РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2018Справа № 910/11511/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", Фізичної особи-підприємця Овчаренка Віталія Юрійовича про визнання правочину удаваним, за участю представників позивача - Кунянського С.М., довіреність №5 від 25.01.2018 року, Никифорова О.В., довіреність №5 від 25.01.2018 року, відповідача-1 - Рижих С.В., довіреність № 01-19/1938 від 26.09.18, відповідача-2 - Овчаренка В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2018 року удаваним на підставі ст.ст. 235, 901 ЦК України.

Позов мотивований тим, що договір про надання професійної правничої (правової) допомоги може регулювати відносини виклично між адвокатом та його клієнтом та цей договір можна укладати лише здійснюючи адвокатську діяльність. При цьому, не будь-яка діяльність особи, що має статус адвоката, є адвокатською діяльністю, а лише та, яка здійснюється у встановлених законом організаційних формах адвокатської діяльності та адвокат, який здійснює діяльність індивідуально є самозайнятою особою і має стати на облік у податкових органах як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, або як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та водночас Овчаренко В.Ю. у фіскальних органах як адвокат не зареєстрований, а зареєстрований лише як Фізична особа-підприємець (ФОП), без ознаки провадження незалежної професійної діяльності, а отже Овчаренко В.Ю. уклав спірний правочин як ФОП, а не як адвокат.

В обґрунтування порушення своїх прав та інтересів позивач посилається на те, що на підставі оспорюваного договору з позивача можуть бути стягнуті витрати на правничу допомогу в іншій справі №917/527/18.

26.07.2018 року відповідачем-2 через канцелярію суду надано відзив на позов, у якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2018 року не є удаваним, а спрямований на реальне настання тих наслідків, що ним передбачені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.10.2018 року.

10.10.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 22.11.2018 року.

17.10.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.11.2018 року.

19.11.2018 року позивачем в судовому засіданні надано клопотання про витребування доказів, у якому він просить суд витребувати у Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві інформацію та документи на її підтвердження щодо того, чи перебував Овчаренко Віталій Юрійович на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, станом на 23.05.2018 року, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (далі - клієнт) та Фізичною особою-підприємцем Овчаренком Віталієм Юрійовичем (далі - адвокат) було укладено договір про надання професійної (правничої допомоги), за умовами якого адвокат зобов'язується надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної (правничої) допомоги у господарській справі №917/527/18, а клієнт приймає результати належно виконаної правничої (правової) допомоги та оплачує винагороду (гонорар) адвоката та компенсує фактичні витрати понесені адвокатом (п.1.1. договору).

Ухвалою господарського суду Полтавської області у справі №917/527/18 від 02.08.2018 року та протоколом судового засідання від 02.08.2018 року у справі №917/527/18 підтверджується факт того, що адвокат Овчаренко Віталій Юрійович представляв інтереси відповідача Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" в судовому засіданні 02.08.2018 року у справі №917/527/18 в господарському суді Полтавської області.

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №637 від 25.12.2008 року Овчаренко Віталій Юрійович має право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.08.2018 року Овчаренко Віталій Юрійович станом на 23.08.2018 року є Фізичною особою-підприємцем, вид діяльності - Діяльність у сфері права.

Довідкою ДФС України №039 від 07.08.2018 року, яка міститься в матеріалах справи підтверджується факт того, що адвокат Овчаренко Віталій Юрійович перебуває на обліку у ДПІ у Дніпровському районі головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У свою чергу частиною 1 статті 235 ЦК України встановлено, що удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Правова конструкція статті 235 ЦК України передбачає, що сторона, звертаючись до суду із відповідним позовом, має довести, для приховання якого саме правочину вчинено спірний правочин; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

За статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги (статті 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», стаття 14 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з'їздом адвокатів України 17.11.12 року).

Стаття 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльності основним документом, що підтверджує набуття особою статусу адвоката відповідно і права на здійснення нею адвокатської діяльності на підставі договору про надання правової допомоги.

При цьому, законодавством також не виключається можливості займатися адвокатською діяльністю індивідуально, як фізична особа-підприємець.

Так, частина перша статті 7 встановлює несумісність адвокатської діяльності виключно із: роботою на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції"; військовою або альтернативною (невійськова) служба; нотаріальною діяльністю; судово-експертною діяльністю.

Отже, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить спеціальних положень, пов'язаних із обмеженням дії загальних норм частини 1 статті 50 Цивільного Кодексу України про можливість здійснення підприємницької діяльності фізичною особою з повною цивільною дієздатністю за умови державної реєстрації її у встановленому законом порядку як підприємця, при цьому види діяльності, які здійснює фізична особа -підприємець, не можуть бути тотожними визначеним у статті 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З урахуванням всього вищевикладеного, позивачем не доведено суду що договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2018 року, який було укладено між відповідачем-1 та відповідачем-2 вчинено з метою приховування іншого правочину, не доведено для приховання якого саме правочину вчинено спірний правочин; не доведено спрямованість волі сторін на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; не доведено настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені оспорюваним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено, наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання оспорюваного договору удаваним.

Окрім того, слід зазначити, що невиконання особою-платником податків вимог податкового законодавства, може бути лише наслідком прийняття відповідним контролюючим органом рішення про відповідальність такої особи, вид та розмір якої визначається в межах норм ПК України. При цьому, навіть за умови доведеності такого факту у визначеному порядку, таке може свідчити лише про порушення фінансового-бухгалтерського та податкового обліку, а не про удаваність правочину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем-1 та відповідачем-2, тому в позові про визнання удаваним договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2018 року, який було укладено між відповідачами слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на

позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 29.11.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна