РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2018 року м. Чернігівсправа № 927/717/18

Господарський суд Чернігівської області у складі:

Судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/717/18, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича

АДРЕСА_1, 17500

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки»

вул. Індустріальна,2, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500

про стягнення 130 739,43 грн

за участю:

представника позивача: Кізіма П.О. - підприємець

представника відповідача: Шаінської Г.О., дов. № б/н від 12.11.2018.

Позивач - Фізична особа - підприємець Кізім Павло Олександрович звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» про стягнення 130 739,43 грн заборгованості, а саме: 121 000 грн основного боргу, 6 795,65 грн інфляційних та 2 943,78 грн 3% річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договорів грошової позики від 18.05.2017, від 22.05.2017 та від 24.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №927/717/18.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі неодноразово направлялась позивачу та відповідачу на адреси, зазначені позивачем у позовній заяві, сторонами у договорах позики та визначені як місце реєстрації згідно з витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, але були повернуті відділенням зв'язку на адресу суду як неодержані.

Ухвалою від 26.09.2018 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення справи №927/717/18 до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки строк подачі відповідачем клопотання було пропущено.

З врахуванням положень ч.5 ст. 252 ГПК України, а також того, що обставини, викладені у позовній заяві потребують детального вивчення та дослідження у судовому засіданні із викликом представників сторін, суд за власною ініціативою ухвалою від 29.10.2018 призначив справу № 927/717/18 до розгляду у судовому засіданні 05.11.2018 з повідомленням сторін.

У судове засідання 05.11.2018 сторони не з'явились.

05.11.2018 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання.

Дане клопотання судом до розгляду не прийнято, оскільки останнє не містить підпису ЕЦП.

У судовому засіданні 05.11.2018 оголошено перерву до 19.11.2018 на підставі ч.2 ст. 216 ГПК України.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи по суті.

Судове засідання 19.11.2018 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ноувен М.П. на лікарняному.

Зважаючи на те, що 23.11.2018 усунуто обставини, що зумовили відсутність судді, 23.11.2018 Господарським судом Чернігівської області винесено ухвалу про повторне призначення справи № 927/717/18 до судового розгляду по суті на 26.11.2018 о 12 год.30 хв.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи по суті.

19.11.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 14.11.2018.

Відповідно до поданого відзиву відповідач проти позовних вимог заперечує.

Крім того, у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про постановлення окремої ухвали про зловживання позивачем процесуальними правами та направити повідомлення про вчинення злочину позивачем.

В обґрунтування пропуску строку подання відзиву на позов відповідач зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана представником відповідача тільки 31.10.2018. Вивчення матеріалів позовної заяви, підготовка заперечень та збір доказів вимагав певну кількість часу, а тому просить визнати причини пропуску строку на надання відзиву поважними.

Відповідно до положень ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як свідчать матеріали справи ухвала про відкриття провадження у справі від 26.09.2018 направлялась відповідачу 26.10.2018 та повторно 11.10.2018 за адресою: вул. Індустріальна, 2, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500.

Зазначена ухвала була повернута відділенням зв'язку на адресу суду як неодержана з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб- підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка за реєстрова на у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Заяв про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи від відповідача не надходило.

З врахуванням положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу, згідно з відміткою відділення зв'язку на поштовому відправленні 03.10.2018 (а.с.26) та 18.10.2018 (а.с 28) відповідно.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.09.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд не визнає причини пропуску строку на надання відзиву поважними та не приймає відзив на позов до розгляду.

З огляду на вищезазначене, клопотання відповідача про винесення окремої ухвали про зловживання позивачем процесуальними правами, заявлене відповідачем у відзиві на позов також не приймається судом до розгляду.

Суд залучив відзив на позов до матеріалів справи.

26.11.2018 до початку судового засідання від позивача надійшла відповідь на відзив від 26.11.2018.

За приписами ст. 166 ГПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою-шостою статті 165 цього кодексу.

Так, п.2 ч.6 ст. 165 ГПК України встановлено, що до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Додана позивачем відповідь на відзив не містить доказів направлення (надання) останньої відповідачу.

За таких обставин, відповідь на відзив не приймається судом до розгляду.

Суд долучив відповідь на відзив до матеріалів справи.

У судовому зсіданні 26.11.2018 позивачем надані письмові пояснення по справі, надані колишнім директором ТОВ «БУ-1 Прилуки» ОСОБА_3 При цьому позивач у судовому засіданні зазначив, що дані пояснення є фактично заявою свідка.

Відповідно до положень ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 88 ГПК України передбачено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Подані письмові пояснення ОСОБА_3 не засвідчені нотаріально та подані позивачем з порушенням встановленого законом строку.

Крім того, позивач не обґрунтував неможливість подання даного доказу у встановлений законом строк, а тому, письмові пояснення ОСОБА_3 не приймаються судом до розгляду.

Суд долучив пояснення до матеріалів справи.

Будь - яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

У судовому засіданні 26.11.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст.240 ГПК України.

Обставини справи.

18.05.2017 між Фізичною особою - підприємцем Кізім Павлом Олександровичем (далі- Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» в особі директора ОСОБА_3 (далі- Позичальник) укладено договір грошової позики (далі Договір від 18.05.2017), відповідно до умов якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 40000 грн, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (п. 1.1. Договору від 18.05.2017).

Відповідно до п. 1.4. Договору від 18.05.2017 Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору (п. 2.1. Договору від 18.05.2017).

Відповідно до розділу 3 «Порядок та строк повернення позики» Договору від 18.05.2017 строк повернення позики становить 6 (шість) календарних місяців (днів, місяців, років) з моменту надання суми позики. Остаточною датою повернення позики є « 18» листопада 2017 року. Позика повертається в готівковій формі або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця (п. 3.1., 3.2.,3.6. Договору від 18.05.2017).

Згідно з п. 4.1. Договору від 18.05.2017 у випадку порушення своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.1. Договору від 18.05.2017 сторони визначили, що цей Договір набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Договором.

22.05.2017 між Фізичною особою - підприємцем Кізім Павлом Олександровичем (далі- Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» в особі директора ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено договір грошової позики (далі - Договір від 22.05.2017), відповідно до умов якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 40 000 грн, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (п. 1.1. Договору від 22.05.2017).

Відповідно до п. 1.4. Договору від 22.05.2017 Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору (п. 2.1. Договору від 22.05.2017).

Відповідно до розділу 3 «Порядок та строк повернення позики» Договору від 18.05.2017 строк повернення позики становить 6 (шість) календарних місяців (днів, місяців, років) з моменту надання суми позики. Остаточною датою повернення позики є « 22» листопада 2017 року. Позика повертається в готівковій формі або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця (п. 3.1., 3.2.,3.6. Договорувід22.05.2017).

Згідно з п. 4.1. Договору від 22.05.2017 у випадку порушення своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.1. Договору від 22.05.2017 сторони визначили, що цей Договір набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Договором.

24.05.2017 між Фізичною особою - підприємцем Кізім Павлом Олександровичем (далі - Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» в особі директора ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено договір грошової позики (далі Договір від 18.05.2017), відповідно до умов якого Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 41 000 грн, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (п. 1.1. Договору від 24.05.2017).

Відповідно до п. 1.4. Договору від 24.05.2017 Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених цим Договором.

Позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору (п. 2.1. Договору від 24.05.2017).

Відповідно до розділу 3 «Порядок та строк повернення позики» Договору від 24.05.2017 строк повернення позики становить 6 (шість) календарних місяців (днів, місяців, років) з моменту надання суми позики. Остаточною датою повернення позики є « 24» листопада 2017 року. Позика повертається в готівковій формі або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позикодавця (п. 3.1., 3.2.,3.6. Договору від 24.05.2017).

Згідно з п. 4.1. Договору від 24.05.2017 у випадку порушення своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.1. Договору від 24.05.2017 сторони визначили, що цей Договір набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Договором.

18.05.2017 ОСОБА_3 власноруч написав та підписав розписку такого змісту: «Я, ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Прилуцьким РВУМВС України в Чернігівській області 13 січня 1999 року, ік НОМЕР_1, даною розпискою підтверджую отримання від ФОП Кізім Павла Олександровича грошових коштів у розмірі 40 (сорок) тисяч гривень на виконання умов договору грошової позики від 18.05.2017, укладеного між ФОП Кізім Павлом Олександровичем та ТОВ «БУ-1 Прилуки»».

22.05.2017 ОСОБА_3 власноруч написав та підписав розписку такого змісту: «Я, ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Прилуцьким РВУМВС України в Чернігівській області 13 січня 1999 року, ік НОМЕР_1, даною розпискою підтверджую отримання від ФОП Кізім Павла Олександровича грошових коштів у розмірі 40 (сорок) тисяч гривень на виконання умов договору грошової позики від 22.05.2017, укладеного між ФОП Кізім Павлом Олександровичем та ТОВ «БУ-1 Прилуки»».

24.05.2017 ОСОБА_3 власноруч написав та підписав розписку такого змісту: «Я, ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Прилуцьким РВУМВС України в Чернігівській області 13 січня 1999 року, ік, даною розпискою підтверджую отримання від ФОП Кізім Павла Олександровича грошових коштів у розмірі 41 (сорок одна) тисяча гривень на виконання умов договору грошової позики від 24.05.2017, укладеного між ФОП Кізім Павлом Олександровичем та ТОВ «БУ-1 Прилуки»».

08.12.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 40 000 грн, отриманих на виконання Договору від 18.05.2017 у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги.

Відповідач отримав дану вимогу 08.12.2017.

08.12.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 40 000 грн, отриманих на виконання Договору від 22.05.2017 у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги.

Відповідач отримав дану вимогу 08.12.2017.

08.12.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 41 000 грн, отриманих на виконання Договору від 24.05.2017 у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги.

Відповідач отримав дану вимогу 08.12.2017.

Доказів повернення 121 000 грн позики відповідач не надав.

За прострочення грошового зобов'язання позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 6 795,65 грн інфляційних за період з листопада 2017 року по серпень 2018 року та 2943,78 грн 3% річних за період з 25.11.2017 по17.09.2018.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв'язку з невиконанням умов договору відповідачем.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконувались належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

За своєю юридичною природою, укладений між сторонами договір є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначає позивач, відповідач - юридична особа ТОВ «БУ-1 Прилуки» отримав позику, а саме грошові кошти на підставі розписок, наданих директором ТОВ«БУ-1 Прилуки».

Представник відповідача в судовому засіданні даний факт заперечував та зазначив, що зазначені кошти не обліковувались на підприємстві Відповідача.

Разом з тим, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 2, 3 ст. 1087 ЦК України передбачено, що розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

У відповідності з п. п. 2.6, 3.1, 3.3 та 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за №40/10320 (чинного на момент підписання Договорів), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями.

Тобто, згідно вказаних вище приписів законодавства України, касові операції, зокрема щодо видачі/отримання готівки мали оформлюватися відповідними касовими документами.

Позивачем не надано належних доказів отриманння відповідачем позики.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До позовної заяви Фізичною особою - підприємцем Кізімом П.О. не подано належних доказів оформлення касової операції з видачі/отримання готівки, тобто доказів на підтвердження факту передачі в позику грошових коштів.

Додані позивачем до позовної заяви копії розписок від 18.05.2017, від 22.05.2017 та від 24.05.2017, не можуть бути належним доказом на підтвердження факту надання грошових коштів в загальному розмірі 121 000 грн (позики), оскільки ні Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", ні Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не передбачено, що розписка про отримання коштів відноситься до документів, які підтверджують факт здійснення касових операцій, у тому числі отримання коштів позичальником від позикодавця.

Крім того, абзацом 2 п. 1 Постанови Правління Національного банку України від 06.06.2013р. №210, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2013р. за №1109/23641 (чинної на момент підписання Договорів), установлено граничну суму розрахунків готівкою підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень.

Як вбачається зі змісту Договорів (п. п. 1.1, 2.1) предметом останніх є грошові кошти в розмірі 40000 грн (за Договорами від 18.05.2017 та від 22.05.2017) та 41000 грн (за Договором від 24.05.2017), які передаються Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що ним понесені витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

Відповідно положень ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 77 ГПК України унормовує, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 18.06.2018, відповідно до умов якого факт наданих послуг повинен підтверджуватися актом наданих послуг. Вартість послуг, перелік наданих послуг та порядок розрахунків визначаються в Додатку до даного Договору (п. 3.6.,3.7. Договору про надання правової допомоги від 18.06.2018).

Додатку до даного договору та акту наданих послуг відповідачем станом на день винесення рішення у справі до суду не надано.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Доказів щодо понесених відповідачем цих судових витрат або заяв про подання таких доказів після ухвалення рішення відповідачем суду не подано, а отже такі витрати на користь відповідача стягненню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судовий збір у сумі 1961,09 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 78, 79, 129, 178, 236 - 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича, код РНОКПП НОМЕР_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», код ЄДРПОУ 2512456 про стягнення 130 739,43 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.11.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен