1.1 якого, Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується надати послуги: - будування автодоріг і автомагістралей, інших доріг, елементів доріг; злітно-посадкових смуг летовищ ( Поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Кіровоградської області) (надалі - послуги), в межах виділених фінансових ресурсів, при дотриманні вимог Законів України "Про автомобільні дороги" та "Про дорожній рух" і діючих нормативних документів, що регламентують правила ремонту та утримання доріг загального користування. Протяжність доріг - 770 км. Перелік доріг визначено в додатку № 1, зокрема дорога Кіровоград - Кривий Ріг - Запоріжжя.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.15 року.

Згідно з п. 12.5 договору, Підрядник несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, при цьому підрядник, зокрема, несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг (робіт), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. № 198, ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до п. 11 вказаних Правил, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху. Також цим пунктом передбачено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як правильно вказав суд першої інстанції - відповідно до договору між відповідачами, останні наділені взаємними правами та обов'язками щодо предмету договору та у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань за договором, вправі вимагати застосування визначених договором чи законом правових наслідків порушення зобов'язань. За таких обставин, відповідальність за наслідки ДТП несе Дочірнє підприємство "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", оскільки останнє здійснює експлуатаційне обслуговування даної автодороги.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту даної норми закону слідує, що однією з умов, яка утворює підстави відшкодування шкоди є причинний зв'язок між правопорушенням та шкодою.

Як на підставу стягнення з ДП "Кіровоградський облавтодор" майнової шкоди позивач посилається на порушення працівником ДП "Кіровоградський облавтодор" правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме допущення ямковості на ділянці дороги, що призвело до згаданої дорожньо-транспортної пригоди.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, згідно якої для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Предметом доказування у спорі про відшкодування збитків є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіянням ним шкоди.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Протиправною бездіяльністю є нездійснення дії, яка вимагається законом. Для покладення відповідальності на особу, яка не здійснила певні дії, необхідна наявність двох умов: наявність у особи обов'язку здійснити певні позитивні дії, що може випливати із прямої вказівки закону, договору, службових відносин, а також з випадків, створених самою особою; можливість їх здійснити за цих умов.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності відповідно до приписів ч. 1 ст. 1172 ЦК України необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) перебування заподіювача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"); б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

З огляду на вищевикладені норми, Позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому, встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. При цьому, на Позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов'язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Як зазначалося раніше, постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2015 р. закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також постановою встановлено, що наявність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не знайшла свого підтвердження, матеріали та пояснення ОСОБА_1, надані в судовому засіданні повністю спростовують висновок Інспектора ДПС про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Адміністративний протокол є одним із доказом у справі про адміністративне правопорушення, який містить дані, що мають значення для правильного вирішення спору, але останній не має юридичної сили встановленого факту вини особи щодо якої він винесений ( постанова Верховного Суду від 29.03.2018 р. по справі № 923/1331/16 ).

В Акіу обстеження вулично-шляхової мережі вулиці (а/д) від 16.04.2015 р., зазначено, що на місці ДТП мається ямковість, що могло стати однією з причин ДТП. Тобто, як вірно заначив суд першої інстанції - ямковість є лише ймовірно однією з причин ДТП.

Таким чином, здійснивши аналіз обставин справи в їх сукупності та докази на їх підтвердження, місцевий господарський суд, врахувавши посилання Позивача на те, що відсутність постанови про притягнення посадової особи Відповідача до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, дійшов обґрунтованого висновку, що а ні наявний у матеріалах справи протокол, а ні Акт обстеження вулично-шляхової мережі вулиці (а/д) від 16.04.2015 р. - не є належним доказом вини ОСОБА_1 Враховуючи норми ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, недоведеність вини працівника юридичної особи означає недоведеність вини і самої юридичної особи.

За таких обставин, господарський суд встановиши неспроможність доводів Позивача на той факт, що вина відповідачів полягає в недотриманні законодавчих вимог ( ст. ст. 9, 24 Закону України Про автомобільні дороги"), які стосуються належного експлуатаційного утримання дороги, правильного послався на відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення як необхідної умови для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Позовною вимогою у даній справі є відшкодування страхової виплати Позивачу - особі яка здійснила страхову виплату, відповідачами - особами, які відповідальні за завдані збитки.

До спірних правовідносин мають застосовуватися положення Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, положеннями ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Звертаючись з позовною заявою до місцевого господарського суду, Позивач зазначав, що дорожня-транспортна пригода відбулась внаслідок винних дій посадової особи Відповідача, в той же час у притягнені вказаної особи до адміністративної відповідальності за ст.4 ст.140 КУпАП судом було відмовлено..

За змістом приписів ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, у зв'язку з чим позовну вимогу пред'явлено як до Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, так і до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія " Автомобільні дороги України"

Втім, місцевим господарським судом вірно враховано, що підставою застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків є наявність повного складу цивільного правопорушення: (1) протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; (2) шкідливий результат такої поведінки (збитки); (3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; (4) вина правопорушника.

В матеріалах справи відсутні докази того, що дорожньо-транспортна пригода по дорозі 16.04.2015 р. на 67 км+500 м автодороги Кіровоград-Кривий Ріг за участю транспортного засібу "Mersedes-Benz S550" д.н. НОМЕР_4, сталася саме з причин незадовільного стану автомобільної догори чи дорожнього покриття.

Як зазначалося раніше, адміністративний протокол є одним із доказом у справі про адміністративне правопорушення, який містить дані, що мають значення для правильного вирішення спору, але останній не має юридичної сили встановленого факту вини особи щодо якої він винесений. Докази про притягнення працівників відповідачів під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, до адміністративної відповідальності за рішенням суду у матеріалах справи відсутні.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті Позивачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.07.2018 р. у справі № 912/969/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Самара".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв'язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова