ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Справа № 911/1912/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Мусатової Вікторії Миколаївни, м. Бровари, Київська область

про стягнення 23 935, 42 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "ТС Плюс" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ФОП Мусатової В. М. про стягнення 17 316, 36 грн основної заборгованості, 113, 66 грн 3 % річних, 1 310, 49 грн пені, 5 194, 91 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № ТСДО1417 від 14.05.2018 р., укладеним між ТОВ "ТС Плюс" та ФОП Мусатовою В. М.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 911/1912/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс" до Фізичної особи-підприємця Мусатової Вікторії Миколаївни про стягнення 23 935, 42 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 р. між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) було укладено договір поставки № ТСДО1417, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що є предметом даного Договору, визначаються у накладних, які оформлюються та підписуються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару і Сторони вважають їх Специфікаціями.

Згідно п. 1.3. Договору загальний обсяг Товару, що продається за даним Договором, визначається протягом строку дії Договору з урахуванням кількості та асортименту Товару за всіма переданими відповідно до умов цього Договору окремими партіями Товару. Сторони даного Договору домовились, що Товар, поставлений Постачальником протягом терміну дії даного Договору поставки, вважається переданим у власність Покупця виключно на умовах даного Договору поставки, незалежно від того, що зазначено в якості підстави відвантаження Товару в накладних та податкових накладних, а також у разі не зазначення підстави відвантаження у накладних та податкових накладних.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціни на Товар встановлюються Постачальником в прайс-листі (не є додатком до Договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних. Товар постачається та оплачується за цінами, зазначеними в накладних на Товар.

Згідно п. 2.3. Договору загальна сума Договору складає загальну вартість Товару, поставленого відповідно до умов даного Договору і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у накладних, якими оформлюється прийом-передача товару, поставленого на підставі цього Договору.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що доставка Товару на підставі даного Договору здійснюється на умовах DDP, згідно з правилами Інкотермс 2010 силами, засобами та за рахунок Постачальника за адресами погодженими сторонами у Додатку № 2 до Договору. Покупець за власним бажанням вправі здійснити самовивіз Товару.

Відповідно до п. 4.4. Договору датою передачі Товару вважається дата прийому-передачі Товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі).

Згідно п. 5.1. Договору Покупець здійснює розрахунки за Товар протягом 7 (семи) календарних днів з дати прийому-передачі Товару, якщо інші умови не передбачені Сторонами у Додатку № 1 до Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору з моменту його підписання. Постачальник має право, за погодженням з Покупцем, змінити умови розрахунків за Товар, шляхом підписання сторонами Додатку № 1 у новій редакції.

В разі здійснення Покупцем часткової оплати, а також вчинення інших дій, які свідчать про схвалення факту отримання товару, як то підписання акту звірки взаєморозрахунків, надання замовлення на поставку Товару, направлення письмового звернення, листа, телеграми, тощо, Покупець в подальшому не може посилатись на неотримання Товару з мотивів відсутності належних повноважень представника на отримання такого Товару і Покупець зобов'язується сплатити його вартість на умовах даного Договору. Постачальник має право пред'явити вимогу здійснити повну оплату всього поставленого Товару, незалежно від настання строку платежу, якщо Покупець прострочив оплату будь-якої партії Товару більше ніж 7 (сім) календарних днів.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що моментом виконання Покупцем своїх зобов'язань по здійсненню розрахунків за Товар є дата надходження відповідної суми на банківський рахунок або до каси Постачальника. Якщо Постачальником здійснюється дві та більше поставок Товару на користь Покупця, грошові суми, що отримує Постачальник від Покупця за цим Договором, покривають заборгованість Покупця перед Постачальником в поряду черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (самої ранньої дати кінцевого строку оплати, який зазначений у накладних та/або відповідних додатках до даного Договору), яку зобов'язаний здійснити Покупець за цим Договором, в порядку зростання дати кінцевого строку оплати грошових сум за накладними на Товар, який постачався, незалежно від того, що вказано Покупцем в призначенні платежу при здійсненні оплати.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року. Якщо по закінченні строку дії даного Договору жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати даний договір, останній вважається кожен раз продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах. Договір може бути достроково розірваним за згодою Сторін або за вимогою однієї з сторін, в такому разі Сторона, яка вимагає розірвання Договору, повинна попередити про це іншу Сторону за 14 (чотирнадцять) календарних днів до розірвання Договору та здійснити всі без виключення оплати за даним Договором. При цьому укладення окремої письмової угоди сторін про дострокове припинення дії Договору у такому випадку не вимагається. Закінчення, розірвання, а також призупинення дії даного Договору не звільняє Покупця від зобов'язань по оплаті Товару та виставлених Постачальником штрафних санкцій.

14.05.2018 р. одночасно з підписанням Договору між сторонами було підписано Додаток № 1 до договору, згідно умов п. 2. якого Покупець здійснює розрахунки за Товар, отриманий відповідно до Договору на умовах відстрочки платежу протягом 21 (двадцять один) календарних днів з моменту отримання Товару, що оформлюється Сторонами шляхом підписання накладних на поставку товару.

На виконання умов договору поставки № ТСДО1417 від 14.05.2018 р. позивачем протягом травня 2018 року було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 17 316, 36 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1525531 від 15.05.2018 р. на суму 9 354, 18 грн, видатковою накладною № 1537464 від 24.05.2018 р. на суму 8 211, 18 грн (фактично - 7 962, 18 грн), наявними у матеріалах справи

Також між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.05.2018 р. по 31.05.2018 р., згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 17 316, 36 грн.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо оплати товару не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 17 316, 36 грн, що підтверджується Договором поставки № ТСДО1417 від 14.05.2018 р. з відповідними додатками, видатковою накладною № 1525531 від 15.05.2018 р. на суму 9 354, 18 грн, видатковою накладною № 1537464 від 24.05.2018 р. на суму 8 211, 18 грн, актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2018 р. по 31.05.2018 р., підписаний сторонами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обовязків по оплаті товару за договором поставки № ТСДО01417 від 14.05.2018 р.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 17 316, 36 грн за договором поставки № ТСДО01417 від 14.05.2018 р. є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № ТСДО01417 від 14.05.2018 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 06.06.2018 р. по 28.08.2018 р. всього на загальну суму 1 310, 49 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки виконання зобов'язання.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 1 310, 49 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором поставки № ТСДО01417 від 14.05.2018 р., за прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару більше ніж 60 календарних днів всього на загальну суму 5 194, 91 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.4. Договору визначено, що у випадку прострочки Покупцем оплати вартості Товару більше ніж 60 календарних днів вважається, що Покупець необгрунтовано відмовився від оплати Товару та зобов'язаний сплатит на користь Продавця, крім установленої пені /п. 7.1./, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого в строк Товару.

Розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення із відповідача штрафу від суми основної заборгованості за договором у розмірі 5 194, 91 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 06.06.2018 р. по 28.08.2018 р. на загальну суму 113, 66 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 113, 66 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мусатової Вікторії Миколаївни (07400, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс" (03115, місто Київ, вулиця М. Краснова, будинок 27; ідентифікаційний код 36264680) 17 316 (сімнадцять тисяч триста шістнадцять) грн 36 (тридцять шість) коп. основної заборгованості, 113 (сто тринадцять) грн 66 (шістдесят шість) коп. 3% річних, 1 310 (одна тисяча триста десять) грн 49 (сорок дев'ять) коп. пені, 5 194 (п'ять тисяч сто дев'яносто чотири) грн 91 (дев'яносто одна) коп. штрафу та судові витрати 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца