РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2018Справа № 910/3982/17

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ВУД ГРУП"

до "MG HOLZ SRL"

про стягнення 2 341,08 Євро

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ВУД ГРУП" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до "MG HOLZ SRL" про стягнення заборгованості за Контрактом №10/08/16RVG від 10.08.2016 року у розмірі 2 341,08 Євро.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару за Контрактом №10/08/16RVG від 10.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/3982/17, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21.09.2017 року, зобов'язано позивача надати суду три примірники нотаріально засвідченого перекладу на румунську копії позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали суду від 15.03.2017 року про порушення провадження у справі № 910/3982/17 та прохання про вручення за кордон судових та позасудових документів. Провадження у справі № 910/3982/17 зупинено у зв'язку із необхідністю звернення до компетентного органу Румунії з судовим дорученням в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року

31.03.2018 через загальний відділ господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 349,72 євро.

Отже, заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду та справа розглядається в межах суми 2 349,72 євро, визначеної позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2017 року у зв'язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи господарським судом міста Києва та вручення йому процесуальних документів, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 03.04.2018 року.

В судове засідання 03.04.2018 року з'явився представник позивача та надав суду усні пояснення по справі.

Представник відповідача в судове засідання 03.04.2018 року не з'явився.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 року (суддя Демидов В.О.) вирішено здійснювати розгляд справи № 910/3982/17 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін визначено відповідачу строк для подачі відзиву по справі до 03.09.2018 року, встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив, зобов'язано позивача подати через канцелярію господарського суду міста Києва надати суду три примірника нотаріально засвідченого перекладу на румунську мову ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2018 року та прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, направлено судове доручення про вручення "MG HOLZ SRL" ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2018 до Центрального органу запитуваної Держави - Румунії.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 07.09.2018 року № 05-23/1632 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3982/17, у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді Демидова В.О.

За результатами проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 910/3982/17 передана для розгляду судді Літвіновій М.Є.

За приписами ч. 13 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження; у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у справі № 910/3982/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи № 910/3982/17, врахувавши зміну складу суду в даній справі, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, а також ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів всіх учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку, розгляд справи № 910/3982/17 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2018 року прийнято справу №910/3982/17 до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, нотаріально засвідчені переклади ухвал суд від 15.03.2017 року, 21.09.2017 року, 03.04.2018 року та позовної заяви були направлені судом шляхом звернення з судовими дорученнями про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року до компетентного органу Румунії.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся з урахуванням положень ГПК України та Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на 28.11.2018 відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся з урахуванням положень, Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 року між позивачем (далі - продавець) та відповідачем (далі - покупець) було укладено контракт на поставку пиломатеріалів № 10/08/16RGV (далі - контракт), відповідно до п. 1.1. продавець зобов'язується поставити (передати у власність), а покупець прийняти та оплатити пиломатеріали в асортименті, далі - товар.

Відповідно до п. 1.2. контракту, поставка товару здійснюється партіями та на підставі підписаних сторонами додаткових угод, які будуть невід'ємною частиною контракту.

Пунктом 1.3. контракту встановлено, що двостороннє підписання сторонами додаткової угоди на поставку товару за контрактом, говорить про узгодження всіх істотних умов контракту.

Загальна вартість контракту становить грошову суму в гривнях, еквівалентну 600 000,00 Євро по офіційному курсу НБУ на дату заключення даного контракту (п. 1.5. контракту).

Фактична вартість контракту складе суму в гривнях, еквівалентну євро за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату здійснення оплати покупцем, рівну вартості товару, поставленого згідно всіх накладних/інвойс (або товарно-транспортних накладних, або актів прийому-передачі товару), підписаних сторонами до даного контракту (п. 1.5.1. контракту).

У п. 3.2. контракту зазначено, що момент виконання продавцем своїх зобов'язань поставити товар покупцеві визначається одним з, нижчезазначених, варіантів:

- при наявності в додатковій угоді на поставку товару умови «про обов'язки постачальника по доставці товару до місця розвантаження» - моментом вручення товару покупцеві з підписанням товаро-супровідних документів;

- якщо відповідно до додаткової угоди на поставку, товар має бути переданий покупцю в місці знаходження товару (складу) або в місці завантаження (станції відвантаження) - моментом надання товару в розпорядження покупця у відповідному місці з підписанням товаро-супровідних документів;

- у разі залучення покупцем третьої сторони - моментом сдачі товару експедитору покупця з підписанням товаро-супровідних документів, згідно з додатковою угодою на поставку.

Відповідно до п.4.1. контракту оплата за товар здійснюється покупцем переводом на банківський рахунок продавця валюти, на підставі рахунку на оплату и по платіжним реквізитам, зазначеним в даному контракті або рахунку на оплату.

Згідно п. 4.4. контракту умови та строк оплати узгоджуються в додаткових угодах на кожну поставку/партію товару.

Даний контракт вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами їх обов'язків по даному контракту (п. 10.1. контракту).

Відповідно до п. 11.8. контракту у всьому іншому, що не передбачено контрактом, сторони керуються діючим законодавством України. Сторони досягли згоди, що у випадку неможливості вирішити розбіжності шляхом домовленості, спір буде розглядатися господарським судом України за місцем реєстрації позивача.

В подальшому сторонами укладено додаткові угоди №1 від 10.08.2016 року, №2 від 10.10.2016 року, №3 від 24.10.2016 року, №4 від 24.10.2016 року, №5 від 02.11.2016 року, №6 від 16.11.2016 року, відповідно умов яких погоджено умови поставки товару, зокрема, щодо кількості, якості, вартості товару, місць завантаження та відвантаження товару, строків поставки та умови здійснення оплати, вантажовідправника та вантажоотримувача.

Так, відповідно до п. 10. додаткових угод сторони погодили, що оплата здійснюється за кожну партію товару в наступному порядку: авансовий платіж в строк до 5 днів до запланованої поставки в розмірі 50% вартості партії поставки. статочний розрахунок в розмірі 50% здійснюється протягом 5 днів з моменту поставки товару.

Згідно умов додаткових угод вантажовідправником є ТОВ «Роял Вуд Груп».

У додатковій угоді №1 від 10.08.2016 року зазначено, що вантаожоотримувачем є SC «Figran SRT», у додаткових угодах №2 від 10.10.2016 року, №3 від 24.10.2016 року, №5 від 02.11.2016 року, №6 від 16.11.2016 року - SC ADRIA PROD COM SRL, у додатковій угоді №4 від 24.10.2016 року - SC SEVECO TRADING SRL.

Позивач стверджує, що на виконання умов контракту і укладених додаткових угод, відповідно до митних декларацій (CMR) від 08.12.2016 року та від 13.12.2016 року продавцем був поставлений, а покупцем прийнятий товар на загальну суму, що становить 6 010,88 євро.

На вказану суму продавцем виставлені рахунки №№ 14, 15 від 07.12.2016 покупцеві до сплати.

Позивач зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару в сумі 3 969,85 євро, у зв'язку із у нього утворилась заборгованість в розмірі 2 341,08 євро, що еквівалентно 67 048,52 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 28.02.2017 року.

Також, позивач стверджує, що згідно акту звірки покупець також має заборгованість за попередніми поставками товару згідно рахунків № 3, 4, 11, 13 в сумі 300,05 євро.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 26.01.2017 року про сплату заборгованості 2 341,08 євро.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач вказав, що в ході підготовки позовної заяви та розрахунку заборгованості, використовувалась довідка про взаєморозрахунки з MG HOLZ SLR від 01.03.2017 року, в якій містилась технічна помилка, що призвело до недонарахування суми заборгованості в розмірі 8,64 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день подачі даної заяви (30.03.2017 року) становить 20.00 грн., таким чином, сума заборгованості, яку не було враховано в позовній заяві становить 251,07 грн.

Таким чином, загальна суму боргу відповідача за поставлений товар визначена позивачем в сумі - 2 349,72 євро (2 341,08 євро + 300,05 євро + 8,64 євро).

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за контрактом на поставку пиломатеріалів № 10/08/16RGV від 10.08.2016 року щодо своєчасної та повної оплати товару, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього заборгованість за отриманий товар у сумі 2 349,72 євро.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В якості доказів поставки товару за контрактом на поставку пиломатеріалів № 10/08/16RGV від 10.08.2016 року та отримання його відповідачем позивач надав копії митних декларацій (CMR).

Дослідивши долучені до матеріалів справи копії митних декларацій (CMR), суд дійшов висновку, що вони не є належним доказом поставки товару та прийняття його відповідачем, оскільки не містять відмітки про отримання товару вантаоождержувачем.

Доказів часткової оплати відповідачем товару матеріали справи також не містять.

Долучена до матеріалів справи довідка про взаєморозрахунки з MG HOLZ SLR від 01.03.2017 року не є належним та допустимим доказом часткової оплати відповідачем товару, оскільки складена позивачем в односторонньому порядку та не є первинним бухгалтерськими документами в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Акт звірки, яким обґрунтована заборгованість відповідача за попередніми поставками товару згідно рахунків № 3, 4, 11, 13 в сумі 300,05 євро, позивач також не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача в сумі 2 349,72 євро.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ВУД ГРУП"

до "MG HOLZ SRL" про стягнення 2 341,08 Євро відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2018 року.

СуддяМ.Є. Літвінова