ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"30" листопада 2018 р. Справа № 914/347/17

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.,

суддів: Мирутенка О.Л.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, с. Довге Дрогобицького району Львівської області б/н від 13.10.2018

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 (суддя Чорній Л.З., повний текст ухвали складено 01.10.2018)

за скаргою ОСОБА_2, с. Довге, Дрогобицький район, Львівська область

на дії Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

за позовом ОСОБА_2, с. Довге, Дрогобицький район, Львівська область

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», м. Жидачів, Львівська область

про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 132 936, 63 грн. (яка складається з: заборгованої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки в сумі 117 393, 18 грн. та безпідставно стягнутих з заробітної плати коштів в сумі 15 543, 45 грн.); стягнення середнього заробітку за весь час затримки в сумі 167 537, 84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2, с. Довге Дрогобицького району Львівської області б/н від 13.10.2018 залишено без руху. Зобов'язано апелянта усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження; сплатити судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, але не пізніше - 20.11.2018.

На адресу суду на виконання вищезазначеної ухвали надійшло клопотання від скаржника, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що ним отримано оскаржувану ухвалу 27.10.2018, про що свідчить витяг з відстежень поштових відправлень Укрпошта.

При цьому скаржник також зазначає, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15, на яку покликається апеляційний господарський суд в ухвалі від 05.11.2018, допустила істотне порушення норм процесуального права, зазначивши, що «всі ухвали без винятку» повинні бути оплачені судовим збором при їх оскарженні, оскільки словосполучення «всі ухвали без винятку» не міститься п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Крім цього апелянт стверджує, що фактично з примусу апеляційного суду для захисту своїх конституційних та гарантованих прав на отримання заробітної плати, апелянт повинен оплачувати судовий збір. А тому просить поновити строк для подання апеляційної скарги та відкрити апеляційне провадження.

З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апелянт виконав вимоги в частині подання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Водночас, враховуючи несплату судового збору, таке клопотання не розглядається.

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у ч.2 ст.3 зазначеного Закону, і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Водночас у ч.2 ст.4 цього ж Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Проте, з аналізу п.п.7 п. 2 ч.2 ст. с 4 Закону України «Про судовий збір», згідно якого встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарг на ухвали суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції повинен бути оплачений при оскарженні будь-якої ухвали суду першої інстанції, зокрема, скарги на дії державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

Щодо тверджень апелянта про те, що суд в особі Великої палати Верховного Суду у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15, на яку покликається апеляційний господарський суд в ухвалі від 05.11.2018, допустив істотне порушення норм процесуального права, зазначивши, що «всі ухвали без винятку» повинні бути оплачені судовим збором при їх оскарженні, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.315 ГПК України у постанові палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об'єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об'єднаної палати, Великої Палати.

Окрім цього, згідно ч.4 ст.286 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу зазначених норм випливає, що лише Верховний Суд в особі палати, об'єднаної палати чи Великої Палати наділений повноваженнями щодо встановлення позиції стосовно застування норм права у певних правовідносинах, а суд апеляційної інстанції в силу ч.4 ст. 286 ГПК України враховує таку позицію при застосуванні норм права.

А тому суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15 згідно якого, судовий збір сплачується за подання апеляційних та касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Необхідно також зазначити, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже сплата судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

При цьому скаржник не зобов'язаний виконувати ухвалу суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, водночас наслідки несплати є чітко встановлені Господарським процесуальним законодавством України у вигляді повернення апеляційної скарги.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.42, ч.1 ст.43 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках та відповідно до п.6-7 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Беручи до уваги, що у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не були усунуті, а саме: скаржником не надано суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 762, 00 грн, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 260 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2, с. Довге Дрогобицького району Львівської області б/н від 13.10.2018 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 у справі №914/347/17 повернути скаржнику.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою з додатками, всього на 15 арк, надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г. Якімець