ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2018 Справа № 905/1894/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни про стягнення заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 9621 грн. 61 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни про стягнення заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 9621 грн. 61 коп., з якої: основний борг у розмірі 7616 грн.69 коп., 3% річних - 145 грн.08 коп., інфляційні втрати - 213 грн. 54 коп. та пеня - 1646 грн. 30 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОКП "Донецьктеплокомуненерго" посилається на неналежне виконання ФОП Мігуновою А.В. грошових зобов'язань за Договором №123 від 03.10.2017 про постачання теплової енергії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1894/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 06.11.2018 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.11.2018 розгляд справи відкладено на 22.11.2018 року

Представники позивача та відповідача у судове засідання 22.11.2018 не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач відзиву на позов не надав.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. До складу підприємства входить виробнича одиниця «Дружківкатепломережа», яка діє на підставі положення про виробничу одиницю і довіреності на директора, самостійно здійснює фінансово-економічну діяльність та являється самостійним платником податку.

Відповідно до договору на поставку теплової енергії № 123 від 03.10.2017 виробнича одиниця «Дружківкатепломережа» обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (надалі - Позивач) зобов'язалась постачати Фізичній особі - підприємцю Мігуновій Аліні Володимирівні (надалі - Відповідач) теплову енергію в потрібних йому обсягах, і а Відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у строк, передбачений пунктом 6 договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договору).

Згідно п 6.3 Договору споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми( сальдо) розрахунків на початок місяця.

Кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію згідно п.6.5 договору споживач зобов'язаний сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Договором передбачено, що Споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Договір набуває чинності з дня 03.10.2017 року та діє до 03 жовтня 2020 року. Договір вважається пролонгованим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не буде письмово заявлено ні однією із сторін (п.10.1).

Об'єкт, теплопостачання якого обумовлюється договором №123, знаходиться за адресою м. Дружківка, вул. Енгельса, буд.84-2 - це вбудоване приміщення салону по ремонту та пошиву одягу. Згідно додатку 4 до Договору № 123 від 03 жовтня 2017 р. опалювальна площа становить 38,30 кв.м.

Виробнича одиниця «Дружківкатепломережа» свої зобов'язання за договором № 123 від 03.10.2017 виконала, поставивши Відповідачу теплову енергію за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно на загальну суму 7616,69 грн., що підтверджується рахунками:

1.Рахунок від 01.12.2017на суму 1535,88 грн.

Рахунок від 03.01.2018 на суму 1350,91 грн.

Рахунок від 05.02.2018 на суму 1671,83 грн.

Рахунок від 01.03.2018 на суму1391,15 грн.

Рахунок від 02.04.2018 на суму 1384,51грн.

Рахунок від 13.04.2018на суму 282,41грн.

Рахунки, разом з актами прийому передачі за відповідні місяці та супровідними листами направлялися позивачем поштою на адресу ФОП Мігунової А.В., про що свідчать квитанції про оплату поштових відправлень.

Проте, за доводами позивача, виставлені теплопостачальною організацією рахунки споживач - ФОП Мігунова А.В. не оплатив, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року на суму 7616,69 гри.

Неналежне виконання ФОП Мігуновою А.В. грошових зобов'язань за Договором № 123 від 03.10.2017 стали підставою для звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або не настання певної події.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про постачання енергетичних ресурсів, згідно якого в силу норм статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом даних норми Цивільного та Господарського кодексів України, договір про постачання енергетичних ресурсів - це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» неналежним чином виконував свої зобов'язання по постачанню теплової енергії відповідачу у спірний період.

Згідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Оскільки відповідач не надав суду доказів, які спростовують доводи позивача в частині поставки теплової енергії у спірний період в обсягах та вартості зазначених в рахунках на оплату та актах прийому-передачі теплової енергії, суд вважає факт поставки теплової енергії ФОП Мігуновій А.В. за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року на загальну суму 7616,69 грн. доведеним Позивачем належними та допустимими доказами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не надав суду доказів, які свідчать про повне чи часткове погашення заборгованості ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

З огляду на вищевикладене суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з ФОП Мігунової А.В. у сумі 7616,69 грн. підлягають задоволенню, як правомірні та обґрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення 3% річних в розмірі 145,08 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він є арифметично вірним, та таким, що підлягає задоволенню на суму 145,08 грн.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 213,54 грн. за несплату рахунків від 01.12.2017на суму 1535,88 грн., від 03.01.2018 на суму 1350,91 грн., від 05.02.2018 на суму 1671,83 грн., від 01.03.2018 на суму1391,15 грн., від 02.04.2018 на суму 1384,51грн. та від 13.04.2018на суму 282,41грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у розмірі 213,54 грн.

Крім 3% річних та інфляційних нарахувань, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1646,30 грн.

Згідно пункту 7.2.3 Договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Матеріали справи не містять доказів повної чи часткової сплати боргу відповідачем позивачу за Актами прийому-передачі теплової енергії по договору №123 за спірні періоди на суму 7616,69 грн.

Перевіривши розрахунок пені за визначені позивачем періоди, суд вважає його методологічно та арифметично вірним. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені на суму 1646,30 грн. підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни про стягнення заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 9621 грн. 61 коп., підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. покладаються на ФОП Мігунову А.В.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни про стягнення заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 9621 грн. 61 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни (ІНФОРМАЦІЯ_1,адреса: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" (84207, м.Дружківка, вул.. Космонавтів, 39, , реквізити: структурний підрозділ «Єдиний розрахунковий центр» ОКП" Донецьктеплокомуненерго" р/р № 4621 в КФ Приватбанк м.Краматорськ, МФО 335548, ОКПО 26221744) суму основного боргу у розмірі 7616 (сім тисяч шістсот шістнадцять) грн. 69 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мігунової Аліни Володимирівни (ІНФОРМАЦІЯ_1,адреса: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, ) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" (84207, м.Дружківка, вул.. Космонавтів, 39, реквізити р/р 3780 в КФ Приватбанк м.Краматорськ, МФО 335548, ):

- індекс інфляції у розмірі 213 (двісті тринадцять) грн.. 54 коп.;

- 3% річних у розмірі 145 (сто сорок п'ять) грн. 08 коп.;

- пеню у розмірі 1646 (одна тисяча шістсот сорок шість) грн. 30 коп.

- витрати по сплаті судового збору 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 22 листопада 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов