СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Справа № 905/1670/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (вх. № 607 Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 у справі №905/1670/18, постановлену у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Черновою О.В., дата складення тексту ухвали - 10.09.2018,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд", м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 9718429,21 грн

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд" про стягнення заборгованості за договором оренди №1-0 від 17.03.2016 у розмірі 9718429,21 грн.

Водночас, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до місцевого господарського суду із заявою про забезпечення позову від 30.08.2018 (вх. 18408/18 від 06.09.2018), в якій позивач просив суд задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про вжиття заходів забезпечення позову; накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд", які обліковуються на рахунках у наступних банківських установах, у межах розміру сум позовних вимог (9 718 429,21 грн) та судових витрат (147 538,44 грн), а саме: ПАТ "Державний ощадний банк України" (КОД БАНКУ 300465, № р/р 05); Філія-Кіровоградське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" (323475, № р/р 141), АТ "Укрексімбанк" (322313, № р/р 1635); накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд" в межах розміру сум позовних вимог (9 718 429,21 грн) та судових витрат (147 538,44 грн).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1670/18, постановлено справу №905/1670/18 розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 у справі № 905/1670/18 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ, №55/2-04/1258 від 30.08.2018 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд" в межах суми позову у розмірі 9718429,21 грн.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 у справі № 905/1670/18 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про вжиття заходів забезпечення позову; накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд", які обліковуються на рахунках у наступних банківських установах, у межах розміру сум позовних вимог (9 718 429,21 грн) та судових витрат (147 538,44 грн), а саме: ПАТ "Державний ощадний банк України" (КОД БАНКУ 300465, № р/р 05); Філія-Кіровоградське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" (323475, № р/р 141), АТ "Укрексімбанк" (322313, № р/р 1635); накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "СФС Трейд" в межах розміру сум позовних вимог (9 718 429,21 грн) та судових витрат (147 538,44 грн).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 для розгляду справи №905/1670/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Фоміної В.О., судді Білоусової Я.О., судді Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 справу №905/1670/18 прийнято до провадження визначеною колегією суддів, розгляд справи призначено на 26.11.2018.

13.11.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018, у зв’язку з відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду справи №905/1670/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Фоміної В.О., судді Білоусової Я.О., судді Шевель О.В.

Присутній в судовому засіданні 26.11.2018 представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, навів відповідні пояснення.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, у судове засідання Східного апеляційного господарського суду не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, з’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Як зазначає позивач, підставою звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів є невиконання з боку відповідача умов договору оренди нежитлового приміщення №1-0 від 17.03.2016р., укладеного між АТ "Ощадбанк" (орендодавець) та ТОВ "СФС Трейд" (орендар).

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, які знаходяться на банківських рахунках, позивач зазначив, що ухилення відповідача від виконання умов договору оренди нежитлового приміщення №1-0 від 17.03.2016 свідчить про намір відповідача ухилятись від виконання рішення суду у даній справі, що реально загрожує завданню відповідачу значної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив, що до заяви позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування поданої заяви.

Перевіряючи відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи та доказам на їх підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 у справі №905/1670/18 з наступних підстав.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачем майна чи зниження його вартості.

Таким чином, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем, всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано належних, допустимих та достатніх доказів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на відсутність таких доказів, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову і здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.09.2018 у справі №905/1670/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у відповідності до статей 286- 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2018

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Шевель