ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р. Справа№ 910/6256/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 06.08.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018

у справі № 910/6256/18 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн»

про стягнення 61 020, 56 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - Мельниченко Т.В. довіреність № б/н від 17.05.2018

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» про стягнення суми заборгованості та нарахованих у зв'язку з її несвоєчасною сплатою пені, штрафу, втрат від інфляції та процентів річних у зв'язку з неналежним виконанням умов договору №К276/2017-01 від 05.10.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 (повний текст складено 20.07.2018) у справі №910/6256/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд у зв'язку із недоведенням позивачем в порядку приписів ст. 74 ГПК України обставин надання ним експедиторських послуг на загальну суму 45 043,22 грн за договором К276/2017-01 від 05.10.2017 дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Також, судом відмовлено в задоволенні пені, інфляційних та річних, оскільки позивачем не доведено правових підстав для задоволення позову в частині основної заборгованості.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна», 06.08.2018 подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 06.08.2018, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі №910/6256/18 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято за неповним дослідженням усіх обставин справи в їх сукупності. Так, апелянт стверджує, що господарським судом першої інстанції не було взято до уваги те, що надання послуг підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зокрема, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами та актами виконаних робіт (наданих послуг). Крім того, сторона зазначає, що оскільки відповідачем не подано зауважень на Акти виконаних робіт (наданих послуг), вони є такими, що були погоджені за принципом мовчазної згоди.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 колегією суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/6256/18. Товариству з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи - для подання заяв, клопотань, пояснень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 03.09.2018.

До Київського апеляційного господарського суду від учасників справи відзивів, пояснень, заяв та клопотань не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 розгляд справи було призначено на 25.09.2018.

В судовому засіданні 25.09.2018 було оголошено перерву до 23.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

За актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу №910/6256/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 справа та апеляційна скарга б/н від 06.08.2018 (вх. №09.1-04.1/485/18 від 19.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

23.10.2018 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 справу №910/6256/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна», розгляд справи призначено на 21.11.2018. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також учасникам провадження - строк для подання заяв, клопотань, письмових пояснень, протягом п'яти днів з дня отримання вказаної ухвали, але не пізніше 14.11.2018.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

07.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» надійшли письмові пояснення, в яких сторона підтримує свої позовні вимоги та просить апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

До початку судового засідання будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

Представник відповідача в судове засідання 21.11.2018 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення, згідно якого процесуальний документ вручено відповідачу 08.11.2018. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання відповідачем не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2018 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у даній справі скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

05.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір № К276/2017-01 транспортно-експедиторського обслуговування (далі - Договір), згідно умов якого виконавець зобов'язався за плату, на користь та за рахунок замовника надати транспортні, транспортно-експедиторські послуги та додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів територією України, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити вказані послуги на умовах, вихначених цим договором (п. 1.1 Договору).

В п. 1.3 Договору види транспортних, транспортно-експедиторських послуг, що надаватимуться, обсяг та кількість перевезень, терміни їх виконання, маршрути, вартість послуг та інші істотні умови визначаються за угодою сторін цьому Договорі, додатках (додаткових угодах) до цього Договору, або в заявках, що є невідємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору послуги надаються на підставі заявки, в якій визначаються характеристики вантажу, інформація про вантаж, його властивості, умови його перевезення, інструкції щодо кріплення та упакування, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, маршрут та інші умови. Заявка є невід'ємною частиною цього договору.

Заявка, подана замовником відповідно до умов договору, вважається акцептованою, якщо виконавець не повідомить замовника про неможливість надання послуг на викладених в заявці умовах щонайменше ніж за чотири години до часу завантаження (п. 3.6. Договору).

В п. 3.7 Договору сторонами визначено, що з моменту належного оформлення та вручення представникові виконавця товарно-транспортної накладної, умови перевезення визначаються згідно з ТТН, а за наявності будь-яких розбіжностей між заявкою та ТТН положення ТТН мають переважну силу.

В розділі 4 Договору сторонами узгоджено процедуру надання послуг.

Відповідно до п. 6.2 Договору виконавець має право виписувати рахунки у такій кількості, скільки було виконано заявок, але не менше двох разів на місяць (п.п. 6.2.2 Договору). Крім рахунку, виконавець зобов'язується надати замовнику два підписані зі сторони виконавця примірники Акту, та зареєструвати ПН в єдиному реєстрі в строки, встановлені чинним законодавством та ТТН з відмітками вантажоодержувачів про одержання вантажу (п.п. 6.2.3 Договору). Рахунки та акти оформлюються в паперовій формі чи за допомогою М.Е.Doc з використанням електронного цифрового підпису та електронної цифрової печатки сторін. Документи оформлені у паперовому вигляді вручаються особисто (нарочно) під підпис представнику замовника, або надсилаються поштовим відправленням чи засобами кур'єрської доставки. Також допускається надання документів засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою (п.п. 6.2.4 Договору).

В п. 6.4.1 Договору сторони узгодили, що оплата здійснюється замовником безготівково на поточний банківський рахунок виконавця протягом семи банківських днів з дня отримання рахунку за умови погодження Акту відповідно до п. 6.3 Договору.

Згідно п. 6.3 Договору акт повинен бути підписаний/затверджений за допомогою M.E.Doc Замовником та повернутий виконавцеві не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дня його отримання (п.п. 6.3.1.Договру). У випадку відсутності письмових зауважень Замовника або не підтвердженим (відхиленим без пояснень) за допомогою M.E.Doc у строк, визначений в п. 6.3.1 цього Договору, Акт вважається погодженим, а надані послуги - прийнятими Замовником без зауважень (п.п. 6.3.2 Договору).

За змістом розділу 5 Договору сторони узгодили, що вартість послуг визначена у Тарифній відомості, підписаній сторонами, яка є додатком до цього договору. Структура тарифу та порядок його зміни вказана у даному договорі та відповідних додатках.

Згідно наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» здійснено перевезення алкогольних напоїв, відправлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» одержувачам.

Позивачем засобами кур'єрської служби на адресу відповідача були надіслані Акти виконаних робіт (наданих послуг) та рахунки-фактури, які не вручено ТОВ «Кам'янка Глобал Вайн» з причин відсутності даної компанії за адресою.

Предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» 45 043,22 грн у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати вартості наданих послуг згідно договору № К276/2017-01 від 05.10.2017. Також позивачем на суму заборгованості нараховано пеню, інфляційні та річні.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Дослідивши зміст договору № К276/2017-01 від 05.10.2017, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам'янка Глобал Вайн» (відповідач у справі), колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, тобто таким, що містить елементи різних типів договорів, зокрема, про надання послуг та транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Так, в підтвердження обставин виконання позивачем умов договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» в суді першої інстанції представлені товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв від 08.11.2017, від 06.11.2017, від 14.11.2017, від 15.11.2017 (3 ТТН), від 20.11.2017, від 21.11.2017 (2 ТТН), від 23.11.2017 (2 ТТН), від 28.11.2017 (2 ТТН), від 29.11.2017 (4 ТТН), від 01.12.2017, від 08.12.2017, від 12.12.2017 (3 ТТН), від 21.12.2017 (2 ТТН), від 26.12.2017 (2 ТТН), від 28.12.2017 (а.с.59-84 том І).

Згідно Глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора (п. 11.1 Глави 11 Правил).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зі змісту наданих позивачем товарно-транспортних документів можна ідентифікувати перевізника, замовника, водія-експедитора, автомобіль, найменування та кількість вантажу, одержувача, пункти навантаження та розвантаження. А також ТТН містять підписи уповноважених осіб та печатки юридичних осіб відправника та одержувача товару, підпис та прізвище водія.

Поряд з цим, вартість наданих експедиторських послуг вищенаведені ТТН не містять, як і не містять будь-якого посилання на договір, заборгованість за яким просить стягнути позивач у даній справі.

Таким чином, з урахуванням вищевикладений норм права та встановлених у даній справі обставин, судова колегія вважає, що товарно-транспортні накладні є належним і допустимим доказом в контексті приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України, які фіксують факт здійснення господарської операції. Доводи апеляційної скарги в цій частині приймаються судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 189 ГК України ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Статтею 190 ГК України унормовано, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Сторони договору в п. 1.3 його умови визначили, що види транспортних, транспортно-експедиторських послуг, що надаватимуться, обсяг та кількість перевезень, терміни їх виконання, маршрути, вартість послуг та інші істотні умови визначаються за угодою сторін в цьому Договорі, додатках (додаткових угодах) до цього Договору, або в заявках, що є невід'ємною частиною цього Договору (далі - Заявка).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не представлено доказів, що свідчили б про узгодження сторонами вищенаведених істотних умов договору, зокрема, в частині вартості наданих послуг. Натомість, акти виконаних робіт (наданих послуг), які не містять підпису уповноваженої особи відповідача та його печатки, складені на загальну суму 45 043,22 грн експедиторських послуг.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» посилається на те, що ним направлялись на адресу відповідача рахунки-фактури та акти виконаних робіт (наданих послуг), а тому, на переконання сторони, акти вважаються погодженими, а послуги - прийнятими згідно умов п. 6.3.2 Договору.

Так, за доводами позивача, ним здійснювалось надіслання засобами кур'єрської доставки рахунків-фактур та актів виконаних робіт (наданих послуг), які не були вручені відповідачу з причин відсутності адресата. В підтвердження чого позивачем представлено до матеріалів справи в суді першої інстанції накладну кур'єрської компанії Weltex з відміткою про відсутність компанії за адресою та довідку № 01-032 від 07.02.2018 (а.с. 43-44 том І).

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, опис-вкладення у вказаний лист стороною не надано, а відтак відсутня можливість встановлення обставин надіслання відповідачу, згідно представлених доказів, саме рахунків-фактур та Актів виконаних робіт (наданих послуг).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що подані позивачем докази стосовно відсутності відповідача за адресою його місцезнаходження є неналежними, оскільки усі процесуальні документи, що були надісланні Господарським судом міста Києва на адресу відповідача були ним отримані. Відповідачем також було отримано і ухвали апеляційного господарського суду.

За наведеного, судова колегія вважає, що представлені позивачем докази щодо надіслання поштової кореспонденції відповідачу та відсутності останнього за адресою його місцезнаходження не можуть бути визнані достатніми в контексті приписів ст.79 ГПК України.

Згідно 6.2.4 Договору рахунки та акти оформлюються в паперовій формі чи за допомогою М.Е.Doc з використанням електронного цифрового підпису та електронної цифрової печатки сторін. Документи оформлені у паперовому вигляді вручаються особисто (нарочно) під підпис представнику замовника, або надсилаються поштовим відправленням чи засобами кур'єрської доставки. Також допускається надання документів засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою.

Доказів які б свідчили про надіслання відповідачу Актів виконаних робіт (наданих послуг) іншими засобами зв'язку, зокрема, факсимільним, або електронною поштою, або іншою службою доставки, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що оскільки позивач належними і допустимими доказами не було доведено факту добросовісного виконання ним свого обов'язку в частині надіслання Актів виконаних робіт (наданих послуг), який містить розмір вартості наданих послуг, то у даному випадку не можуть бути застосовані умови п. 6.3.2 Договору, так як подання іншою стороною зауважень впродовж трьох днів обумовлено його поінформованістю зі змістом таких документів. За наведеного, доводи апелянта про те, що Акти виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 45 043,22 грн є такими, що були погоджені за принципом мовчазної згоди відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Таким чином, вартість наданих згідно договору послуг з огляду на відсутність таких умов у даному правочині та доказів укладення додаткових угод, додатків, заявок, тощо, сторонами не узгоджена.

Натомість, за змістом розділу 5 Договору сторони домовились, що вартість послуг визначена у Тарифній відомості, підписаній сторонами, яка є додатком до цього договору. Структура тарифу та порядок його зміни вказана у даному договорі та відповідних додатках.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2018 в суді апеляційної інстанції пояснив, що вартість експедиторських послуг була розрахована на підставі Тарифної відомості, яка є додатком до договору та підписана сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Отже, за загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 статті 269 ГПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем в суді першої інстанції не було подано Тарифну відомість (додаток до Договору), за змістом якої можливим було визначити вартість експедиторських послуг, клопотань з обґрунтуванням поважності причин неподання такого документу позивачем в межах строків, визначених в ухвалі суду від 24.10.2018, не заявлено, судова колегія, з огляду на межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність ТОВ «РАБЕН Україна» надання ним експедиторських послуг на загальну суму 45 043,22 грн за договором № К276/2017-01 від 05.10.2017 та, відповідно, необґрунтованість таких вимог.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зауважити, що за змістом ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а в силу приписів ч. 1 ст. 14 ГПК України збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду.

Оскільки позовні вимоги про стягнення основної заборгованості визнано необґрунтованими, судова колегія вважає правомірними висновки місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені, інфляційних та річних.

Доводи апелянта в частині неповного з'ясування усіх обставин справи при постановленні оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБЕН Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/6256/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/6256/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/6256/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 26.11.2018