ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. Справа №914/839/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Желіка М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Кишенюк Н.

розглянувши апеляційну скаргу Городоцької міської ради Львівської області, м.Городок від 29.08.2018 вих. № 02-27/2096 (вх. ЗАГС 01-05/231/18 від 17.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2018 (суддя Козак І.Б., повний текст рішення складено та підписано 21.08.2018)

у справі № 914/839/18

за позовом Городоцької міської ради Львівської області, м. Городок Львівської області

до відповідача Городоцької районної спілки споживчих товариств, м. Городок Львівської області

про скасування державного акту постійного користування земельною ділянкою

за участю представників сторін:

від позивача: Кушнір М.І.;

від відповідача: Яцишин І.В.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 28.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2018 у справі № 914/839/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2018 у справі № 914/839/18, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2018 скасувати та прийняте нове, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, 29.06.2010 Спільне підприємство "Райкоопзаготпром" припинено. На даний час Городоцька районна спілка споживчих товариств за відсутності оформленого у встановленому законом порядку права на землю використовує земельну ділянку, що перебувала у постійному користування СП "Райкоопзготпром" площею 0,0608 га, посилаючись на Державний акт на право постійного користування землею II-ЛВ №001030, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 14, вважаючи його чинним. Актом від 10.08.2017 встановлено, що в процесі обстеження земельної ділянки виявлено, що Городоцькою районною спілкою споживчих товариств розпочато будівельні роботи на самовільно захопленій земельній ділянці на вул. І.Франка орієнтованою площею 0, 0080 га на землях загального користування прилеглих до тротуару та дороги на вул. І. Франка, вздовж земельної ділянки, що перебуває в комунальній власності Городоцької міської ради площею 0, 0681 га, яка відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії міської ради №623 від 21.12.2016 призначена для влаштування автостоянки.

Aпелянт зазначає, що актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 02.08.2017 за № 299-ДК/325ап./09/01/-17 встановлено, що Городоцька районна спілка споживчих товариств не виконала умов рішення Городоцької міської ради від 30.10.2002 № 157 та від 19.11.2002 №219 про внесення відповідних змін, якими державний акт виданий спільному підприємству "Райкоопзаготпром", в частині постійного користування земельною ділянкою № 2 (базар) площею 0,10 га визнано недійсними. Городоцькою районною спілкою споживчих товариств не було здійснено жодних дій щодо оформлення або переоформлення права постійного користування земельною ділянкою площею 0,10 га, а законодавством України не передбачено автоматичну видачу нового державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Враховуючи норми чинного законодавства, право постійного користування земельною ділянкою підлягає припиненню, а державний акт на право постійного користування землею площею 0,84 га серії II - ЛВ №001030 скасуванню у зв'язку з внесенням до Єдиного державного реєстру відомостей про припинення СП "Райкоопзаготпром".

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи справу № 914/839/18 розподілено колегії суддів у складі головуючого судді Скрипчук О.С., суддям Желік М.Б., Зварич О.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 914/839/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

21.09.2018. до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 19.09.2018. (вх. № 01-04/5390/18 від 21.09.18), в якому він просить рішення залишити без змін, оскільки таке законне та правомірне, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посадах суддів Західного апеляційного господарського суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 справу № 914/839/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 прийнято справу № 914/839/18 до провадження Західного апеляційного господарського суду, розпочато апеляційний розгляд справи у складі колегії суддів: головуючого судді Желік М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 31.10.2018. У судовому засіданні 31.10.2018 оголошено перерву до 28.11.2018.

В судовому засіданні 28.11.2018 присутні представники сторін надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Городоцької міської ради від 22.02.1996. затверджено матеріали інвентаризації землі Спільному підприємству "Райкоопзаготпром" і закріплено за ним у постійне користування 0,8433 га землі в існуючих межах.

22.02.1996 Спільному підприємству "Райкоопзаготпром" видано Городоцькою міською радою народних депутатів Городоцького району Львівської області України державний акт на право постійного користування землею площею 0,84 га серії ІІ-ЛВ №001030, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №14.

Рішенням Городоцької міської ради від 30.10.2002. №157 відмінено рішення міськвиконкому від 22.06.1996. №68 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель Спільного підприємства "Райкоопзаготпром" в частині ділянки №2 (базар) площею 0,10га, зазначеної в Державному акті на право постійного користування землею, виданому СП "Райкоопзаготпром" за реєстраційним №14 від 23.07.1996.

19.11.2002 на 5-тій сесії 6-го демократичного скликання Городоцька міська рада прийняла рішення № 219, яким внесла часткові зміни в рішення III сесії міської ради IV демократичного скликання від 30.10.2002 № 157 "Про земельний спір між ТзОВ "Галичина" та СП "Райкоопзаготпром" щодо користування і межею земельної ділянки по обслуговуванню магазину по вул. І.Франка, 1а

29.09.2003 Постановою правління Городоцької районної спілки споживчих товариств правління, Спільне підприємство "Райкоопзаготпром' реорганізовано шляхом приєднання його до райспоживспілки (п.1 постанови).

У матеріалах справи міститься Акт на приєднання Спільного підприємства "Райкоопзаготпром" до райспоживспілки та передачу його активів і пасивів станом на 01.01.2004.

10.08.2017 актом комісії Городоцької міської ради в процесі обстеження земельної ділянки виявлено, що Городоцькою райспоживспілкою розпочато будівельні роботи на самовільно захопленій земельній ділянці на вул. І.Франка орієнтовною площею 0,0080 га на землях загального користування прилеглих до тротуару та дороги на вул. І.Франка, вздовж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності Городоцької міської ради площею 0,0681 га, та яка відповідно до генерального плану міста призначена для влаштування автостоянки. Комісією зобов'язано Городоцьку райспоживспілку звільнити самовільно займану земельну ділянку площею 0,0080 га по вул. І.Франка.

02.08.2017. державним інспектором ГУ Держгеокадастру складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства земельної ділянки, що знаходиться на вул. І.Франка у м. Городку Львівської обл.

31.08.2017. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом №10-13-0.4-1322/90-17 звернулося до Голови Городоцької міської ради та Городоцької місцевої прокуратури з інформацією про результати перервірки Городоцької райспоживспілки щодо використання земельної ділянки площею 0,0681га на вул. І.Франка у м. Городку Львівської обл.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2018. апеляційну скаргу Городоцької райспоживспілки задоволено, рішення суду першої інстанції від 04.12.2017. у справі №914/1874/17 скасовано, прийнято нове рішенням, яким у позові Городоцької міської ради про зобов'язання до вчинення дій відмовлено. Дана постанова Львівського апеляційного господарського суду залишена без змін постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 26.04.2018.

У вищенаведеній справі, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач (Городоцька райспоживспілка м. Городок) без належного дозволу та відповідних документів на земельній ділянці м.Городок, вул. І. Франка, що належить до земель комунальної власності, споруджує тимчасові споруди та конструкції.

Однак, судами встановлено, що Городоцька райспоживспілка є правонаступником спільного підприємства "Райкоопзаготпром", якому видано державний акт на право постійного користування землею, а позивачем не подано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку, яку просить звільнити.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та, органи державної влади.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Право постійного користування земельними ділянками посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. У відповідності до цієї статті підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій. державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Однак, стосовно права користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований ст.ст. 13, 14, 41, 55 Конституції України. При цьому, у будь-якому разі, виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв'язку з не переоформленням правового титулу.

Згідно положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Державний акт на право постійного користування землею від 0,84га серії ІІ-ЛВ №001030 зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №14 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 02.04.2002 р. № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинним і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (Постанова Верховного суду України від 26.09.2011 р. № 6-14цс11).

Обов'язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України, визнаний неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.09.2005.

Так, Конституційний Суд України рішенням від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 (справа № 1-17/2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. При цьому Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Крім того, Законом України "Про Державний земельний кадастр" (чинний з 01.01.2013.) встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Чинне законодавство не містить чіткого регулювання щодо порядку переоформлення права користування земельними ділянками, тобто приведення його у відповідність до діючої редакції ЗК України. Відтак, у господарюючих суб'єктів, які користуються земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чітко не встановлений законом обов'язок вчиняти дії, що пов'язані із переоформленням такого права на право власності або право оренди, до законодавчо визначеної та встановленої нормативно-правовими актами відповідної процедури.

Із суті спору вбачається, що підставою для прийняття рішення відповідачем щодо припинення позивачу права постійного користування земельною ділянкою є п. "в" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 21-3а11, наведені приписи слід розуміти таким чином, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коди припинення останньої виключає правонаступництво.

Згідно постанови правління Городоцької райспоживспілки від 29.09.2003 "Про реорганізацію спільного підприємства "Райкоопзаготпром" Городоцької райспоживспілки, спільне підприємство "Райкоопзаготпром" реорганізовано шляхом приєднання його до райспоживспілки.

Згідно акта на приєднання СП "Райкоопзаготпром" до райспоживспілки та передачу його активів і пасивів станом на 01.01.2004 від 30.12.2003, здійснено передачу активів та пасивів СП "Райкоопзаготпром".

Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах справи № 914/1874/17 рішення у якій набрало законної сили у визначеному законом порядку встановлено, що Городоцька райспоживспілка є правонаступником СП "Райкоопзаготпром", що підтверджується рішенням органу юридичної особи, а саме: постановою правління Городоцької райспоживспілки від 29.09.2003 "Про реорганізацію спільного підприємства "Райкоопзаготпром" Городоцької райспоживспілки, а також вищезазначеним передавальним актом від 30.12.2003.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов'язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Із врахуванням зазначеного, а також положень ст. 75 ГПК України факти щодо правонаступництва СП "Райкоопзаготпром" Городоцькою Райспоживспілкою не підлягають доказуванню.

Відтак, відповідач набув право постійного користування спірною земельною ділянкою шляхом передачі активів і пасивів спільним підприємством "Райкоопзаготпром", яке реорганізоване шляхом приєднання його до райспоживспілки.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано позивачем наявність обставин, з якими пов'язується виникнення у відповідача правомірного користування земельною ділянкою за спірним Державним актом серії ІІ-ЛВ №001030, виданий на законних підставах спільному підприємству "Райкоопзаготпром", який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №14.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується факт правонаступництва права постійного користування земельної ділянки від СП "Райкоопзаготпром" до Городоцької райспоживспілки та відсутні законодавчі вимоги про переоформлення права такого постійного користування земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Необхідно також зазначити, що місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що до даних спірних правовідносин не застосовується строк позовної давності з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність не може бути застосована до спірних правовідносин.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Городоцької міської ради Львівської області, м. Городок від 29.08.2018 вих. № 02-27/2096 (вх. ЗАГС 01-05/231/18 від 17.10.2018) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2018 у справі № 914/839/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст.287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 03.12.2018.

Головуючий-суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.