ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2376/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

секретар судового засідання - Овчарик В. М.,

за участю представників:

позивача - Богдана С. В. (адвокат),

відповідача - Родіної Т. М. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ЖИТОМИРГАЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 (суддя Гулевець О. В.) і постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 (головуючий - Ткаченко Б. О., судді: Дідиченко М. А., Зеленін В. О.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ЖИТОМИРГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

про розірвання договору

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "ЖИТОМИРГАЗ" (далі - ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ", Товариство, орендар) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", Компанія, орендодавець) про розірвання з 05.01.2018 договору оренди газопроводів та споруд №14/1289/04 від 01.10.2004 (далі - договір оренди №14/1289/04), укладеного між сторонами.

2. Позовна заява обґрунтовується істотною зміною обставин, викликаною затвердженням постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2494 від 30.09.2015 Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), тоді як сторони при укладенні договору оренди №14/1289/04 виходили з того, що не буде прийнято Кодекс ГРМ, яким визначено обов'язкове договірне врегулювання правовідносин згідно із затвердженою типовою формою договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, підтвердженням чого є укладення такого договору між сторонами. На думку позивача, наведені обставини є зміною правового регулювання спірних відносин сторін щодо користування газопроводом, що є істотною зміною обставин відповідно до частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а оскільки орендодавець не підписав додаткову угоду від 05.01.2018 про припинення договору оренди №14/1289/04, то подальша дія цього договору буде суперечити чинному законодавству України, що обумовлює необхідність його розірвання.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Рішення та постанова мотивовані положеннями статей 11, 525, 526, 628, 652, 627, 651 ЦК України, статей 179, 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням яких суди дійшли висновку про недоведеність позивачем одночасної наявності усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, необхідних для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, тоді як прийняття Кодексу ГРМ не є істотною обставиною з тих підстав, що укладення господарських договорів на основі типового договору повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 ГК України, а не шляхом розірвання чинного договору оренди №14/1289/04. При цьому апеляційний суд додатково зазначив, що орендар, звертаючись з листом № Zh007-СЛ-155-0118 від 05.01.2018 про укладення додаткової угоди про припинення договору оренди №14/1289/04, не зазначив жодних підстав для його припинення, у зв'язку з чим, ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" правомірно відмовилося підписати таку додаткову угоду з причин відсутності підстав для його припинення, так як у відповідності до пункту 10.5 договору оренди №14/1289/04 за відсутності відмови сторони від договору протягом одного місяця з дня закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішенням місцевого суду та постановою апеляційної інстанції, Товариство звернулося з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій статей 652, 653 ЦК України, статті 188 ГК України та пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, пунктів 2, 5 Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕКП від 25.02.2016 №236, наголошуючи на тому, що: 1) зміна правового регулювання спірних відносин між сторонами щодо користування газопроводом, що настала у зв'язку з прийняттям Кодексу ГРМ, є істотною обставиною у відносинах сторін та підлягає врегулюванню в порядку та формі, визначеній законодавством України, а подальша дія договору оренди №14/1289/04 буде суперечити вказаним нормам, що обумовлює необхідність його розірвання; 2) подальше виконання договору оренди №14/1289/04 порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору з огляду на передбачене типовою формою договору на експлуатацію складових газорозподільної системи право Товариства на отримання від власника (Компанії) плати за надані послуги; 3) з умов договору оренди №14/1289/04 не вбачається, що ризик зміни обстави, в тому числі в частині зміни правового регулювання договірних відносин та змін в господарській діяльності орендаря несе саме орендар; 4)газопровід в с. Гулянка Коростенського району Житомирської області, який є об'єктом оренди за договором оренди №14/1289/04, було включено до договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів від 11.01.2018 згідно з протоколом розбіжностей від 22.01.2018, що підтверджується листом ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" від 02.02.2018 №50/05-103, тому відсутня необхідність повернення даного майна орендодавцю; 5) з 01.01.2015 позивач припинив ліцензовану господарську діяльність в частині постачання природного газу і виконує виключно покладені законодавством функції оператора газорозподільних систем (далі - оператор ГРМ) з розподілу природного газу, вказані зміни мали істотний вплив на фінансові показники ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" з огляду на те, що тариф на розподіл природного газу не передбачає витрат на оплатне використання газопроводів на умовах оренди, наслідком чого є неможливість виконання Товариством умов договору оренди №14/1289/04.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

7. ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні з мотивів, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

8. 01.10.2004 між ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (орендодавець) та ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" (орендар) було укладено договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1289/04, за умовами пунктів 1.1, 2.1, 2.2 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3351952,82 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Житомирської області та отримання на цій основі прибутку. Орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

9. Згідно з пунктами 10.1, 10.3, 10.5 договору оренди №14/1289/04 його укладено строком на 360 днів та він діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно. Зміни і доповнення вносяться до цього договору за взаємної письмової згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

10. 10.01.2018 позивач направив на адресу відповідача супровідним листом №СЛ-155-0118 від 05.01.2018 додаткову угоду від 05.01.2018 про припинення договору оренди №14/1289/04.

11. ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" листом №50/05-102 від 02.02.2018 надало відповідь, що ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" у відповідності до пункту 10.5 договору оренди №14/1289/04 своєчасно не зверталось до орендодавця із заявою про припинення договору, а отже останній є продовженим на новий строк.

Позиція Верховного Суду

12. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

13. Згідно з частиною 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

14. При цьому частиною 2 статті 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

15. Отже, закон пов'язує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

16. Дійсно, пунктом 2 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ передбачено, що власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу). Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном). Взаємовідносини між власниками газорозподільних систем, які відносяться до державного майна, та Операторами ГРМ врегульовуються відповідно до вимог законодавства.

17. В обґрунтування підстав для розірвання договору оренди №14/1289/04 орендар посилається на затвердження НКРЕКП Кодексу газорозподільних систем, яким передбачено, що власники газової мережі, що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем.

18. Проте, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що істотною зміною обставин не може вважатися затвердження НКРЕКП та набрання чинності Кодексом ГРМ, оскільки укладення господарських договорів на основі типового договору повинно здійснюватись з додержанням умов, передбачених статтею 179 ГК України (укладення договорів), а не шляхом розірвання чинного договору.

19. Верховний Суд враховує, що Кодекс ГРМ, який набрав чинності з 27.11.2015, не містить жодних положень щодо припинення чи обов'язку приведення у відповідність з ним договорів оренди газопроводів та інших складових газорозподільної системи, раніше укладених між ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" як власником та ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" як оператором ГРМ.

20. Крім того, позивач у касаційній скарзі визнає ту обставину, що передбачений Кодексом ГРМ як обов'язковий до укладення типовий договір про експлуатацію газорозподільних систем визначає саме зобов'язання відповідача вносити оператору ГРМ плату за послуги з експлуатації об'єкта газопостачання, що не порушує майнових прав та інтересів Товариства і жодним чином не позбавляє його того, на що він розраховував при укладенні договору оренди №14/1289/04.

21. Таким чином сама по собі зміна законодавства у сфері газопостачання, яка проявилася у запровадженні Кодексу ГРМ на виконання вимог Закону України "Про ринок природного газу", не може бути підставою для розірвання укладеного у жовтні 2004 року договору оренди №14/1289/04, оскільки у зв'язку з такою зміною на орендаря не покладаються додаткові обов'язки майнового характеру щодо об'єкта оренди та позивачем не доведено понесення додаткових витрат з підстав можливого укладення договору на експлуатацію складових газорозподільної системи.

22. Наведеним спростовується бездоказове твердження скаржника про те, що подальше виконання договору оренди №14/1289/04 порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору з огляду на передбачене типовою формою договору на експлуатацію складових газорозподільної системи право Товариства на отримання від власника (Компанії) плати за надані послуги.

23. Відповідно до статей 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

24. За змістом цих правових норм у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

25. Стосовно другої і четвертої необхідних умов для розірвання договору (зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, а з суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона) колегія суддів зауважує, що, посилаючись на наявність цієї умови, позивач помилково залишив поза увагою приписи статей 42, 44 ГК України, за змістом яких ризики ведення підприємницької діяльності, зокрема, вплив змін до законодавства на фінансові показники господарської діяльності Товариства, відсутність витрат на оплатне використання газопроводів на умовах оренди у структурі тарифу на розподіл природного газу, звуження ліцензіатом провадження виду господарської діяльності, ненадходження коштів від такої діяльності або їх надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалося, покладаються виключно на суб'єкта господарювання.

26. Наведеним спростовується посилання Товариства на те, що з умов договору оренди №14/1289/04 не вбачається, що ризик зміни обстави, в тому числі в частині зміни правового регулювання договірних відносин та змін в господарській діяльності орендаря несе саме орендар.

27. Водночас апеляційний суд правомірно зазначив, що, звертаючись з листом № Zh007-СЛ-155-0118 від 05.01.2018 про укладення додаткової угоди про припинення договору оренди №14/1289/04, орендар ані в цьому листі, ані в проекті додаткової угоди не вказав жодних підстав для припинення даного договору, у зв'язку з чим, ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" правомірно відмовилося підписати таку додаткову угоду з тих причин, що на підставі пункту 10.5 договору оренди №14/1289/04 договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, оскільки відсутня відмова однієї із сторін від договору протягом одного місяця з дня закінчення строку його чинності.

28. За таких обставин під час вирішення спору місцевий та апеляційний господарські суди правомірно визнали недоведеною наявність усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, зокрема, позивачем не доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, не доведено того факту, що внаслідок настання цих обставин, Товариство значною мірою позбавлено того, на що розраховувало при укладенні договору оренди №14/1289/04. Позивачем також не доведено того, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін. Проте, навіть у випадку укладення між сторонами договору, передбаченого Кодексом газорозподільних систем, наведене може бути підставою для їх врахування при здійсненні розрахунків між сторонами.

29. Отже, суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши оцінку умовам договору оренди №14/1289/04 та врахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, не встановили обставин, які передбачали б можливість розірвання цього договору з підстав (частина 2 статті 652 ЦК України), заявлених у позові (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 03.07.2018 у справі №910/15408/17, від 17.07.2018 у справі №910/13249/17 та від 16.10.2018 у справі №910/17686/17 зі спорів про розірвання договорів на підставі частини 2 статті 652 ЦК України).

30. Ураховуючи наведені положення чинного законодавства і встановлені судами обставини, колегія суддів вважає, що суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позову про розірвання договору.

31. Касаційна інстанція відхиляє передчасне твердження скаржника про те, що газопровід в с. Гулянка Коростенського району Житомирської області, який є об'єктом оренди за договором оренди №14/1289/04, було включено до договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів від 11.01.2018 згідно з протоколом розбіжностей від 22.01.2018, що нібито підтверджується листом ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" від 02.02.2018 №50/05-103, тому відсутня необхідність повернення даного майна орендодавцю, оскільки, насправді зі змісту цього листа (а.с.40-41) чітко вбачається незгода орендодавця з укладенням договору на експлуатацію складових газорозподільної системи в редакції ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" стосовно одного і того ж об'єкта оренди та обумовлене цим виникнення між сторонами переддоговірного спору.

32. Крім того, рішенням господарського суду Житомирської області від 13.06.2018 у справі №906/107/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, відмовлено у задоволенні позову ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" до ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" з тих мотивів, що враховуючи умови проекту договору та протокол розбіжностей до нього, положення Кодексу ГРМ та норми ГК України, відсутні підстави зобов'язувати відповідача укласти договір на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів або визнавати його укладеним, оскільки укладення спірного договору для сторін не є обов'язковим у розумінні частини 3 статті 179 ГК України, а сторони не досягли домовленості щодо його укладення та не погодили всі істотні умови такого договору.

33. Таким чином наразі не вбачається укладення між сторонами договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів, необхідністю укладення якого Товариство обґрунтовує вимогу про розірвання договору оренди №14/1289/04.

34. У зв'язку з викладеним, Верховний Суд вважає безпідставним посилання скаржника на те, що зміна правового регулювання спірних відносин між сторонами щодо користування газопроводом, що настала у зв'язку з прийняттям Кодексу ГРМ, є істотною обставиною у відносинах сторін та підлягає врегулюванню в порядку та формі, визначеній законодавством України, а подальша дія договору оренди №14/1289/04 буде суперечити чинному законодавству.

35. Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи позивача щодо припинення ним з 01.01.2015 ліцензованої господарської діяльності в частині постачання природного газу і подальшого виконання виключно покладених законодавством функцій оператора ГРМ з розподілу природного газу, з огляду на таке.

36. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

37. Відповідно до частини 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

38. Згідно з частиною 3 статті 300 ГПК України у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

39. Протоколом судового засідання від 22.05.2018 зафіксовано закриття підготовчого провадження у справі №910/2376/18.

40. Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішенні та постанові правильно зазначили, що позивач як на єдину підставу для розірвання договору оренди №14/1289/04 посилається на затвердження НКРЕКП 30.09.2015 Кодексу газорозподільних систем, яким передбачено, що власники газової мережі, що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем.

41. Як вбачається з матеріалів справи, ані позовна заява, ані апеляційна скарга не містять посилання на обставину припинення ПАТ "ЖИТОМИРГАЗ" з 01.01.2015 ліцензованої господарської діяльності в частині постачання природного газу і подальшого виконання виключно покладених законодавством функцій оператора ГРМ з розподілу природного газу, яке (посилання) переконливо свідчить про зміну Товариством підстав позову лише під час касаційного перегляду справи, що не відповідає приписам процесуального закону.

42. Разом з тим, колегія суддів погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами Компанії, обґрунтованість та відповідність яких чинному законодавству і фактичним обставинам справи підтверджується вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для розірвання договору оренди у зв'язку з істотною зміною обставин, як наслідок, оскаржувані рішення та постанова ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

44. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

45. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позову, у зв'язку з чим, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних рішення і постанови відсутні.

Щодо судових витрат

46. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ЖИТОМИРГАЗ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 у справі №910/2376/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков