ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018м. ДніпроСправа № 904/2039/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Овсюк Олега Віталійовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідачів:

1. Фізичної-особи підприємця Русакова Ігора Володимировича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

2. Фізичної-особи підприємця Бродського Валерія Євгеновича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про розірвання договору оренди № 01/05-17 від 01.05.2017

у присутності представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: представник Попков О.О., довіреність № 4003 від 11.11.2014;

від відповідача-2: представник Попков О.О., довіреність № 303 від 27.03.2018.

СУТЬ СПОРУ:

14.05.2018 Фізична особа - підприємець Овсюк Олег Віталійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної-особи підприємця Русакова Ігора Володимировича (далі - 1-й відповідач) та до Фізичної-особи підприємця Бродського Валерія Євгеновича (далі - 2-й відповідач) про розірвання договору оренди № 01/05-17 від 01.05.2017.

Ухвалою від 15.05.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання на 04.06.2018.

31.05.2018 обидва відповідачі надали відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечили, посилаючись на той факт, що орендар 01.04.2018 в односторонньому порядку розірвав договір оренди та передав приміщення відповідачам. З огляду на що відповідачі наразі вважають розірваним договір оренди, а тому відсутній предмет спору.

19.06.2018 позивач подав відповідь на відзив, у якій з доводами відповідачів не погодився та наполягав на задоволенні позовних вимог. Разом з тим, позивач подав заяву залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Кривбасводоканал".

Ухвалою від 19.06.2018 суд відмовив у залученні 3-ї особи за недоцільності.

Суд, дослідивши, що підготовче провадження підлягає закриттю та розгляду справи по суті, відклав її розгляд на 12.07.2018, про що постановив ухвалу від 19.06.2018.

Розпорядженням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 № 458, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/2039/18 у зв'язку зі звільненням з посади судді Рудовської І.А.. За результатами повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до пп. 17.4 п. 17 розділу ХІ "Перехідні положення" нової редакції Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ця справа передана на розгляд судді Воронько В.Д.

Ухвалою від 23.07.2018 суд розпочав розгляд справи на стадії підготовчого провадження спочатку з призначенням засідання суду та викликом сторін.

На підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України у підготовчих засіданнях оголошувались перерви: з 02.08.2018 до 22.08.2018 та з 24.09.2018 до 22.10.2018.

Ухвалою від 22.10.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.11.2018.

Представник позивача не прибув у засідання суду, але 19.11.2018 на електронну поштову скриньку суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через зайнятість останнього у слідчих діях.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача та відкладення судового засідання, оскільки 30-тиденний строк розгляду справи по суті, передбачений ГПК України, добігає кінця 21.11.2018, в результаті чого відкладення розгляду справи є неможливим.

Разом з тим, ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідачі підтримали викладені у відзиві доводи та просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2017 між Фізичною особою-підприємцем Овсюком Олегом Віталійовичем (далі - позивач, орендар) та Фізичною особою-підприємцем Русаковим Ігорем Володимировичем (далі - 1-й відповідач, 1-й орендодавець) і Фізичною особою-підприємцем Бродським Валерієм Євгеновичем (далі - 2-й відповідач, 2-й орендодавець) було укладено договір оренди № 01/05-17 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого орендодавець передає орендарю у строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 135,1 м2, що знаходиться за адресою: м. Кривому Ріг, вул. Тесленка, буд. 11 - також обладнання, яке знаходиться у цьому приміщенні та інше майно, перелік якого зазначається в акті приймання-передачі (далі - об'єкт оренди).

Мета оренди визначена п. 1.4 договору, а саме: використання об'єкта оренди для здійснення орендарем своєї господарської діяльності: магазин-кулінарія, товари продовольчої групи.

Підпунктом 6.1.1 п. 6.1 договору сторони погодили дію договору до 31.03.2020 з моменту підписання останнього сторонами.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 15.12.2017, орендна плата за користування об'єктом оренди в період з 01.01.2018 по 30.06.2018 становить 22000,00 грн (без ПДВ) на місяць і оплачується орендарем наступним чином:

- на поточний рахунок ФОП Русакова І.В. 11000,00 грн без ПДВ;

- на поточний рахунок ФОП Бродського В.Є. 11000,00 грн без ПДВ.

Орендодавець у строк до 01.05.2017 сплачує на поточний рахунок орендодавця або готівковим платежем грошову суму в розмірі: 22000,00 грн - ФОП Бродському В.Є. та 22000,00 грн - ФОП Русакову І.В., дані суми є орендною платою за повні перший та останній місяці оренди (п. 3.1.5 договору).

На виконання умов договору 01.05.2017 1-й та 2-й відповідачі на підставі акту № 1 передали позивачу в оренду нежитлове приміщення загальною площею 135,1 м2, що знаходиться за адресою: м. Кривому Ріг, вул. Тесленка, буд. 11.

Умови договору щодо оплати оренди виконувались позивачем повністю та відсутні заперечення з цього приводу зі сторони відповідача.

Однак, позивач звернувся до суду з вимогою розірвати договір оренди з причин, що не пов'язані з порушенням договору оренди.

Як стверджує позивач, за час користування відповідно до цільового призначення орендованим приміщенням останній неодноразово стикався з проблемами функціювання систем централізованого водопостачання та водовідведення. Кілька разів приміщення затоплювало каналізаційними стоками, що призводило до порушень санітарних норм і правил, які застосовуються до закладів, де готується їжа. Такі ситуації спричиняли зіпсування харчових продуктів та існувала реальна загроза поширення різних хвороб через можливу їх наявність у стічних водах. Ліквідація наслідків цих підтоплень вимагала часу і матеріальних ресурсів та, як наслідок, вимушених простоїв, матеріальних збитків, втрати довіри клієнтів.

Причиною несправності виявлено невідповідність мереж системи водопостачання та водовідведення приміщення нормативним актам. Улаштування мереж, через які здійснюється скид стічних вод, виконане без погодженого і затвердженого у встановленому порядку проекту. При прокладанні комунікацій порушені вимоги: Водного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Правила охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою КМУ від 25.03.1999 № 465, інших нормативних актів у сфері житлово - комунального господарства, державних будівельних норм. Про це зазначено у приписах КП "Кривбасводоканал" № 8710 від 07.11.2017 та № 9106 від 20.11.2017, які видані на підставі проведених технічних обстежень експлуатації водопостачання та водовідведення.

Однак, за твердженнями позивача, відповідачі не намагаються виправити ситуацію та не виконують вимоги, викладені у приписах КП "Кривбасводоканал".

У разі невиконання відповідачами приписів КП "Кривбасводоканал" існує реальна загроза відключення приміщення від каналізаційної мережі та припинення водопостачання на об'єкт, про що неодноразово зазначав у своїх повідомленнях КП "Кривбасводоканал". В результаті чого може призвести до позбавлення позивача можливості здійснювати свою господарську діяльність.

З огляду на що позивач, посилаючись на недоліки орендованого приміщення, неодноразово звертався до відповідачів з вимогою достроково розірвати договір оренди з 01.04.2018.

Як вбачається з наявних справі матеріалів, відповідачі відмовили у розірванні договору через відсутність сплати штрафу позивачем на підставі п. 6.7.3 договору та не доведення, на їх думку, вказаних недоліків приміщення.

Незважаючи на відмову відповідачів у розірванні договору, з матеріалів справи відомо, що 01.04.2018 сторони підписали акт № 3, за яким у зв'язку з одностороннім розірвання договору оренди з ініціативи орендаря останній передав відповідачам об'єкт оренди.

Відповідачі позовні вимоги не визнали.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України)).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Разом з тим, ч. 2 ст. 640 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із системного аналізу тексту укладеного між сторонами договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є договором оренди.

Факт передачі відповідачами приміщення разом з обладнанням в оренду позивачу підтверджується актами № 1 та № 2 від 01.05.2017 та не оспорюється відповідачами.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у якості підстави для розірвання оспорюваного договору, зазначає про порушення відповідачами під час укладання договору ч. 2 ст. 767 ЦК України, за якою наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею.

Умовами ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Приписами ст. 652 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як вбачається із змісту ст. 653 ЦК України, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Пунктом 1 ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями п. 1 ст. 761 ЦК України встановлено, що право передання у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 784 ЦК України передбачено право наймача вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тож, чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Як свідчить п. 6.2.1 договору, сторони також погодили умови дострокового розірвання договору, за яким цей договір може бути достроково розірваний з ініціативи однієї зі сторін. У такому випадку сторона - ініціатор розірвання зобов'язана письмово повідомити про це іншу сторону не менше ніж за 60 (шістдесят) календарних днів до передбачуваної дати розірвання договору. У такому випадку договір буде розірвано з дати, зазначеної стороною - ініціатором в письмовому повідомленні, але не раніше ніж через 60 (шістдесят) календарних днів з дати отримання такого повідомлення іншою стороною.

Дострокове розірвання та припинення цього договору оформлюється сторонами укладанням додаткових угод до цього договору або шляхом обміну сторонами письмовими повідомленнями про розірвання (припинення) цього договору (п. 6.3 договору).

Судом встановлено, що відповідачі заперечили проти вимог розірвання договору оренди, зазначивши при цьому, що об'єкт оренди наразі повернуто позивачем, що підтверджено підписаним сторонами актом № 3 від 01.04.2018, а також актом № 4 від 01.04.2018, від підпису якого позивач відмовився через незгоду з зауваженнями відповідачів щодо належного стану обладнання.

Отже, з огляду на викладене, суд не вбачає в діях сторін істотного порушення умов договору оренди, сторонами виконано приписи останнього, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки наразі договір фактично вже припинив свою дію з моменту повернення позивачем орендованого майна.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надав достовірних та достатніх доказів того, що на даний час договір оренди є чинним, тому відсутні правові підстави для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку, а відтак суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн за подачу позову покладаються на позивача.

Разом з тим, слід зазначити, що при зверненні до суду з цим позовом позивач заявив вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, які з огляду на відмову у задоволенні позову також покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн та професійної правничої допомоги у сумі 5000,00 грн покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 28.11.2018.

Суддя В.Д. Воронько