РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2018 р. Справа № 911/441/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Автокар - 777 "

До 1. Споживчого товариства " Лелека "

2. Товариства з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал "

Про визнання недійсними договори купівлі - продажу

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Зарудяний А.В. - предст.

Від відповідача - 1 не з'явився

Від відповідача - 2 Василенко А.В. - предст.; Шпортило Я.І. - предст.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Автокар - 777 " звернувся до господарського суду Київської області з позовом про:

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 06.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 06.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за № 1413.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 06.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 06.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1414.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 06.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 06.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1415.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 07.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 07.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1428.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 07.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 07.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1429.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 07.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 07.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1430.

- визнання недійсним договір купівлі - продажу від 07.06.2013 р., що укладений між Споживчим товариством " Лелека " та товариством з обмеженою відповідальністю " Сонячний квартал ", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.І. 07.06.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №1438

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на неправомірність набуття права власності відповідачем - 2 на об'єкти нерухомого майна за спірними договорами, у зв'язку з чим порушені права та інтереси товариства з обмеженою відповідальністю " Автокар - 777 "

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2018 р. було відкрите провадження у справі, враховуючи категорію спору судом вирішене питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2018 р. справа була направлена за підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.08.2018 р. справа № 911/441/18 прийнята суддею Пінчуком В.І. до свого провадження та призначене підготовче засідання на 13.09.2018 р.

Ухвалою від 13.09.2018 р. підготовче засідання відкладалось до 27.09.2018 р., у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника позивача та представника відповідача - 1

Ухвалою від 27.09.2018 р. підготовче провадження було закрите і справа призначена до розгляду по суті на 01.11.2018 р.

27.09.2018 р. через канцелярію суду представником позивача подана заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київську обласну спілку споживчих товариств.

Суд у задоволенні зазначеної заяви відмовляє, оскільки рішення суду не може вплинути на права та обов'язки зазначеної юридичної особи.

Ухвалою від 01.11.2018 р. розгляд справи відкладений до 15.11.2018 р.

Представник відповідача - 1 у судове засідання чотири разів не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив і відзив на позовну заяву суду не надав.

Відповідач - 2 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача - 1 за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача - 2, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 р. між позивачем ( орендарем ) та відповідачем - 2 ( орендодавцем ) був укладений договір оренди нерухомого майна № 02/13.

На підставі вказаного договору відповідач - 2 передав у строкове платне користування позивачу нежилі приміщення ( яйцесклад, загальна площа 265,4 кв. м. бойня нова, загальна площа 415,90 кв.м., бокси АТП загальна площа 1068,3 кв.м., адмінбудівля заготконтори, загальна площа 69,7 кв.м., адмінбудівля АТП, загальна площа 202,6 кв.м., шкіряний склад, загальна площа 181,3 кв.м., бойня стара, загальна площа 322,5 кв.м. ) загальною площею 2525,7 кв.м., які розташовані за адресою: м. Бровари, вул. Богунська, 22.

Згідно п. 1.2 договору оренди від 01.11.2013 р. № 02/13 приміщення, що орендуються знаходяться у власності орендодавця, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності:

- № запису про право власності 1212818, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1212951, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1228205, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1227622, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1228662, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1226963, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна ;

- № запису про право власності 1213020, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна .

З витягів із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ " Сонячний квартал " на вказане майно вбачається, що:

- запис №1212818 про право власності на об'єкт нерухомого майна: яйцесклад (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2942720 від 06.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1415, виданий 06.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1212951 про право власності на об'єкт нерухомого майна: бойня нова (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2942988 від 06.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1414, виданий 06.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1228205 про право власності на об'єкт нерухомого майна: бокси АТП (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2978824 від 07.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1430, виданий 07.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1227622 про право власності на об'єкт нерухомого майна: адмінбудівля заготконтори (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2977668 від 07.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1429, виданий 07.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1228662 про право власності на об'єкт нерухомого майна: адмінбудівля АТП (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2979693 від 07.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1438, виданий 07.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1226963 про право власності на об'єкт нерухомого майна: шкіряний склад (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2975956 від 07.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1428, виданий 07.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.;

- запис №1213020 про право власності на об'єкт нерухомого майна: бойня стара (ОНМ №) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2943087 від 06.06.2013 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1413, виданий 06.06.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М.

Таким чином, відповідач - 2 ( ТОВ " Сонячний квартал ", покупець ) набув право власності на вказане нерухоме майно на підставі договорів купівлі - продажу, які були укладені з відповідачем - 1 ( СТ " Лелека ", продавцем ) у червні 2013 р.

Згідно п. 2 вказаних договорів споживче товариство " Лелека " ( відповідач - 2 ) набуло права власності на об'єкти вказаного нерухомого майна на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2012 р. у справі № 5009/4223/12.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що спірні договори купівлі - продажу нерухомого майна, що укладені між відповідачем - 1 та відповідачем - 2 є недійсними, оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2012 р. у справі № 5009/4223/12, яким підтверджено право власності споживчого товариства " Лелека " ( відповідача - 1 ) на вказане нерухоме майно, скасоване постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2016 р.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач заперечує дійсність договорів купівлі - продажу нерухомого майна, як заінтересована особа, права та інтереси якої начебто порушені відповідачем - 2 у зв'язку із укладеними спірними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів того, що є його права та інтереси порушені.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Предметом позову є договори купівлі - продажу нерухомого майна від 06.06.2013 р. ( № 1413, № 1414, № 1415 ) та від 07.06.2013 р. ( № 1428, № 1429, № 1430, № 1438 ), що укладені між ТОВ " Сонячний квартал " та СТ " Лелека "

Відповідно до вказаних договорів купівлі - продажу нерухомого майна, відповідачем - 2 здійснено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1,2 статті 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такої о посвідчення.

Відповідно до ст. 635 зазначеного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатні за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і піддягає нотаріальному посвідченню.

Відповідач - 2 здійснив оплату вартості придбаного нерухомого майна відповідно до умов договорів купівлі - продажу.

Оспорюванні договори купівлі - продажу нерухомого майна укладені з дотриманням нотаріальної форми, після чого здійснено їх державну реєстрацію.

На момент укладення оспорюваних договорів купівлі - продажу нерухомого майна, єдиним законним власником спірного нерухомого майна був відповідач - 1.

Відповідач - 2 ( ТОВ " Сонячний квартал " ) набув право власності на вказане нерухоме майно відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України виключно власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. ( ст. 328 ЦК України )

Положеннями ст. 346 ЦК України передбачений виключний перелік підстав за якими припиняється право власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності: припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі: знищення майна: викупу пам'яток культурної спадщини: примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону: виключено звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника: реквізиції: конфіскації: припинення юридичної особи чи смерті власника.

Як встановлено судом з моменту укладення оспорюваних договорів купівлі - продажу право власності ТОВ " Сонячний квартал " на нерухоме майно ніким не оспорювалось і ніхто не заявляв прав на зазначене майно.

Для обслуговування та належного використання нерухомого майна ТОВ " Сонячний квартал " отримало в користування земельну ділянку, що знаходиться під нерухомим майном, що підтверджується договором оренди від 26.02.2014 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ст. 215 Цивільного кодексу України та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2016 р. у справі № 5009/4223/12.

Натомість, як встановлено судом у вказаній справі не розглядалося питання визнання або скасування права власності ТОВ " Сонячний квартал ".

Крім того, ТОВ " Автокар - 777 " та ТОВ " Сонячний квартал " не були сторонами у даній справі, а прийняте рішення Донецького апеляційного господарського суду не стосується прав та інтересів ТОВ " Автокар - 777 " та ТОВ " Сонячний квартал ".

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статі і 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачені вимоги, додержання яких с необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має зчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною ( сторонами ) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Натомість, статтею 216 вказаного кодексу України передбачені особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

На угоду, що укладена з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину ( двостороння реституція ), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно, Наслідком угоди, укладеної х таким порушенням,є не двостороння реституція, а повернення майна із чужого незаконного володіння ( віндикація ).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215,216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Згідно пп. 2.1 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання визнання правочинів ( господарських договорів ) недійсними " від 29.05.2013 р. № 11 ) Вирішуючи спори про визнання правочинів ( господарських договорів ) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів ( господарських договорів ) недійсними на момент їх вчинення ( укладення ) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність, дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання визнання правочинів ( господарських договорів ) недійсними " від 29.05.2013 р. № 11 наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. При цьому необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 зазначеного кодексу презюмується.

Позивач також у позовній заяві посилається на рішення Господарського суду Київської області від 11.01.2016 року № 911/5134/15 за позовом ТОВ " Автокар - 777 " до Броварського районного споживчого товариства про визнання договору оренди недійсним та стягнення коштів.

Натомість, вказане рішення суду не є преюдиційним для вирішення даної справи, оскільки відповідач - 1 та відповідач - 2 не брали участь у справі № 911/5134/15

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанці у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 30.11.2018 р.

СуддяВ.І.Пінчук